ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-з/803/270/25 Справа № 211/2105/24 Суддя у 1-й інстанції - Ніколенко Д.М. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
25 квітня 2025 року м. Кривий Ріг
справа № 211/2105/24
Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Остапенко В.О.,
суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.,
позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»
розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, в порядку спрощеного позовного провадження, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 211/2105/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», про стягнення заборгованості,
УСТАНОВИВ:
В березні 2024 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан», про стягнення заборгованості.
Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 4223784 від 30 квітня 2021 року у сумі 27 209 грн, яка складається з 17 509 грн заборгованості за тілом кредиту, 7 500 грн заборгованості за процентами, 2 200 грн заборгованості за комісією; та в рахунок відшкодування судових витрат стягнуто витрати на професійну правову (правничу) допомогу 6 000 грн та судовий збір 1 195 грн 58 коп.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , - залишено без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2024 року - залишено без змін.

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду апеляційної інстанції з заявою про ухвалення додаткового рішення у справі в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги при розгляді справи № 211/2105/25 в Дніпровському апеляційному суді в сумі 6 000 грн.

В обґрунтування заяви зазначено, що позивачем до відзиву на апеляційну скаргу були долучені всі необхідні докази отримання професійної правничої допомоги по справі в суді апеляційної інстанції. Ці докази підтверджують співмірність витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням складності справи, витраченого часу. У прохальній частині відзиву на апеляційну скаргу також заявлено клопотання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 6 000 грн. Однак розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не був здійснений, про що свідчить зміст мотивувальної частини постанови Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року. Відповідно до картки руху документа, яка додається до цієї заяви, дата доставки постанови Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року у справі № 211/2105/24 (номер провадження 22-ц/803/2909/25) до електронного суду становить 05 квітня 2025 року. Отже, позивач не пропустив строк для подання заяви про винесення додаткового судового рішення, оскільки така заява повинна бути подана протягом 5 днів із дня ухвалення судового рішення.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за Договором про споживчий кредит № 4223784 від 30 квітня 2021 року у сумі 27 209 грн, яка складається з 17 509 грн заборгованості за тілом кредиту, 7 500 грн заборгованості за процентами, 2 200 грн заборгованості за комісією; та в рахунок відшкодування судових витрат стягнуто витрати на професійну правову (правничу) допомогу 6 000 грн та судовий збір 1 195 грн 58 коп.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє ОСОБА_2 , - залишено без задоволення.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 грудня 2024 року - залишено без змін.

Судом установлено, що позивачем надано до суду апеляційної інстанції орієнтовний розрахунок судових витрат, які були понесені та які очікується понести у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, загальна сума яких складає 6 000 грн. Також представником ТОВ «Діджи Фінанс» надано акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 06 березня 2025 року, відповідно до якого представником ТОВ «Діджи Фінанс» виконано наступні роботи: Аналіз чинного законодавства та судової практики на предмет виявлення змін і доповнень, аналіз наявних кредитних та платіжних документів (750 грн). Правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «Діджи Фінанс» (2 250 грн). Складання відзиву на апеляційну скаргу, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які апелянт поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції (3 000 грн).

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами першою-третьою статті 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При цьому, ч. 6 ст. 137 ЦПК України покладає обов`язок доведення неспівмірності витрат на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На виконання вказаних вимог, заявником було надано апеляційному суду акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 06 березня 2025 року, за яким сторони домовилися про те, що вартість послуг адвоката за цією угодою та на виконання договору про надання правничої допомоги складає 6 000 грн.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу є значно завищеним.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21, провадження № 12-14гс22, зроблено висновок, про те, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами.

Наведене вище повністю узгоджується з твердженням скаржника про те, що суд не може на власний розсуд зменшити судові витрати без клопотання іншої сторони.

У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04).

З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи.

Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Колегія суддів, з урахуванням наведеного вище та з урахуванням конкретних обставин справи, обґрунтованості та реальності понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, розумності їхнього розміру, принципу співмірності судових витрат, розміру наданої правничої допомоги, складністю справи та виконаними адвокатом послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання робіт з надання правової допомоги, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову і значенням справи для сторін, результатами розгляду справи, приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 6 000 грн є завищеним. При цьому колегія суддів вважає, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн, що буде відповідати критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги у суді.

Такий висновок колегії суддів повністю узгоджується із правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19, 21 листопада 2022 року у справі № 463/6544/20 та від 11 січня 2023 року у справі № 479/475/21.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що надані докази про понесення позивачем судових витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді апеляційної інстанції в розмірі 3 000 грн є достатніми, допустимими та достовірними.

На підставі наведеного вище колегія суддів приходить до висновку про те, що заява ТОВ «Діджи Фінанс» підлягає частковому задоволенню з ухваленням у справі додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» витрат на професійну правничу допомогу у цій справі, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 3 000 гривень.

Керуючись ст.ст. 270, 381 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс»- задовольнити частково.

Ухвалити у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», про стягнення заборгованості додаткове рішення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати на професійну правничу допомогу у цій справі, пов`язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст додаткової постанови складено 25 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: