Справа №461/1216/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2025 року Галицький районний суд м. Львова у складі головуючої судді Павлюк О. В., за участі секретаря судового засідання Гнаткович В. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (адреса місцезнаходження: м. Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005; ) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В :

1.Стислий виклад позиції сторін.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (позивач), адвокат Тараненко А. І. подав на розгляд суду позов (документ сформований у системі «Електронний суд» 11.02.2025) до ОСОБА_1 (відповідачки), у якому просить стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 500474148 від 12.08.2021 у розмірі 59446 (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста сорок шість) гривень 80 коп. та судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 (сім тисяч) гривень.

В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору представник позивача покликається на те, зокрема, що 12.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачка уклали кредитний договір № 500474148 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідачка, за допомогою мережі Інтернет, перейшла на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомилася з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідачка заявила про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, у якій вказала свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», перед тим як погоджувати заявку на кредитування, не лише перевірило особисті дані відповідачки, а і платіжну картку, з метою ідентифікації, тобто перевірило чи дійсно платіжна картка належить позичальнику.

Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV9МА37. Зокрема, 12.08.2021 о 22:34:39 год відповідачка ввела ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснула кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору.

Відразу після вчинених дій відповідачки, 12.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти у сумі 14000,00 грн. на її банківську карту № НОМЕР_2 що, у свою чергу, свідчить доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Представник позивача звертає увагу суду, що відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 155 від 12.10.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідачки на загальну суму 35249,20 грн (Додаток № 18). Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024. Відповідно, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Тобто, право вимоги за кредитним № 500474148 від 12.08.2021 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 12.10.2021, відповідно до підписання Сторонами реєстру прав вимоги № 155.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладений Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року (Додаток №19).

У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 (Додаток 20) та №3 від 30.12.2022 (Додаток №21) - якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 59446,80 грн. (Додаток № 22).

26.12.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 26/12/Е відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором (Додаток № 23).

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 26/12/Е від 26.12.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідачки на загальну суму 59446,80 грн. (Додаток № 24).

Отже, розрахунки заборгованості, надані попередніми кредиторами в сукупності з платіжними дорученнями та документами, що надані банком про підтвердження перерахування коштів є беззаперечними доказами факту заборгованості, а отже позовні вимоги доведені позивачем в повній мірі.

24.03.2025 Відповідачка скерувала через свою представницю адвокатку Сікорську І. С. відзив на позовну заяву, відповідно до якого у задоволені позову просила відмовити у повному обсязі з огляду на їх необґрунтованість та безпідставність.

В обґрунтування відзиву зазначила, що матеріали справи не містять достатніх доказів відчуження права вимоги за кредитним договором № 500474148 від 12.08.2021 ТОВ «Манівео швидка допомога» на користь ТОВ «ФК «ЕЙС».

Так, згідно з наявними у матеріалах справи доказах вбачається, що спірний кредитний договір було укладено між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачкою саме 12.08.2021. У той же час, обгрунтовуючи право вимоги за спірним кредитним договором набутим саме від ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» позивач посилається на договір факторингу від 28.11.2018, укладений між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС», договір факторингу від 28.11.2019, укладений між ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», договір факторингу від 26.12.2024, укладений між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС». З матеріалів справи вбачається що договір факторингу між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» було укладено за три роки до укладення кредитного договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з відповідачкою, договір факторингу між ТОВ «ТАЛОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено за рік роки до укладення кредитного договору ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з відповідачкою. Тобто, відповідна вимога не могла бути відчужена за договором факторингу до моменту укладення кредитного договору з відповідачкою.

Також вказує, що у матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо, на підтвердження перерахування на рахунок ОСОБА_1 грошових коштів за кредитними договорами. ОСОБА_1 не отримувала грошових коштів за вказаним договором. При цьому, договорів, у тому числі інформації щодо умов кредитування, паспорт споживчого кредиту не містять реквізитів платіжної банківської картки відповідачки, на яку, у відповідності до умов кредитних договорів мали бути перераховані кредитні кошти. Відсутність у документах, які були складені під час укладення відповідачкою з кредиторами договорів про надання фінансового кредиту реквізитів платіжної банківської картки ОСОБА_1 унеможливлює виконання взятих кредиторами на себе зобов?язань за вказаними договорами щодо перерахування на рахунок відповідачки кредитних коштів. Наявне у матеріалах справи «платіжне доручення», на думку представниці відповідачки, не є платіжним дорученням оскільки не мітить відмітки банку про його проведення, а також не містить рахунку отримувача.

На підтвердження наявності у відповідачки заборгованості до позовної заяви було надано розрахунок заборгованості, який містить лише загальну вартість несплаченого кредиту та відсотків, без зазначення детального розрахунку, який включав би суми щомісячного платежу, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків. З наданих позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕС» додатків до позовної заяви неможливо встановити отримання відповідачем від кредитодавця кредитних коштів, дійсний розмір заборгованості відповідачки за кредитним договором, періоди, за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачкою платежів тощо. Зазначені суми заборгованості за кредитом, які встановлені позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» є відображенням виключно односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум, внаслідок чого не можуть слугувати доказами безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача з огляду на їх неналежність та не допустимість.

Також вказує, що Позивач нарахував проценти з порушенням вказаних норм права та судової практики.

Окрім того, вважає необґрунтованою вимогу позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 7000,00 грн.

31.05.2025 через систему Електронний суд від представника позивача адвоката Тараненка А. І. надійшла відповідь на відзив, у якому останній вказує, що у матеріалах справи долучене платіжне доручення № 74b7503c-25c3-4adc-b503- 16e79aa5e098 від 12.08.2021 з відміткою Товариства (Додаток № 9 до позовної заяви), з якого вбачається: 12.08.2021 р. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 14 000,00 грн. безготівковим зарахуванням Moneyveo SFD Visa Transfer на платіжну картку- маска карти № НОМЕР_3 -XXXX-6375 зазначений особисто відповідачкою при заповненні Заявки на отримання грошових коштів кредит на сайті Первісного кредитора); ДЕБЕТ рах. № НОМЕР_4 , код отримувача , код платника 38569246; фінансовий номер телефону: НОМЕР_5 , банк платника (банк, що здійснював переказ коштів): АТ «СЕНС БАНК». Даний доказ підтверджує наявність заборгованості та її розмір. Вищезазначене Платіжне Доручення оформлене відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність»

Вказує, що ОСОБА_1 не надала суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», а саме того, що відповідні кошти не зараховані на картковий рахунок позичальника, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідачка не позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Щодо правомірності нарахування процентів за кредитним договором Представник Відповідача помилково стверджує, що: «неможливо встановити дійсний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів тощо.». Однак, зазначене твердження спростовується матеріалами справи, оскільки Позивач на підтвердження своїх позовних вимог надав розрахунки заборгованості створені та підписані електронними підписами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (Додатки №26 та №27 до позовної заяви). Дані документи є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки вони охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються. Зокрема, містять таблиці з даними та обчисленнями, з яких можна зрозуміти яким чином отримано результат. відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України.

Також зазначає, що укладання договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з ОСОБА_1 від 12.08.2021 не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Право вимоги по кредитному договору № 500474148 від 12.08.2021 передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» та у подальшому Позивачу на підставі Реєстру, який оформлений належним чином.

Вказує, що з матеріалів справи вбачається, що позивач належно і достатньо довів факт переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», і наступні переходи прав вимоги до останнього кредитора - ТОВ «ФК «ЕЙС».

Позивач вважає розмір витрат на професійну правничу допомогу обґрунтованим, та таким, що підлягають задоволенню, оскільки адвокат виконав належну да достатню кількість роботи, яка була необхідна для належного представництва інтересів клієнта. Надані послуги відповідають обсягу виконаних завдань, а їх вартість є обґрунтованою та необхідною для ефективного захисту прав та інтересів клієнта.

2. Процесуальні дії у справі, заяви та клопотання, подані учасниками справи.

Ухвалою від 03.03.2025 суд відкрив провадження у зазначеній справі та постановив розглядати справу у порядку спрощеного провадження без виклику сторін, встановивши відповідачці п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлений п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачці п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Окрім цього, суд витребував з АТ "КБ "Приватбанк" інформацію за письмовим клопотанням позивача.

24.04.2025 від АТ "КБ "Приватбанк" поступила витребувана судом інформація.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходили.

У прохальні частині позовної заяви представник позивача просить суд проводити розгляд справи без його участі, позов повністю підтримує та просить його задовольнити.

У прохальній частині відзиву представниця відповідачки просить проводити розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позову заперечує та просить відмовити у задоволенні такого.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Суд, з`ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого.

Суд встановив, що 12.08.2021 Товариство з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 в електронному вигляді, за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, уклали електронний Кредитний договір № 500474148 (а. с. 28-33).

Відповідно до п.1.1. договору, Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 22000 грн 00 коп.на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику.

Згідно з паспортом споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 500474148 від 12.08.2021 встановлені основні умови кредитування, а саме: тип кредиту: кредитна лінія, сума (ліміт кредиту): 100 - 22 000 грн, строк кредитування: 1-30 днів (з можливістю продовження строку), мета кредиту на споживчі цілі (а. с. 25-27).

На виконання своїх зобов`язань 12.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти у сумі 14000,00 грн. на її банківську карту № НОМЕР_2 що, у свою чергу, свідчить доказом того, що відповідачка прийняла пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а. с. 67).

Відповідно до відповіді АТ КБ "Приватбанк" від 24.04.2025, на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_6 . Відповідно до виписки по рахунку № НОМЕР_6 , в період з 12 по 18 серпня 2021 року, на вказаний рахунок 12.08.2021 поступили грошові кошти у сумі 14000 грн (а. с. 233-234).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачка не виконала зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у неї виникла заборгованість, розмір якої становить 59446,80 грн (а. с. 133-134, 135-136). яка складається з такого: 14000,00 грн - заборгованість по кредиту; 45446,80 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Вказана сума підтверджується випискою з особового рахунку на період 26.12.2024 - 15.01.2025 (а. с. 136а).

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а. с. 77-83).

28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 (а. с. 88). При цьому, інші умови договору залишилися без змін.

31.12.2020 Клієнт та Фактор уклали додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року (а. с. 89). У вказаній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладений у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01.

31.12.2021 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2022 року (Додаток №15). При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31 грудня 2020 року.

31.12.2022 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2023 року (а. с. 99). При цьому, інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу у редакції від 31 грудня 2020 року.

31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31 грудня 2024 року (а. с. 100).

З урахуванням визначених строків дії цього договору та додаткових угод до нього, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії.

У пункті 2.1. Розділу 2 (предмет договору) Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 передбачено, що відповідно до умов Договору Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Тобто, предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, є відступлення прав вимоги до боржників, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено, що під правом вимоги розуміється всі права Клієнта за Кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми Боргу за Кредитними Договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

У пункті 1.2. Договору визначено, що Перелік Кредитних договорів наводиться у відповідних Додатках до Договору, а саме Реєстрах прав вимоги. У той же час, відповідно до п. 1.5. Договору факторингу, Реєстр прав вимоги означає перелік Прав вимоги до Боржників, що відступається за Договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору. Тобто, Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності Сторін.

Згідно з п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання Сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №155 від 12.10.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до Відповідачки на загальну суму 35249,20 грн (а. с. 101).

Таким чином, договір № 28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме 28.11.2018 - 31.12.2024.

Відповідно, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило дійсне право вимоги до ТОВ «Таліон Плюс», оскільки з урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалось не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Тобто, право вимоги за кредитним № 500474148 від 12.08.2021 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» - 12.10.2021, відповідно до підписання Сторонами реєстру прав вимоги № 155.

Зокрема, на підтвердження переходу права вимоги Позивачем долучено довідку видану ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», що підтверджує перехід права вимоги за кредитним договором № 500474148 від 12.08.2021 до ТОВ «Таліон Плюс» (а. с. 149).

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строк дії якого закінчується 04 серпня 2021 року (а. с. 104-109).

У подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: № 2 від 03.08.2021 (а. с. 113) та № 3 від 30.12.2022 (а. с. 114), якими продовжений строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно, всі інші умови залишились без змін. Предметом вказаного Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому у відповідному Додатку договору (п.4.1.).

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до Відповідачки на загальну суму 59446,80 грн. (а. с. 115-116).

26.12.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 26/12/Е, відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором (а. с. 119-125).

За цим договором Фактор зобов`язуються передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані Зазначені в Реєстрі Боржників.

Відповідно до п.1.2. перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги.

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 26/12/Е від 26.12.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 59446,80 грн (а. с. 129-130). Вказаний факт підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу № 26/12/Е від 26.12.2024 (а. с. 132).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником взятих на себе зобов`язань перед кредитодавцем за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4, частини 1 статті 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

На підставі ст. ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Згідно з частини 1 статті 626 цього Кодексу, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору вимог закону.

Відповідно до статті 629 цього Кодексу, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. ст. 525, 526 цього Кодексу, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частини 2 статті 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно з п. 5 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

У статтях 7 та 8 цього Закону України передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

Згідно зі статтею 10 Закону України «Про електронну комерцію», електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

Відповідно до частини 3 статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Згідно з частини 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

У частині 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомуст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У статті 12 цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно частини 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною 1статті 513 цього Кодексу, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені.

4. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Надаючи оцінку аргументам позивача та відповідачки, суд зауважує, що з підписанням зазначеного кредитного договору між сторонами виникли договірні відносини, спрямовані на набуття цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з матеріалів справи, що підтверджується наявними у справі доказами, відповідачка порушила умови зазначеного кредитного договору у частині своєчасного повернення коштів, тому суд дійшов висновку, що позивачем правомірно заявлено вимогу про стягнення із відповідача, як боржника, заборгованості за вказаним договором. Позивач взяті на себе за цим договором зобов`язання виконав у повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачці. Однак, відповідачка належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконувала, чим допустила заборгованість перед позивачем.

Щодо твердження представниці відповідачки про недостовірність платіжних доручень, то такі спростовуються наступним.

Відповідно до ст.22 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" (далі Закон), яким керувався Кредитор на момент укладення договору, ініціювання переказу здійснюється за такими видами розрахункових документів: 1) платіжне доручення; 2) платіжна вимога-доручення; 3) розрахунковий чек; 4) платіжна вимога; 5) меморіальний ордер.

Платіжна інструкція (платіжне доручення) це розпорядження ініціатора надавачеві платіжних послуг щодо виконання платіжної операції.

Згідно з п. 21.1 ст. 21 Закону 1) подання ініціатором до банку, в якому відкрито його рахунок, розрахункового документа; 2) подання платником до будь-якого банку документа на переказ готівки і відповідної суми коштів у готівковій формі; 3) подання ініціатором до відповідної установи - члена платіжної системи документа на переказ, що використовується у відповідній платіжній системі для ініціювання переказу; 4) використання держателем спеціального платіжного засобу для оплати вартості товарів і послуг або для отримання коштів у готівковій формі; 5) подання отримувачем платіжної вимоги при договірному списанні; 6) надання клієнтом банку, що його обслуговує, належним чином оформленого доручення на договірне списання.

Згідно з п. 22.4 ст. 22 Закону при використанні розрахункового документа ініціювання переказу вважається завершеним з моменту прийняття банком платника розрахункового документа на виконання.

У матеріалах справи долучене платіжне доручення № 74b7503c-25c3-4adc-b503- 16e79aa5e098 від 12.08.2021 з відміткою Товариства (а. с. 67), з якого вбачається: 12.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 14 000,00 грн. безготівковим зарахуванням Moneyveo SFD Visa Transfer на платіжну картку- маска карти № 5168-75XX-XXXX-6375 (який зазначений особисто Відповідачкою при заповненні Заявки на отримання грошових коштів кредит на сайті Первісного кредитора (а. с. 48); ДЕБЕТ рах. № НОМЕР_4 , код отримувача , код платника 38569246; фінансовий номер телефону: НОМЕР_5 , банк платника (банк, що здійснював переказ коштів): АТ «СЕНС БАНК». Вказаний доказ підтверджує наявність заборгованості та її розмір.

Вищезазначене Платіжне Доручення оформлене відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Відповідно до Постанови від 29.07.2022 № 163 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг» форма, порядок надання платіжної інструкції, засоби дистанційної комунікації для ініціювання платіжних операцій визначаються умовами договору між користувачем і надавачем платіжної послуги.

Згідно з п.10 розділу I Постанови від 29.07.2022 № 163 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг» ініціатор заповнює реквізити платіжної інструкції державною мовою з урахуванням вимог, зазначених в указівках щодо заповнення реквізитів платіжної інструкції, оформленої в паперовій або електронній формі (додаток), та вимог розділів II-IV, VI цієї Інструкції. Ініціатор має право заповнювати реквізити платіжної інструкції латинськими літерами, якщо це передбачено правилами платіжної системи/ внутрішніми правилами надавача платіжних послуг.

У частині II пунктом 37 Постанови від 29.07.2022 № 163 «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг» затверджено порядок виконання надавачами платіжних послуг кредитового переказу коштів, тобто платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) платника; 7) унікальний ідентифікатор отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача.

Вказані платіжні доручення містять всі необхідні реквізити електронного розрахункового документа: дату і номер; назву, код платника та номер його рахунку; код банку платника; назву, код одержувача та номер його рахунку; код банку одержувача; суми цифрами; призначення платежу, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Таким чином, порядок видачі коштів у безготівковій формі Первинним кредитор не порушив.

Жодного юридичного факту щодо помилкового або неналежного переказу на рахунок відповідачки коштів за кожною зі транзакцій, ініційованими ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», суд не встановив, таким чином Позивач документально підтвердив виконання перерахування коштів Відповідачеві.

Позивач надав беззаперечні докази того, що: - саме Відповідачка уклала договір з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; - кошти в розмірі 14000,00 грн. перераховані на картковий рахунок Відповідача.

Вказане також вбачається з відповіді АТ КБ "Приватбанк" від 24.04.2025, яка підтверджує належність вказаного банківського рахунку ОСОБА_1 , а також те, що на вказаний рахунок 12.08.2021 поступили грошові кошти у сумі 14000 грн.

Виходячи з вищевикладеного, факт отримання кредитних коштів Відповідачкою є підтвердженням дійсності укладеного кредитного договору між сторонами.

Таким чином, факт отримання кредитних коштів є достатнім доказом існування кредитного зобов`язання з боку відповідачки. Даний факт підтверджує правомірність вимог позивача щодо виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором.

ВІдповідачка не надала суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС», а саме того, що відповідні кошти не зараховані на картковий рахунок позичальника, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить.

Щодо правомірності нарахування процентів за кредитним договором, то представниця відповідачки помилково стверджує, що: «неможливо встановити дійсний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів тощо.».

Однак, зазначене твердження спростовується матеріалами справи, оскільки позивач на підтвердження своїх позовних вимог надав розрахунки заборгованості, створені та підписані електронними підписами ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс». Вказані документи є належними, повними та вичерпними доказами заборгованості, оскільки вони охоплюють всі необхідні обчислення сум, які стягуються. Зокрема, містять таблиці з даними та обчисленнями відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України. Наступні Фактори жодних нарахувань не здійснювали.

Щодо твердження представниця позивачки про недоведення факту відступлення права грошової вимоги, то таке також є помилкове, оскільки укладення договору факторингу між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до виникнення кредитних правовідносин з ОСОБА_1 від 12.08.2021 не свідчить про недійсність передачі прав вимоги за таким договором новому кредитору, оскільки станом на момент укладення кредитного договору договір факторингу був чинним. Право вимоги по кредитному договору № 500474148 від 12.08.2021 передані ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на користь ТОВ «Таліон Плюс» та у подальшому Позивачу на підставі Реєстру, який оформлений належним чином.

Позивач надав суду докази того, що перехід права вимоги відбувся належним чином, та такі докази були проаналізовані судом у цьому рішенні.

Отже беручи до уваги те, що відповідачка належним чином не виконувала умови кредитного договору, у зв`язку з чим вважається такою, що прострочила виконання зобов`язання, суд дійшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення у повному обсязі.

5. Розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, сплачений позивачем судовий збір у сумі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

Щодо витрат на правову допомогу, суд зазначає таке.

Представник позивача подав заяву про стягнення з відповідачки 7000 грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження надання правничої допомоги у визначеному розмірі, до матеріалів справи долучено:

- договір про надання правової допомоги № 27/12/24-01 від 27.12.2024 укладений між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «ФК «Ейс» (а. с. 137-139);

- протокол погодження вартості послуг до договору про надання правової допомоги № 27/12/24-01 від 27.12.2024, відповідно до якого встановлена та погоджена вартість адвокатських послуг, зокрема: усна консультація 500 грн, підготовка адвокатського запиту 500 грн, складання позовної заяви 2500 грн, участь у судовому засіданні 1200 грн, підготовка та подача клопотань/заяв до суду 500 грн (а. с. 140);

- акт приймання передачі наданих послуг від 27.12.2024, відповідно якого загальна вартість наданих послуг становить 7000,00 грн (а. с. 144);

- додаткова угода № 1 до договору про надання правової допомоги № 27/12/24-01 від 27.12.2024, згідно з яким клієнт доручає адвокатському бюро надати йому юридичну допомогу по справі про стягнення заборгованості зі ОСОБА_1 (а. с. 141-143);

- свідоцтво Тараненка А. І. про право на зайняття адвокатською діяльністю (а. с. 145).

У частині 5 статті 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 у справі № 826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

Виходячи зі встановленої реальності участі адвоката та його необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу до 4000 гривень.

Враховуючи зазначене, результат розгляду справи у суді, оцінивши подані позивачем докази на підтвердження понесених витрат, предмет позову, складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, поведінку сторони під час розгляду справи, суд вважає що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу підлягає стягненню у сумі 4000 грн, що відповідає критеріям розумності, співмірності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору.

З огляду на зазначене, а також те, що позовна заява була подана до суду у електронному вигляді з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», з урахування частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір», суд стягує з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 у розмірі 2422 грн 40 коп.

Керуючись ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 7, 8, 141, 263-265, 273, 280, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити.

Стягнути зі ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (адреса місцезнаходження: м. Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005; ) заборгованість за кредитним договором № 500474148 від 12.08.2021 у розмірі 59446 (п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста сорок шість) гривень 80 копійок.

Стягнути зі ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» (адреса місцезнаходження: м. Київ, Харківське шосе, будинок 19, офіс 2005; ) судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду . Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ольга ПАВЛЮК