печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2025 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Остапчук Т.В.,

при секретарі судових засідань Медведєвій М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення безпідставно списаних коштів,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом, просить стягнути з АТКБ «Приватбанк» на свою користь 79 451,41 грн., витрати на сплату судового збору. Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 26.05.2022 року вона отримала 5 дзвінків з незнайомого номера, співрозмовник представився співробітником АТКБ «Приватбанк» та повідомив, що з її карток хтось намагається зняти кошти, співрозмовник також зазначив, що є необхідність невідкладно заблокувати картки. Позивач увійшла в особистий кабінет «Приват24», невідома особа зазначила, що для блокування необхідно ввести «код» в розділі «перекази». Позивач ввела зазначений «код», проте після цього виявила, що з її банківського рахунку було списано кошти загальною сумою 79 451,41 грн. (з них 74 237,47 грн. - кредитні кошти, 5 213,94 грн. з карти виплат). Про несанкціоноване списання коштів Позивач невідкладно повідомила Банк за допомогою телефону гарячої лінії, звернення було зафіксоване. Також, Позивач невідкладно звернулась до поліції.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 14.11.2024 р. відкрито провадження у справі за правилами позовного (спрощеного) провадження з викликом сторін.

04.12.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву представника АТКБ «Приватбанк» Рура Н.В.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 21.05.2020 року позивач підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Підписанням Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, які разом становлять Договір банківського рахунка (далі -Договір), позивач приймає всі права та обов`язки, встановлені в Договорі та зобов`язується їх належним чином виконувати.

26.05.2022 року з кредитної карти та карти для виплат відбулись списання грошових коштів на загальну суму 79451,41 грн.

Позивач вказує, що 26.05.2022 року отримала 5 дзвінків з незнайомого номеру, співрозмовник представився співробітником АТ КБ «Приватбанк» та повідомив, що з її карток хтось намагається зняти кошти. Співрозмовник також зазначив, що необхідно невідкладно заблокувати її картки. Позивач увійшла в особистий електронний кабінет Приват24, невідома особа зазначила, що для блокування необхідно ввести «код» в розділі «перекази», позивач ввела зазначений «код», проте після цього виявила, що з її банківського рахунку було списано кошти загальною сумою 79451,41 грн.

Як стверджує позивач, жодного розпорядження про списання коштів не давала, будь-яких свідомих дій, направлених на списання грошових коштів не вчиняла, своїми діями не сприяла втраті інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно наданого відзиву на позовну заяву, 28.05.2022 о 19:41:42 позивач звернулась на гарячу лінію відповідача та у ході діалогу повідомила, що 26.05.2022 їй зателефонували з номеру НОМЕР_1 і повідомили, що двічі були здійснені спроби зняти кошти з її картки. Зі слів незнайомих, з вказаного приводу ОСОБА_1 повинна звернутись до відділення, на що вона відповіла, що для цього у неї не має часу. Тому незнайомі запропонували допомогти у телефонному режимі. ОСОБА_1 погодилась, зайшла у акант Приват24, але побачила, що переказів там не було. Їй у телефонному режимі надиктували коди розблокування, які вона ввела у розділі переказів з її картки у Приват24. Після вводу даних, ОСОБА_1 побачила, що нею, з її Універсальної картки були здійснені перекази коштів на загальну суму біля 70 000 грн., а також з картки для виплат - на суму біля 5 000 грн. Також, ОСОБА_1 у ході діалогу повідомила, що крім Приватбанку, вона є клієнтом Ощадбанку. (аудіозапис розмови додається).

Письмові звернення від позивача щодо списання грошових коштів до Банку не надходили.

Пароль та логін акаунта Приват24 клієнта ОСОБА_1 , до моменту блокування акаунту спеціалістами Банку, під час її звернення до Банку, не змінювався.

26.05.2024 вхід в акаунт Приват24 клієнта ОСОБА_1 здійснено з типового для клієнта пристрою, з коректним вводом логіну та паролю (фінансовий номер клієнта не змінювався, SIM-картка не перевипускалася).

26.05.2022 перекази з карти Універсальна НОМЕР_5 та карти для виплат НОМЕР_2 здійснено через Приват24 на картки, емітовані в АТ "Ощадбанк".

Номер телефону НОМЕР_1 , з якого нібито телефонували співробітники АТ КБ «Приватбанк, не належить відповідачу.

Згідно пункту 1.27) статі 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжна картка - електронний платіжний засіб у виді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

Згідно пункту 14.12. статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи. Представник користувача має право отримати електронний платіжний засіб за довіреністю, що видана користувачем та посвідчена у встановленому законодавством порядку. У такому разі банк не несе відповідальності за проведення операцій з використанням такого електронного платіжного засобу, виданого представнику за довіреністю.

Згідно пункту 14.16. статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Аналогічні норми містить Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджене постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 р. № 705, яке розроблене згідно із Законами України «Про Національний банк України», «;Про банки і банківську діяльність», «;Про платіжні системи та переказ коштів в України», та яке встановлює загальні вимоги Національного банку України до емісії банками-резидентами, філіями іноземних банків електронних платіжних засобів і визначає порядок здійснення операцій з їх використанням, та поширюються на платіжні організації, учасників платіжних систем, які є суб`єктами відносин, що виникають під час здійснення операцій, ініційованих із використанням електронних платіжних засобів цих платіжних систем та користувачів електронних платіжних засобів. Указаним Положенням передбачено, що користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (підпункт 9 пункту 2 розділу V1 «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками»).

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

Згідно підпункту 8 пункту 4 розділу 1 «Загальні положення» Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 р. № 705, платіжна операція - дія, ініційована користувачем електронного платіжного засобу, з унесення або зняття готівки з рахунку, здійснення розрахунків у безготівковій формі з використанням цього електронного платіжного засобу та/або його реквізитів за банківськими рахунками.

Згідно пункту 1 розділу 1V «Особливості емісії мобільних платіжних інструментів і здійснення операцій з їх використанням» означеного Положення банк має право здійснювати емісію електронних платіжних засобів у виді мобільного платіжного інструменту та обслуговування операцій з їх використанням, передбачених правилами платіжної системи, відповідно до умов договору та вимог цього Положення.

Згідно пунктів 2, 6 розділу V1 «Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій та управління ризиками» цього Положення користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень. Користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів.

Так, за змістом статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відповідно до частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частин 1-3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Так, на підтвердження заявлених позовних вимог про зобов`язання АТКБ «Приватбанк» повернути суму грошових коштів у розмірі 79 451,41 грн, Позивачем надано суду в якості письмових доказів: копію виписки АТКБ «ПриватБанк» по картці/рахунку № НОМЕР_3 за 26.05.2022 року, копію виписки АТКБ «ПриватБанк» по картці/рахунку № НОМЕР_4 за 26.05.2022 року, копію заяви ОСОБА_1 про вчинення кримінальних правопорушень без вихідного/вхідного номера та дати, копії сторінок паспорту, ідентифікаційного номера.

Відповідно до п. 20 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: 4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції.

Відповідно до п. 11 розділу VI Положення Постанови НБУ № 705 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Позивач виконала всі вказівки третіх осіб, ввела продиктований код на переказ коштів, тобто саме дії позивача призвели до втрати індивідуальної облікової інформації, яка була достатньою та дала змогу здійснити спірні транзакції по рахунку, що виключає відповідальність банку та покладає відповідальність за здійснення платіжних операцій саме на користувача.

Відповідно до п. 1.1.10.10.1. Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт несе повну відповідальність за всі платіжні операції з використанням електронного платіжного засобу та/або за несанкціоноване отримання грошових коштів з рахунку третіми особами, якщо його дії чи бездіяльність призвели до втрати платіжного інструменту або індивідуальної облікової інформації, розголошення ПІНу/ індивідуальної облікової інформації або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію з використанням Платіжного інструменту.

Відповідальність за контроль над фінансовими інструментами повністю лежить на стороні Позивача. Відповідач позбавлений можливості впливу в частині належного ставлення клієнтів до виконання обов`язків зі збереження вразливих даних, в т.ч. фінансових даних, що дають можливість отримати контроль над фінансовим номером, фінансовим застосунком, що використовується клієнтом при проведенні фінансових операцій за допомогою дистанційного платіжного застосунку Приват24, тому покладення на Банк відповідальності за дії Позивача є безпідставним.

Відповідно до п. 20 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: 5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації. Відповідно до підпункту 41 пункту 1 ст. 1 Закону України "Про платіжні послуги" терміни вживаються в такому значенні негайно - найкоротший можливий строк, але не пізніше наступного операційного дня, визначений внутрішніми документами надавача платіжних послуг та передбачений договором з користувачем платіжних послуг, у який мають виконуватися (відбуватися) відповідні дії з моменту настання підстави для їх виконання.

За змістом п.6 розділу VI Положення Постанови НБУ № 705 та п.14.6. ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», норми яких поширювались на правовідносини між сторонами до 01.08.2022 року, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Відповідно до п. 4 статті 87 ЗУ «Про платіжні послуги» платник зобов`язаний негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити надавача платіжних послуг у визначеному договором порядку про факт виконання з його рахунку неналежної або неакцептованої платіжної операції для отримання відшкодування за такою операцією.

Відповідно до ч. 5 ст. 87 Закону України "Про платіжні послуги" до моменту повідомлення емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації відповідно до ст. 38 цього Закону ризик збитків від виконання неналежних платіжних операцій та відповідальність за них покладаються на платника. З моменту повідомлення платником емітента про факт втрати платіжного інструменту та/або індивідуальної облікової інформації ризик збитків від виконання неакцептованих/неналежних платіжних операцій та відповідальність покладаються на емітента.

Пунктом 1.1.2.1.10 Умов і правил передбачено, що уразі втрати клієнтом фінансового номеру телефону, при підозрі доступу третіх осіб до фінансового номеру телефону та інших неправомірних таких осіб клієнт зобов`язаний негайно повідомити про це банк в будь-якому з доступних каналів: 3700, чат-онлайн, відділення банку. На підставі звернення клієнта про зазначений факт банк знімає з номера телефону клієнта ознаку «Фінансовий» та блокує аккаунт клієнта в системі «Приват24» з метою уникнення можливих шахрайських операцій з рахунками клієнта.

Встановлення точного часу повідомлення банку клієнтом (користувачем) про виявлення несанкціонованої платіжної операції за допомогою платіжної картки, або при підозрі доступу третіх осіб рахунку та інших неправомірних дій таких осіб, має вирішальне значення визначення часу звернення клієнта до Банку з відповідною заявою, оскільки до моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність за них несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Відповідно до постанови від 18.01.2023 р. Верховного Суду України у справі №686/17744/21, який вказав:"У контексті розглядуваної справи тягар доказування факту повідомлення банку про викрадення мобільного телефону та втрату фінансового номеру покладається на позивача, який стверджує про вчинення таких дій." У вказаній постанові Верховного Суду вказано, що встановлення часу звернення до банку важливе для вирішення справи. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування покладається на позивача.

Подібним правовідносинам надано оцінку Верховним Судом по справі № 585/1320/16-ц від 06.03.2018 року, де зазначено, що "Крім того, до моменту повідомлення користувачем (відповідачем) банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк".

Списання з карток відбулись 26.05.2022 року, позивачка звернулась до Банку на гарячу лінію 3700 лише 28.05.2022 року. Доказів негайного звернення до банку позивачем не надано.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Керуючись статтею 42 Конституції України, статтями 3, 526, 633, 634, 1073 ЦК України, статтями 1, 11 Закону України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджене постановою Правління Національного банку України від 05.11.2014 р. № 705, статтями 1-23, 76-81, 95, 131, 141, 258-259, 264-265, 280-282, 352, 353, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення безпідставно списаних коштів.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня складання цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду.

Суддя Т.В. Остапчук