ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 квітня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/11404/24

Головуючий у першій інстанції Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/665/25

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шарапової О.Є.,

суддів Євстафієва О.К., Скрипки А.А.,

за участю секретаря Шапко В.М.

Сторони:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .

Оскаржується рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 12 грудня 2024 року, суддя Супрун О.П., місто Чернігів, повний текст складено 20 грудня 2024 року.

У С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», в якому просив визнати недійсним Договір про іпотечний кредит № CNGLGI від 03.04.2008, укладений між ним та АТ КБ «ПриватБанк».

Позов мотивовано тим, що порушенні норми законодавства про кредитування, про захист прав споживачів, цивільного законодавства з боку АТ КБ «ПриватБанк». Зазначає, що перед укладенням Договору про іпотечний кредит № CNGLGI від 03.04.2008 Банк незаконно поширював неправдиву інформацію про свою діяльність в сфері банківської послуги надання споживчого кредиту зі ставкою 15% на рік, для прийняття свідомого вибору позбавив позивача права на отримання будь-якої визначеної законодавством інформації про умови кредитування при наданні послуги споживчого кредитування; до договору споживчого кредиту не надав визначений законодавством невід`ємний додаток Графік платежів за кожним платіжним періодом. Усупереч заборони статті 53 Закону України «Про банки і банківську діяльність» строком на 10 років Банк встановив розмір процентної ставки нижче собівартості кредитних коштів; умови і порядок зміни процентної ставки в необмеженому розмірі за власним волевиявленням без настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку, та ввів позивача в оману щодо реального розміру процентної ставки.

Крім того зазначає, що банк не надав жодної письмової інформації про умови кредитування.

Банком порушені положення «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кретину», затверджених Постановою НБУ від 10.05.2007 №168.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 12 грудня 2024 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що оскаржуване рішення є незаконним.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що суд вийшов за межі позовних вимог, встановивши фактичні обставини справи, на які він не посилався та які не мають жодного відношення до предмету спору, та зазначив аргументи, які очевидно не відносяться до предмету спору, є явно неприйнятними з огляду на законодавства та усталену судову практику. Окрім того, судом не вирішено жодної підстави позову, не надано оцінки наведеним обставинам та поясненням.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що відповідачем порушено Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кретину, затверджені Постановою НБУ від 10.05.2007 №168, зокрема: банком не надано в письмовій формі інформацію про умови кредитування, орієнтовну сукупну вартість кредиту, не запропоновано різні форми кредитування та не надано різні варіанти погашення кредиту, включаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги, не надано інформацію про платежі споживача з обов`язковими зазначенням бази їх розрахунку, не надано інформації, що фіксована ставка відсотків у розмірі 15% на рік менше собівартості кредитних коштів банку та діятиме вона протягом не всього строку користування кредитом, а лише протягом 4 місяців. У зв`язку з чим висновок, що банк поширював неправдиву інформацію про його діяльність в сфері банківських послуг.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що іпотечний договір не містить графіку платежів, що є порушенням п.3.2 Правил №168.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що факт підписання договору про іпотечний кредит від 03.04.2008 свідчить лише про досягнення згоди з визначеними в його змісті умовами та не свідчить про досягнення згоди з усіх істотних умов договору.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що визначена банком в листі від 26.06.2008 підстава збільшення процентної ставки одразу з 15% на рік до 25% на рік є доказом того, що Договір від 03.04.2008 на момент його вчинення був укладений у порушення положення ст.53 Закону України «Про банки і банківську діяльність» зі сплатою процентів за нижчою собівартості кредитних ресурсів банку процентною ставкою. Поширення неправдивої інформації про діяльність банку на момент укладення іпотечного договору пов`язує з визнанням цього правочину недійсним, оскільки дії банку на момент укладення договору були заборонені статтями 53, 54 Закону України «Про банки і банківську діяльність», що призвело до негативних наслідків для позивача збільшення процентної ставки. Дані обставини свідчать про введення позивача в оману банком.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вважає, що позичальник не повинен сплачувати банку «нараховані Кредитором проценти».

Особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу суду на той факт, що в договорі іпотечному не визначені номери рахунку, на які слід перераховувати кошти.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що кошти в доларах США визначені незамінними в реальних правовідносинах у гривні. Відповідно до ч.1 ст.1049, ч.1 ст.1054 ЦК України визначені в Додатковій угоді кошти в доларах США не підлягають поверненню банку в реальних правовідносинах у гривні, оскільки не надавалися йому у власність. Тому не має його обов`язку сплачувати банку проценти за визначені в Додатковій угоді кошти в доларах США в реальних кредитних правовідносинах у гривні, оскільки не надавалися йому у власність та не можуть вважатися для нього чужими грошовими коштами.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує на те, що висновок суду про незвернення позивача із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення певних положень договору відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України не доведений жодним доказом та не має жодного юридичного значення для правильного вирішення справи.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує на те, що він не був стороною іпотечного договору, не підписував та не виконував його, іпотечний договір взагалі не розглядався в суді та вимога визнання іпотечного договору недійсним не заявлялася в позовній заяві й ним не визначалися підстави визнання його недійсним, а також підписання договору та виконання його умов без визначення усіх істотних умов договору даного виду не може свідчити про досягнення згоди між сторонами щодо усіх істот гни х умов, а може свідчити тільки про досягнення згоди щодо визначених в договорі умов.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує на те, що жодна з визначених судом підстав не є доказом надання йому інформації про умови кредитування в банку й не є доказом наявності в змісті договору від 03.04.2008 графіку (детального розпису) сукупної вартості кредиту.

ПАТ КБ «ПриватБанк» у своєму відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити її без задоволення.

Позивач був повідомлений про час і місце апеляційного розгляду справи апеляційним судом з урахуванням приписів ст.. 128, 131 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 03.04.2008 між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит № CNGLGI, за умовами якого останньому було надано кредит у сумі 101 000,00 грн зі сплатою 15 % річних за користування кредитом та кінцевим строком погашення не пізніше 03.04.2018. Пунктами 1.3, 2.4 договору визначено, що ОСОБА_1 зобов`язався здійснювати щомісячно до 3 числа кожного місяця погашення кредиту та сплачувати проценти ануїтетними платежами в сумі не менше 1 642,39 грн зі сплатою останнього платежу не пізніше 03.04.2018. Кредит надався на поліпшення якості квартири. Цим договором також передбачено обов`язок ОСОБА_1 у разі порушення кредитних зобов`язань сплатити банку проценти за користування кредитом у подвійному розмірі, штраф у межах 10 % від суми невиконаного зобов`язання та пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу (розділ 6 Договору) (а.с.10-14).

Згідно з пунктом 8.8 вищевказаного договору про іпотечний кредит у випадку якщо права кредитора за цим договором не будуть відступлені на користь будь-якої третьої особи, кредитор має право змінити розмір процентної ставки до розміру звичайної процентної ставки, що встановлена у кредитора для таких видів кредитів. При цьому застосовуються механізми зміни, що вказані в наступному пункті.

За змістом пункту 8.9 договору про іпотечний кредит сторони домовилися, що за умовами цього договору кредитор може змінити розмір процентної ставки за користування кредитом у сторону збільшення, зокрема, у разі здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та (або) кредитами, або зміни у грошово-кредитній політиці Національного банку України (далі - НБУ); підвищення ставки за кредитами кредиторів України у відповідній валюті (за статистикою НБУ); підвищення ставки більш ніж на три відсоткових пункти за бланковими кредитами «овернайт» НБУ з дати укладення цього договору чи останнього перегляду процентної ставки.

Листом від 26.06.2008 № 20.1.3.2/6-7323 ПАТ КБ «ПриватБанк» повідомило ОСОБА_1 про збільшення процентної ставки до 2,09 % у місяць (а.с.15).

30.07.2008 ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про зміну валюти кредитування за договором про іпотечний кредит від 03.04.2008 та просив залишок заборгованості за договором у розмірі 99 714,71 грн конвертувати у валюту - долари США.

06.08.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит від 03.04.2008, згідно з якою договір про іпотечний кредит викладено в новій редакції, зокрема пунктом 8.1 передбачено, що банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок № НОМЕР_1 на строк з 03.04.2008 по 03.04.2018 включно у вигляді строкового кредиту у розмірі 21 490,24 доларів США, зі сплатою 1,17% за користування кредитом на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та винагороди за резервування ресурсів у розмірі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення моніторингу. Відповідно до цього договору ОСОБА_1 зобов`язався здійснювати до 3 числа кожного місяця погашення кредиту та сплачувати проценти ануїтетними платежами в сумі 382 долари 20 центів США зі сплатою останнього платежу не пізніше 03.04.2018 в сумі 262 долари 18 центів США. Вказаним договором також передбачено обов`язок ОСОБА_1 у разі прострочення кредитних зобов`язань більш ніж на 30 днів сплатити ПАТ КБ «ПриватБанк» штраф у розмірі 250,00 грн + 5% від суми позову. Сторони в договорі погодили, що станом на 06.08.2008 залишок заборгованості за договором про іпотечний кредит від 03.04.2008 складає 99 714,71 грн, що еквівалентно 21 490,24 доларів США.

Таким чином, 08.08.2008 було повністю погашено заборгованість за кредитним договором від 03.04.2008 № CNGLGI в сумі 99 714,71 грн, а договірні зобов`язання продовжилися за додатковою угодою до договору про іпотечний кредит, за якою кредит визначено в розмірі 21 490,24 доларів США.

Обставини, на які посилаються сторони у даній справі, вже були предметом розгляду та доказування у справах № 751/4015/15-ц, № 750/3449/22 та № 750/6086/23, а тому не підлягають доказуванню.

Так, рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.05.2016 у цивільній справі № 751/4015/15-ц задоволено позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості; стягнуто солідарно з О ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором про іпотечний кредит № CNGLGI від 03.04.2008 та додатковою угодою до нього від 06.08.2008 № CNGLGI станом на 31.03.2016 в розмірі 15 898 доларів США 46 центів та 60 066 грн 01 коп., з яких: 12 886 доларів США

81 цент - заборгованість за кредитом, 2 546 доларів США 62 центи - заборгованість за процентами за користування кредитом, 465 долари 03 центи - заборгованість по винагороді за користування кредитом, 37 118 грн 74 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання, 250 грн - штраф (фіксована частина), 22 697 грн 27 коп. - штраф (процентна складова); у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено (а.с.74-76).

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 09.04.2020 у цивільній справі № 751/4015/15-ц апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково; рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.05.2016 скасовано в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ ''ПриватБанк'' до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення в солідарному порядку: 465 доларів 03 центів - заборгованості по винагороді за користування кредитом, 37 118 грн. 74 коп. - пені за несвоєчасність виконання зобов`язання, відмовивши у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ ''ПриватБанк'' у вказаній частині; рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.05.2016 змінено в частині визначення загального розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь АТ КБ "ПриватБанк" за договором про іпотечний кредит № CNGLGI від 03.04.2008 та додатковою угодою до нього від 06.08.2008 № CNGLGI станом на 31.03.2016, зменшивши загальний розмір вказаної заборгованості з 15 898 доларів США 46 центів до 15 433 доларів США 43 центів та з 60 066 грн 01 коп. до 22 947 грн 27 коп.; в іншій частині рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.05.2016 залишено без змін (а.с.77-87).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.07.2021 у цивільній справі № 751/4015/15-ц касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.05.2016 та постанову Чернігівського апеляційного суду від 09.04.2020 в частині стягнення відсотків за користування кредитними коштами змінено, зменшивши їх розмір з 2 546,62 доларів США до 1 235,43 доларів США; у іншій частині рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова 23.05.2016 у не скасованій після апеляційного перегляду частині та постанову Чернігівського апеляційного суду від 09.04.2020 залишено без змін (а.с.88-101).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.09.2022 у цивільній справі № 750/3449/22, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 14.12.2022, у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів відмовлено (а.с.102-107, 108-110).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29.06.2023 у цивільній справі № 750/6086/23, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 13.09.2023 та постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26.03.2024, у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів відмовлено (а.с. 111-123).

Частиною 1 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 204 ЦПК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст.215 ЦК України).

Тлумачення статтей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 із заявами про надання додаткової інформації або роз`яснення певних положень договору до банку не звертався та не скористався наданим ч.6 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» правом на відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту. Позивачем не доведено, що при укладенні оспорюваного договору дії позивача суперечили його волевиявленню, а також наявності умислу у діях банку щодо введення його в оману відносно обставин, які мали істотне значення при укладенні договору.

Апеляційний суд в цілому погоджується із зазначеними висновками.

Доводи апеляційної скарги спростовуються письмовими доказами по справі та зводяться до довільного тлумачення правових норм.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 12 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 квітня 2025 року.

Головуюча: Судді: