ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1088/25 Справа № 233/6265/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Мартишева Т.О. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участю секретаря Черняєвої С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №233/6265/16-ц за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, стягувач Державна судова адміністрація, боржник приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Наталія Євгеніївна, заінтересована особа головний державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерова Людмила Леонідівна,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2024 року,

встановив:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню, стягувач Державна судова адміністрація, боржник приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є., заінтересована особа головний державний виконавець Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцерова Л.Л.

Заява обґрунтована тим, що постановою Верховного Суду від 27.11.2023 року у справі №233/6265/16-ц з приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. стягнуто на користь держави судовий збір за подання касаційної скарги на ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 23 травня 2023 року в сумі 429,44 гривень. На підставі зазначеної постанови Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області 13 грудня 2023 року видано виконавчий лист у справі. 09 лютого 2024 року головним державним виконавцем Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстицї (м. Одеса) Офіцеровою Л.Л. відкрито виконавче провадження №74111897. 09 лютого 2024 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника.

Посилається, що відповідно ч. 3 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» платіжні інструкції на примусове списання коштів або пред`явлення емітенту електронних грошей до погашення в обмін на грошові кошти надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів/електронних грошей, що знаходяться на рахунках/електронних гаманцях. В порушення вищезазначених норм Закону державним виконавцем накладено арешт на рахунки боржника, на яких наявні кошти для погашення заборгованості, однак більш ніж сім місяців платіжні інструкції на списання суми заборгованості до банків не направлені та кошти з рахунків не списані, та виконавче провадження не закінчено у зв`язку з фактичним виконанням.

У зв`язку з чим 17.09.2024 року боржницею самостійно сплачено суму стягнутого судового збору за постановою Верховного Суду від 27.11.2023 у справі № 233/6265/16-ц.

Відповідно п. 9 ч. 1 ст. 39 закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі: фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

17.09.2024 року на офіційну електронну адресу Приморського ВДВС у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направлено заяву боржника з платіжною інструкцією про сплату боргу. Станом на 20.09.2024 виконавче провадження державним виконавцем не закінчено.

На підставі зазначеного, посилаючись на положення ч. 2 ст. 432 ЦПК України, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у справі №233/6265/16-ц, виданий 13.12.2023 року Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. на користь держави судового збору у розмірі 429,44 гривень у зв`язку з добровільним його виконанням боржником.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2024 року заява ОСОБА_1 залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправомірність оскаржуваної ухвали, просить ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2024 року скасувати і задовольнити її заяву про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у справі №233/6265/16-ц, виданий Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області 13 грудня 2023 року.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновок суду першої інстанції не відповідає обставинам справи та порушує права заявника.

ОСОБА_1 до Дніпровського апеляційного суду надала заяву про розгляд справи без її участі, апеляційну скаргу підтримує та просить її задовольнити.

Відповідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення за наступних підстав.

Відповідно ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено письмовими доказами, які містяться в матеріалах справи, що згідно матеріалів виконавчого провадження №.02.2024 року головним державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Офіцеровою Л.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №233/6265/16-ц від 13.12.2023 року, виданого Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. на користь держави судового збору у розмірі 429,44 гривень.

09.02.2024 року у ВП №74111897 винесено постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі мінімальних витрат 269 гривень та виконавчого збору в розмірі 42,94 гривень.

09.02.2024 року у ВП №74111897 винесено постанову про арешт коштів боржника.

13.02.2024 року у ВП №74111897 державним виконавцем винесено постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника у банку для здійснення видаткових операцій.

Відповідно відповідей на запит державного виконавця до ДФС України від 09.02.2024 року, 13.09.2024 року, 25.09.2024 року боржник за вказаним у запиті податковим номером на обліку в органах ДФС не перебуває.

В матеріалах виконавчого провадження наявна заява ОСОБА_1 від 17.09.2024 року щодо сплати 17.09.2024 року самостійно суми стягнутого судового збору в розмірі 429,44 грн. з проханням закінчити виконавче провадження №74111897 у зв`язку з його фактичним виконанням, із додатком у вигляді платіжної інструкції №2850 від 17 вересня 2024 року про сплату 429,44 гривень судового збору (за виконавчим листом №233/6265/16-ц).

Звертаючись до суду з даною заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник вказує, що при примусовому виконанні вищевказаного виконавчого листа державним виконавцем накладено арешт на рахунки боржника, на яких наявні кошти для погашення заборгованості, однак більш ніж сім місяців платіжні інструкції на списання суми заборгованості до банків не направлені та кошти з рахунків не списані, та виконавче провадження не закінчено у зв`язку з фактичним виконанням, у зв`язку з чим 17.09.2024 року боржницею самостійно сплачено суму стягнутого судового збору, що, на її думку, є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з добровільним його виконанням боржником.

Відмовляючи у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що підлягає виконанню.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Стаття 6 Конвенції поширює свою дію і на таку стадію цивільного процесу як виконання судового рішення. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини вказує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї зі сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинне розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції (рішення від 28 липня 1999 року в справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії», рішення від 19 березня 1997 року в справі «Горнсбі проти Греції»).

Частиною 1 статті 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконавчий документ - це письмовий документ встановленої форми і змісту, який видається судом для примусового виконання прийнятих ним у справах рішень, ухвал, постанов як підстава для їх виконання.

Згідно з вимогами, передбаченими частиною 2 статті 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 січня 2018 року у справі № 755/15479/14-ц).

З вказаного вбачається, що чинне цивільне процесуальне законодавство передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у разі встановлення обставин, які б свідчили про те, що такий виконавчий лист у момент його видачі видано помилково, безпідставно або необґрунтовано у зв`язку з відсутністю обов`язку у боржника.

Судом першої інстанції встановлено, що після відкриття головним державним виконавцем Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Офіцеровою Л.Л. виконавчого провадження №74111897 з примусового виконання виконавчого листа №233/6265/16-ц від 13.12.2023 року, виданого Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з приватного виконавця виконавчого округу Донецької області Матвійчук Н.Є. на користь держави судового збору в сумі 429,44 гривень, винесення державним виконавцем постанови від 09.02.2024 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у розмірі мінімальних витрат 269 гривень та виконавчого збору в сумі 42,94 гривень, винесення державним виконавцем постанови від 09.02.2024 року постанови про арешт коштів боржника, винесення постанови від 13.02.2024 року постанови про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника для здійснення видаткових операцій, 17 вересня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до державного виконавця з заявою, в якій просила закінчити виконавче провадження у зв`язку з його фактичним виконання з додатком у вигляді платіжної інструкції № 2850 від 17 вересня 2024 року про сплату 429,44 гривень судового збору.

Зазначене, на переконання ОСОБА_1 , свідчить про добровільне та повне виконання рішення суду і є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з добровільним його виконання боржником.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18) зроблено такі висновки: «зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (частина перша статті 599 ЦК України). Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади згідно яких здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці».

При цьому, апеляційний суд зауважує, що сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах: від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22, та інших.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що в даній справі заявником не доведено обставин, на які вона посилалась в обґрунтування заявлених вимог, за яких виконавчий лист може бути визнано таким, що не підлягає виконанню. Суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки заявником не доведено добровільне виконання судового рішення до відкриття виконавчого провадження.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ухвалу суду першої інстанції постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржувана ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 10 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повне судове рішення складено 23 квітня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста