Справа № 752/1853/24
Провадження № 2-о/752/21/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю присяжних Фоменка С.Є., Ситника В.Г., секретаря судового засідання Овдій-Барандич В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, особа щодо якої заявлено про визнання її недієздатною, ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, за якою просить визнати недієздатним ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановити над ним опіку, призначивши заявника опікуном.

В обгрунтування заяви зазначає, що ОСОБА_3 є його батьком. Заявник та його батьки зареєстровані в м. Бердянськ, однак у зв`язку з воєнними діями в Україні переїхали до м. Києва та знаходяться на обліку як внутрішньо переміщені особи. Відповідно до Договору найму (оренди) від 18.09.2022р. ОСОБА_1 та його батько проживають за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно довідки МСЕК від 02.07.2014р. ОСОБА_3 визначено безстрокову першу групу інвалідності, рекомендовано допомогу та постійний догляд, а також лікування в невропатолога. Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації інваліда №2098 від 09.11.2020р. ОСОБА_3 потребує лікувального масажу, крісла-коляски, як засобу перебування, та медичного спостереження в невролога. ОСОБА_3 має обмеження в життєдіяльності до самообслуговування, до орієнтації, до спілкування, до контролю за своєю поведінкою. Заявник зазначає про те, що його батько не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги і контролю у зв`язку з цим. Доглядом за батьком займається заявник, оскільки батько самостійно не пересувається, забуває дати, події, місце знаходження речей, плутає знайомих та близьких людей, тощо. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, він може цим самим поставити себе у скрутний матеріальний стан, стати жертвою недобросовісних людей. Дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_2 , є пенсіонером та за станом здоров`я не може доглядати за своїм чоловіком. Заявник вказує, що він не має судимостей, має добрий стан здоров`я, на обліку у психоневрологічному або наркологічному диспансері не перебуває.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні

обставини справи, оцінивши докази, суд доходить наступного висновку.

Фізична особа, яка внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, може бути відповідно до ст. 39 Цивільного кодексу України визнана судом недієздатною.

Згідно Закону України «Про психіатричну допомогу» під тяжким психічним розладом розуміють порушення психічної діяльності функціонального характеру (затьмарення свідомості, порушення адаптації та сприйняття, мислення, волі, емоцій, інтелекту чи пам`яті), яке позбавляє особу здатності адекватно усвідомлювати оточуючу дійсність, оцінювати свій психічний стан і поведінку.

Предметом судової діяльності є безпосереднє визначення наявності підстав для встановлення такого правового статусу фізичної особи, як обмеження в дієздатності чи визнання її недієздатною.

Фізична особа визнається недієздатною лише на підставі рішення суду в порядку, встановленому ЦПК України.

Необхідність судового порядку визнання громадянина обмежено дієздатним або недієздатним обумовлюється істотною зміною правового становища громадянина, який на невизначений період позбавляється можливості самостійно здійснювати свої права і обов`язки. Судова процедура покликана гарантувати правомірність правообмежень, які вживаються до громадянина, особливо якщо судовий розгляд ініційовано особами, що претендують на роль опікунів або піклувальників.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для

суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд встановлює такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню для цих правовідносин.

Згідно із ст. 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, у порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Суд розглядає у порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи (ч. 2 п. 1 ст. 293 ЦПК України).

Відповідно до ст. 39 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

Встановлення хронічної хвороби, недоумства, іншого важкого захворювання, що спричинили стійкий розлад психіки, належать до компетенції відповідних медичних закладів.

Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка (ч. 1 ст. 41 Цивільного кодексу України).

Згідно зі ст. 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових та майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до ст. 58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над особами, визнаними недієздатними.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун,

представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.

Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.

Згідно з абз. 1 п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про судову практику в справах про визнання громадянина обмежено дієздатним чи недієздатним» даними про психічну хворобу можуть бути довідки про стан здоров`я, виписка з історії хвороби й інші документи, видані лікувально-профілактичними закладами.

Відповідно до статті 298 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. У виняткових випадках, коли особа, щодо якої відкрито провадження у справі про обмеження її у цивільній дієздатності чи визнання її недієздатною, явно ухиляється від проходження експертизи, суд у судовому засіданні за участю лікаря-психіатра може постановити ухвалу про примусове направлення фізичної особи на судово-психіатричну експертизу.

Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними, такий висновок експертизи повинен бути обґрунтованим та мати конкретний характер. При проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 акцентовано увагу судів на тому, що висновок експерта не має наперед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об`єктивному розгляді всіх обставин справи в сукупності.

З аналізу наведених норм слідує, що висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого в особи виникає абсолютна неспроможність особи розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не можуть покладатися докази, які ґрунтуються на припущеннях.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , про що свідчить Свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 19.08.1986р.

Фактичним місцем проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є адреса: АДРЕСА_1 .

Згідно Витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Міністерства внутрішніх справ України ВР-002117753 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на 27.01.2024р. на території України до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває.

Згідно Довідки про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричного оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №1594 від 02.02.2024р. Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня «Психіатрія» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо ОСОБА_1 психіатричні, в тому числі, спричинені вживанням психоактивних речовин, протипоказань для виконання призначення опікунства відсутні.

За поданням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.04.2025р. №100-5274, як Органу опіки та піклування, ОСОБА_1 може виконувати опікуна над рідним батьком ОСОБА_3 у разі визнання його недієздатним рішенням суду.

У вказаному поданні також встановлено, що проведено обстеження умов проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . П`ятикімнатна орендована квартира розташована на 3-му поверсі 24-х поверхового будинку знаходиться у відмінному стані, оздоблена всіма необхідними меблями та сантехнікою. ОСОБА_3 є особою з інвалідністю І групи «Б» з 02.07.2014р. безстроково. ОСОБА_3 мешкає в окремій кімнаті, яка пристосована для комфортного проживання. На момент обстеження був вдома, виглядав охайним та доглянутим. ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, одружений, ФОП. Дружина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та матір, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , які також є внутрішньо переміщеними особами, разом проживають за вище вказаною адресою, надали письмову згоду заявнику на виконання опікунських повноважень над батьком та не мають заперечень щодо цього. ОСОБА_2 є особою похилого віку, тому не має фізичної можливості здійснювати догляд за чоловіком. Згідно з медичними довідками про проходження профілактичних психіатричного, наркологічного та фтизіатричного оглядів стан здоров`я ОСОБА_1 дозволяє виконувати обов`язки опікуна. Протипоказань щодо виконання ним повноважень опікуна не встановлено. ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку, про що надав відповідний документ.

Ухвалою від 27.03.2024р. суду в даній справі призначалась судово-психіатрична експертиза.

Згідно Висновку судово-психіатричного експерта №1574 від 12.11.2024р. Державної установи «Інститут судової психіатрії МОЗ України» Міністерства охорони здоров`я України стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 страждає на стійкий хронічний психічний розгляд у вигляді органічного ураження головного мозку судинного генезу з вираженим психоорганічним синдромом; за своїм психічним станом у теперішній час не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Кваліфікація експерта сумнівів не викликає.

Доказів, що ставили б під сумнів висновок експерта, в судовому засіданні не здобуто.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність правових підстав для визнання ОСОБА_3 недієздатним.

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Цивільного кодексу України над недієздатною особою встановлюється опіка.

Відповідно до ст. 60 ч. 1 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Статтею 300 ЦПК України разом з іншим, встановлено, що суд, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй опікуна.

Аналізуючи норми Цивільного кодексу України так ЦПК України в даному питанні, слід звернути увагу, що законодавець, захищаючи недієздатну особу покладає на суд обов`язок відразу в рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому із змісту норм Цивільного кодексу та ЦПК слідує, що вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, полягає в тому, що саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.

Як встановлено вище, за поданням Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 18.04.2025р. №100-5274, як Органу опіки та піклування, ОСОБА_1 може виконувати обов`язки опікуна батька ОСОБА_3 в разі визнання його недієздатним.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 страждає на стійкий хронічний психічний розлад у вигляді органічного ураження головного мозку судинного генезу з вираженим психоорганічним синдромом та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому його слід визнати недієздатним, при цьому, суд не вбачає перешкод призначити ОСОБА_1 його опікуном.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 293-300 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Голосіївська районна в місті Києві державна адміністрація про визнання особи недієздатною та призначення опікуна, особа щодо якої заявлено про визнання її недієздатною, ОСОБА_3 задовольнити.

2. Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та встановити над ним опіку.

3. Призначити ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_3 .

4. Строк дії рішення визначити тривалістю два роки з моменту набрання ним законної сили.

5. Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу опіки та піклування та органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи, визнаної судом недієздатною.

6. Роз`яснити учасникам, що дане рішення суду не є безтерміновим, його дія обмежена у часі. Строк дії даного судового рішення може бути продовжено судом за відповідним клопотанням. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного даним судовим рішенням. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною повинно містити обставини, що свідчать про продовження хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого особа продовжує не усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними, підтверджені відповідним висновком судово-психіатричної експертизи.

7. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

Заявник: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Заінтересовані особи:

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ).

Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації (03039, м. Київ, проспект Голосіївський, 42, ).

Особа, щодо якої заявлено про визнання її недієздатною: ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повний текст рішення суду складено та підписано 23.04.2025р.

Суддя І.О. Ольшевська

Присяжні С.Є. Фоменко

В.Г. Ситник