КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 372/726/25 Головуючий у суді першої інстанції - Тиханський О.Б.
Номер провадження № 22-ц/824/8424/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», поданою представником Демарчук Наталею Олександрівною, на ухвалу Обухівського міського суду Київської області від 12 лютого 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Дідківська Юлія Володимирівна про визнання недійсними договору купівлі-продажу транспортного засобу та договору дарування земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

У лютого 2025 року АТ «КБ «Приватбанк» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договору купівлі-продажу транспортного засобу та договору дарування земельної ділянки.

11 лютого 2025 року АТ «КБ «Приватбанк» через представника звернулося до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на майно: транспортний засіб марки Citroen, модель Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; земельну ділянку площею 0,243 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:055:0013, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

Обґрунтовуючи заяву вказує, що існує можливість відчуження вказаного майна, що фактично нівелює судовий захист позивача, за яким він звернувся до вирішення спору. Тобто негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення суттєво менше, ніж наслідки невжиття відповідних заходів, оскільки у разі відчуження відповідної нерухомості за час розгляду справи Позивач буде вимушений повторно звертатися із аналогічним позовом.

Ухвалою Обухівського міського суду Київської областівід 12 лютого 2025 року заяву представника АТ «КБ «Приватбанк» про забезпечення позову задоволено частково. До набрання у справі рішення суду законної сили накладено арешт на земельну ділянку площею 0,243 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:055:0013, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 31, що належить на праві власності ОСОБА_2 .. Заборонено ОСОБА_2 та іншим фізичним і юридичним особам вчиняти будь-які дії щодо земельної ділянки із зазначеним вище кадастровим номером. В іншій частині заяви відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник АТ«КБ «Приватбанк» - Демарчук Н.О. подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в забезпеченні позову, шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки Citroen, модель Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1 та постановити в цій частині нову ухвалу, якою задовольнити заяву АТ«КБ «Приватбанк» про забезпечення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що не погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки ОСОБА_3 не є учасником справи і до неї не заявлено жодних позовних вимог, то заява про забезпечення позову в частині накладення арешту на транспортний засіб марки Citroen, модель Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким володіє остання на праві власності, не підлягає задоволенню.

Наголошує, заходи забезпечення позову можуть вживатися і щодо осіб, які не є учасниками судового процесу відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року №909/835/18.

ОСОБА_1 , щоб уникнути погашення заборгованості продав транспортний засіб ОСОБА_3 , яка в подальшому може перепродати автомобіль, a тому подальше відчуження і автомобіля перешкоджатиме захисту прав позивача в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу, і даний спосіб захисту буде просто неефективним.

3 огляду на викладене, вважає, забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб є співмірним із заявленими позовними вимогами, не порушує балансу інтересів сторін, а спрямоване на створення умов для безперешкодного виконання у майбутньому ймовірного рішення суду та запобігання ускладненню ефективного захисту прав заявника у випадку задоволення його позову.

10 квітня 2025 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від відповідача ОСОБА_1 , у якому останній просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Заперечуючи проти доводів, викладених у апеляційній скарзі вказує, що накладення арешту на автомобіль, який є власністю ОСОБА_4 та використовується нею, становитиме безпідставне та надмірне обмеження її права власності, гарантованого ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас позивачем не було надано жодних доказів того, що ОСОБА_3 діяла недобросовісно при укладенні договору купівлі-продажу автомобіля, позивач ніколи не пред`являв до ОСОБА_3 жодних вимог та жодним чином не залучав останню у даний судовий процес. Вважає, позивачем не надано обґрунтування того, що ОСОБА_3 якимось чином відповідає за зобов`язаннями відповідачів.

За таких обставин застосування заходів забезпечення позову у вигляді арешту на автомобіль матиме наслідком порушення прав та законних інтересів іншої особи, яка не є учасником процесу.

Вказує, оскільки позивачем не було надано належних доказів на підтвердження наявності спору у даній справі, а саме реального існування в нього права вимоги до відповідачів, що є обов`язковою умовою для забезпечення позову, то відсутні були і підстави для забезпечення позову у цьому судовому провадженні.

При апеляційному розгляді справи представник позивача АТ КБ «Приватбанк» - Абібулаєва Т.Г., що була присутня у судовому засіданні в режимі відеоконференції, підтримала доводи, викладені в апеляційній скарзі, та просила її задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині відмови в забезпеченні позову, шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки Citroen, модель Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1 та постановити в цій частині нову ухвалу, якою задовольнити заяву АТ«КБ «Приватбанк» про забезпечення позову в повному обсязі.

Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції при розгляді справи встановив, що що транспортний засіб марки Citroen, модель Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , на момент розгляду справи в суді не належать жодному із відповідачів, до яких пред`явлений позов. Він належить ОСОБА_3 , яка є власником даного транспортного засобу на підставі договору купівлі-продажу, не є учасником даної справи і до неї не заявлено жодної позовної вимоги.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006р. № 9, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд вважає, що доводи представника заявника про можливість утруднення чи неможливості виконання можливого рішення суду, є обґрунтованими, оскільки не вжиття таких заходів забезпечення позову в подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду, або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Крім того, суд вважає, що вказані заходи забезпечення позову, які просить застосувати представник заявник є співмірними з позовними вимогами.

У зв`язку із вищевикладеним, суд приходить до висновку, що заява представника Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити заяву частково.

Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду першої інстанції про часткове задоволення заяви про забезпечення позову не відповідає з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК Українизабезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Відповідно до положень ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до пункту 2 Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 2 грудня 2006 року вказано, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст.152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК Українизаходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" № 9 від 2 грудня 2006 року, міститься роз`яснення, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому ЄСПЛ у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" ЄСПЛ зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При чому, як наголошується у рішенні ЄСПЛ, ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Як зазначено в п. 4 Рішення Конституційного Суду від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011, інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим, у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 грудня 2020 року ТОВ «Кремінський асфальтобетонний завод» через систему інтернет-клієнт-банкінгу із використанням електронного цифрового підпису було підписано Заявку на отримання послуги «Кредитний ліміт на поточний рахунок» (а.с. 19-23).

Відповідно до умов Договору ТОВ «Кремінський асфальтобетонний завод» було встановлено кредитний ліміт на поточний рахунок, строк надання кредиту становив 12 місяців.

07 червня 2021 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено договір поруки № P241311864, предметом якого є надання поручителем поруки за виконання зобов`язань ТОВ «Кремінський асфальтобетонний завод», які випливають з Кредитного договору (а.с. 24-25).

Відповідно до п. 1.1. Договору поруки, поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань у повному обсязі за Кредитним договором.

Згідно з п. 1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і позичальник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно цього пункту поручитель відповідає перед кредитором всіма власними коштами та майном, яке належить йому на праві власності.

В подальшому, Банк звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з ТОВ «Кремінський асфальтобетонний завод» та ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № б/н від 01 грудня 2020 року в розмірі 1 068 187, 97 грн. Разом із позовною заявою Банком було подано заяву про забезпечення позову, у якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, яке належало на праві власності ОСОБА_1 , а саме на:транспортний засіб марки Citroen, модель Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1 ; земельну ділянку площею 0,243 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:055:0013, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі.

02 серпня 2024 ухвалою Господарського суду Луганської області у справі № 913/353/24 було відмовлено у задоволенні заяви АТ КБ "Приватбанк" про забезпечення позову. Постановою Східного апеляційного господарського суду від 23 вересня 2024 року ухвала Господарського суду Луганської області від 02 серпня 2024 у справі залишена без змін (а.с. 28-32).

07 серпня 2024 року ухвалою Господарського суду Луганської області було відкрито провадження у справі № 913/353/24 за вищевказаним позовом (а.с. 33-33а).

17 серпня 2024 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування земельної ділянки з кадастровим номером :01:055:0013 (а.с. 34-35).

20 серпня 2024 року належний ОСОБА_1 на праві власності транспортний засіб марки Citroen, модель Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1 було перереєстровано на ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 19 серпня 2024 року (а.с. 36-39).

02 грудня 2024 року Господарським судом Луганської області у справі №913/353/24 було задоволено частково та солідарно стягнуто з ТОВ «Кремінський асфальтобетонний завод» та ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитом у розмірі 1 056 954, 99 грн.

Оскільки ОСОБА_1 , який виступає не тільки поручителем за укладеним кредитним договором, а й директором ТОВ «Кремінський асфальтобетонний завод» самостійно підтверджує, що на сьогоднішній день не може виконати зобов`язання за укладеним з АТ КТ «Приватбанк» кредитним договором (а.с. 66-67) та у його власності відсутнє будь-яке нерухоме майно, на яке може бути звернуто стягнення у межах виконавчого провадження з виконання виданого Господарським судом Луганської області судового наказу № 913/353/24 (а.с. 64-65) у лютому 2025 року АТ КТ «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договору купівлі-продажу транспортного засобу та договору дарування земельної ділянки.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Суд має враховувати, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинно застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Крім того, такі заходи мають бути співмірними з заявленими вимогами.

Як вбачається, із матеріалів вказаної справи позивач АТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду із позовом до із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договору купівлі-продажу транспортного засобу та договору дарування земельної ділянки, у якому просить суд:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу марки Citroen, модель Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ;

- визнати недійсним договір дарування земельної ділянки площею 0,243 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :01:055:0013, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), укладений між відповідачами у справі.

Таки чином, предметом розгляду даної справи є саме автомобіль марки Citroen, модель Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1 та земельна ділянка з кадастровим номером :01:055:0013, яка по спірних договорах дарування та купівлі-продажу була передана від ОСОБА_1 до інших осіб, які оскаржуються позивачем по справі.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що стосовно ОСОБА_1 йдуть виконавчі дії щодо виконання рішення суду зі стягнення заборгованості на користь АТ КБ «Приватбанк».

Дослідивши вищевказані матеріали справи та заслухавши пояснення представника позивача у справі, колегія суддів доходить висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги, оскільки враховуючи предмету спору, колегія суддів вважає, що існують обґрунтовані припущення, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.

Разом з тим, відмовляючи у заяві про забезпечення позову в частині накладення транспортного засобу марки Citroen, модель Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , судом першої інстанції не було враховано, що такий транспортний засіб був відчужений від ОСОБА_1 до ОСОБА_3 вже після відкриття провадження Господарським судом Луганської області у справі № 913/353/24. Відтак, є підстави вважати, що таке відчуження було здійснено задля уникнення ОСОБА_1 від погашення заборгованості за укладеним з АТ КБ «Приватбанком» кредитним договором.

Враховуючи приписи ч.1 ст. 317 ЦК України, відповідно до яких власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, колегія суддів вбачає загрозу відчуження спірного майна на користь третій осіб, у зв`язку з чим у позивача може виникнути необхідність для повторного звернення до суду з приводу вирішення такого спору та захисту свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права, що є неможливим.

Апеляційний суд зауважує, що обраний позивачем спосіб забезпечення позову, не позбавляє ОСОБА_3 права володіння та користування майном, а лише обмежує її право розпорядження вказаним майном до часу ухвалення судом рішення у вказаній справі, що є справедливим по відношенню і до позивача.

Отже, обраний позивачем вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав ОСОБА_3 , оскільки спірне майно фактично перебуває у її володінні, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним.

Суд апеляційної інстанції, враховуючи вищевикладене, також не погоджується із висновком суду першої інстанції, що оскільки ОСОБА_3 не є учасником справи і до неї не заявлено жодних позовних вимог, то заява про забезпечення позову в частині накладення арешту на транспортний засіб марки Citroen, модель Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким володіє остання на праві власності, не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно з ч.ч.1, 3, 4 ст.51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача.

Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Таким чином, позивач вправі подати клопотання про залученні до участі у справі ОСОБА_3 , яка не є учасником у справі до закінчення підготовчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 2 статті 376 ЦПК України визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно пункту 2 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин (частина четверта статті 376 ЦПК України).

За таких обставин ухвала суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпеченні позову в оскаржуваній частині у цій справі з мотивів, наведених в цьому судовому рішенні, не відповідає матеріалам справи, ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, та з неправильним застосування норм матеріального права, а відтак не може бути залишена в силі та відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухвалення нового судового рішення про задоволення поданої представником АТ КБ «Приватбанк» - Будьонним В.С. заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на транспортний засіб марки Citroen, модель Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким володіє ОСОБА_3 на праві власності.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», подану представником Демарчук Наталею Олександрівною, задовольнити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської областівід 12 лютого 2025 року в частині відмови у задоволенні поданої представником Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Будьонним Віталієм Сергійовичем заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки Citroen, модель Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Заяву представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», Будьонного Віталія Сергійовича про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки Citroen, модель Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 , задовольнити .

До набрання у даній справі рішення суду законної сили накласти арешт на транспортний засіб марки Citroen, модель Berlingo, реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN/номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_3 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Текст постанови складено 24 квітня 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв