УХВАЛА

25 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 344/8228/24

провадження № 61-4357ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 09 вересня 2024 року, постанову Івано-Франківського апеляційного суду

від 18 березня 2025 року та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду

від 18 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 до російської федерації в особі представницьких органів: Міністерства юстиції російської федерації, Міністерства фінансів російської федерації, Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ», про відшкодування російською федерацією майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок націоналізації всього майна і житла в окупації,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 році ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом

до російської федерації в особі представницьких органів: Міністерства юстиції російської федерації, Міністерства фінансів російської федерації, Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок націоналізації всього майна і житла в окупації.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 09 вересня 2024 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до російської федерації

в особі представницьких органів: Міністерства юстиції російської федерації, Міністерства фінансів російської федерації, Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» про відшкодування російською федерацією матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок націоналізації всього майна і житла в окупації задоволено частково.

Стягнуто з російської федерації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі

60 000 дол. США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 21 квітня 2024 року еквівалентно 2 376 000 грн.

Стягнуто з російської федерації на користь ОСОБА_2 , 12 моральну шкоду у розмірі 60 000 дол. США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 21квітня

2024 року еквівалентно 2 376 000 грн.

У решті вимог позову відмовлено.

Вирішено питання стягнення судового збору.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 30 вересня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня

2024 року відмовлено.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року

у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звернення із судовим дорученням про вручення процесуальних документів відмовлено.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог у порядку статті 49 ЦПК України залишено без розгляду.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року відмовлено.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року у справі № 344/8228/24 (провадження

№ 61-14348ск24).

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 березня 2025 року задоволенні клопотань ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про призначення судово-медичної експертизи та будівельно-технічної експертизи відмовлено.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 09 вересня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про відшкодування майнової шкоди залишено без змін.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2024 року залишено без змін.

У квітні 2024 рокудо Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2024 року, постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 березня 2025 року

та ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 18 березня 2025 року.

Касаційна скарга у частині оскарження заочного рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2024 року та постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 18 березня 2025 року не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до підпунктів 1, 2 пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Аналізуючи вищезазначені норми, Верховний Суд зауважує, що, у випадку подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення.

У касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження заявники посилаються на пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України, чітко не зазначаючи при цьому відповідної норми (абзацу, пункту, частина статті) від висновку щодо застосування якої необхідно відступити.

Саме по собі посилання у касаційній скарзі на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права без зазначення на обґрунтування випадків (випадка), перелічених у пунктах 1, 2, 3, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.

Отже, заявникам необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявникам строк для усунення її недоліків.

Щодо касаційного оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду

від 18 березня 2025 року

Положеннями пункту 8 частини другої статті 129 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачено, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення - у випадках, встановлених законом.

Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку:

1) рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті;

2) ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку;

3) ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

Тобто вказаними нормами не передбачено можливість оскарження у касаційному порядку ухвал апеляційних судів про призначення експертизи у справі.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Ураховуючи те, що ухвала апеляційного суду в частині призначення експертизи не підлягає касаційному оскарженню, суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у частині оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 18 березня 2025 року.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, пунктом 1 частини другої

статті 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у частині оскарження ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 18 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до російської федерації в особі представницьких органів: Міністерства юстиції російської федерації, Міністерства фінансів російської федерації, Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» про відшкодування російською федерацією майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок націоналізації всього майна і житла в окупації, відмовити.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 09 вересня 2024 року, постанову Івано-Франківського апеляційного суду

від 18 березня 2025 року залишити без руху та надати строк

для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник