УХВАЛА

25 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 569/24295/23

провадження № 61-4431ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянувши касаційну скаргу Рівненської обласної прокуратури на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2024 року

та постанову Рівненського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення розміру заробітку, втраченого внаслідок незаконних дій органу розслідування

та прокуратури, стягнення коштів за надання правової допомоги в кримінальній справі та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2025 року Рівненська обласна прокуратура засобами поштового зв`язку надіслала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року у зазначеній справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню

з огляду на таке.

Згідно з частинами першою та третьою статті 392 ЦПК України касаційна скарга подається у письмовій формі та підписується особою, яка її подає, або представником такої особи.

До касаційної скарги, поданої представником, повинна бути додана довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника.

Касаційну скаргу від імені Рівненської обласної прокуратури підписано представником Немковичем І. І., який на підтвердження своїх повноважень додав до матеріалів касаційної скарги довіреність, видану виконувачем обов`язків керівника Рівненської обласної прокуратури Козловим В., в якій зазначено, що «цією довіреністю уповноважуються прокурори Рівненської окружної прокуратури […], заступник начальника відділу представництва інтересів держави у бюджетній сфері, з питань державної і комунальної власності управління представництва інтересів держави в суді Рівненської обласної прокуратури Немкович Ігор Іванович […] представляти інтереси Рівненської обласної прокуратури у справі № 569/24295/23 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури про стягнення розміру заробітку, втраченого внаслідок незаконних дій органу розслідування

та прокуратури, стягнення коштів за надання правової допомоги в кримінальній справі та стягнення моральної шкоди.

З цією метою ОСОБА_4., ОСОБА_5., ОСОБА_6., Немковичу І. І., ОСОБА_7, ОСОБА_2 делегуються права, передбачені статтями 43, 49, 58, 64 ЦПК України, у тому числі право оскарження судових рішень».

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися

до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно

до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника (частини перша, третя статті 58 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 58 ЦПК України держава, Автономна Республіка Крим, територіальна громада беруть участь у справі через відповідний орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим, орган місцевого самоврядування відповідно до його компетенції, від імені якого діє його керівник, інша уповноважена особа відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування), або через представника.

У частині першій статті 60 ЦПК України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи.

Довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами (частина третя стаття 62 ЦПК України).

Згідно положень статті 246 ЦК України, довіреність від імені юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами.

У пунктах 18, 25 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 (провадження № 14-105цс21) вказано, що починаючи

з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом

її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору

у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене

не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва.

Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському

й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію),

то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти

за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень.

Наявність або відсутність Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємств та громадських формувань даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.

Таким чином, повноваження посадових осіб діяти від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва підтверджуються законом, статутом, положенням, трудовим договором та за потреби посадовою інструкцією.

Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що вони

не містять визначених частиною четвертою статті 58 ЦПК України документів (зокрема статуту, положення, трудового договору (контракту), посадової інструкції тощо), які можуть підтвердити повноваження Немковича І. І. діяти

від імені Рівненської обласної прокуратури у порядку самопредставництва.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2024 року у справі № 910/16580/23 (провадження № 12-30гс24) зазначено, що «частина перша статті 10 цього Закону передбачає, що якщо документи та відомості,

що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього,

такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

У разі, якщо відповідні відомості щодо особи, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи на засадах самопредставництва, внесені до Реєстру,

ці відомості є офіційним та достатнім підтвердженням того, що юридична особа діє в суді через певну особу на засадах самопредставництва (з урахуванням відповідних обмежень повноважень, якщо такі є).

Отже, за наявності інформації щодо такої особи в Реєстрі, у разі подання її суду, відсутності стосовно цього спору, про який повідомлено суду, підстави додатково підтверджувати ці повноваження документами, які за своїм змістом є тими, що визначені частиною третьою статті 56 ГПК України, - статутом, положенням, трудовим договором (контрактом) - відсутні, оскільки суд може покладатись на відомості з Реєстру як на достовірні».

В матеріалах касаційного провадження відсутні дані з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо Рівненської обласної прокуратури як юридичної особи, за якою

Немкович І. І. зазначений як особа, уповноважена вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо; подавати документи для державної реєстрації від імені юридичної особи.

Ураховуючи викладене, касаційна скарга Рівненської обласної прокуратури

не може бути прийнята до провадження судом касаційної інстанції, оскільки

у порушення вимог частини третьої статті 392 ЦПК України підписана особою, повноваження якої не підтверджені.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом якщо касаційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

За таких обставин, ураховуючи відсутність доданих до касаційної скарги достатніх доказів на підтвердження обсягу повноважень Немковича І. І. діяти

від імені Рівненської обласної прокуратури у порядку самопредставництва, касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається заявникові

з підстав, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України, Верховний Суд,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Рівненської обласної прокуратури на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 30 жовтня 2024 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 25 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської обласної прокуратури, Державної казначейської служби України про стягнення розміру заробітку, втраченого внаслідок незаконних дій органу розслідування та прокуратури, стягнення коштів за надання правової допомоги в кримінальній справі

та стягнення моральної шкоди повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко