П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року м. Миколаїв

справа №484/4728/24

провадження №22-ц/812/584/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Крамаренко Т. В., Ямкової О. О.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_2 , на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 лютого 2025 року, ухвалене під головуванням судді Шикері І. А. у приміщенні суду у м. Первомайську Миколаївської області, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

27 серпня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з 20.01.2007 він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 23.04.2019. В період шлюбу у них народився син ОСОБА_4 .

На теперішній час син сторін навчається у фаховому коледжі «Одеська юридична академія» у м.Одеса на контрактній основі та повністю перебуває на утриманні позивача, зокрема, він проживає у квартирі, яка належить позивачу, він сплачує за навчання сина, зайняття його спортом, купує одяг, продукти харчування. Коли син приїздить до м.Первомайська Миколаївської області, то він проживає разом з позивачем, який його повністю утримує.

Відповідач надає матеріальну допомогу сину епізодично.

Посилаючись на те, що мати та батько мають рівний обов`язок щодо утримання дитини, позивач просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина у розмірі частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно.

Позиція відповідача у суді першої інстанції

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечувала та просила відмовити у їх задоволенні.

Вона вказувала, що усі твердження позивача щодо його спільного проживання разом із сином та перебування дитини на його повному утриманні не відповідають обставинам справи та не підтверджені належними та допустимими доказами, адже відповідач постійно допомагає сину, що підтверджується випискою з карткового рахунку дитини, вона не припинила бачитись та спілкуватись з дитиною, приймає систематичну участь у житті та вихованні дитини.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 лютого 2025 року ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні позову

Ухвалюючи таке рішення, суд виходив із того, що позивачем належними доказами не доведено заявлених позовних вимог, у тому числі факт його спільного проживання з сином та перебування сина на його повному утриманні.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 через представника подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність позову.

Доводи інших учасників справи

Відповідачем через представника подано відзив на апеляційну скаргу, у якому наголошено на тому, що рішення суду є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними.

Фактичні обставини справи

ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є батьками сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_5 та його матері є будинок АДРЕСА_1 .

Позивач також був зареєстрований у вказаному будинку з 11 вересня 2015 року до 26 червня 2024 року. Згідно з поясненнями позивача він був знятий з реєстрації за заявою відповідача.

У зв`язку з навчанням з 01 вересня 2023 року у фаховому коледжі Національного університету «Одеська юридична академія» син сторін ОСОБА_4 проживає у м.Одеса у квартирі, яка належить батьку. Відповідач вказаного факту не заперечувала. Витрати у зв`язку з навчанням сина сторін у цьому коледжі оплачує позивач.

Згідно з виписками по банківських рахунках сторін позивач щомісячно перераховує сину на картку гроші на його утримання, відповідач цього щомісячно не здійснює.

З пояснень свідка ОСОБА_6 , сина сторін, випливає, що він проживає у м.Одеса у квартирі батька. Батько оплачує його навчання, проживання та надає кошти на утримання. Мати цього не робить. Кошти, які вона перераховувала йому на картку, він витрачав на придбання речей для неї, які вона просила. Коли він приїздить до м.Первомайська, то проживає разом з батьком.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше 30 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, відзив, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Стаття 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

За змістом ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст.183 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

За своєю суттю аліменти це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків, хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Відповідно до частин першої та другої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Отже, статтею 179 СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивачем належними доказами не доведено факту його спільного проживання з сином та перебування сина на його повному утриманні.

Колегія суддів не може погодитися з таким висновком суду, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Досліджені докази свідчать, що син сторін у зв`язку з навчанням у коледжі проживає у м.Одесі у квартирі батька. Батько оплачує його проживання, навчання та щомісячне утримання. Мати щомісячного утримання сину ОСОБА_4 не надає.

Указане у сукупності свідчить про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 , на утриманні якого перебуває син сторін ОСОБА_4 . Заявлений позивачем розмір аліментів частка від доходів відповідача щомісячно є розумним та справедливим. Наявні у справі докази не свідчать про те, що у відповідача відсутня можливість сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі.

Посилання відповідача на те, що зареєстрованим місцем проживання сина сторін є будинок АДРЕСА_1 , де зареєстрована і вона, а тому відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_1 , колегія суддів відхиляє, бо обидві сторони визнали факт проживання їх сина у м.Одесі у квартирі, яка належить позивачу.

Що стосується посилань відповідача на те, що вона також надавала утримання сину, то дійсно банківський рахунок відповідача вказує про таке. Однак, таке утримання не було щомісячним, що протирічить нормам закону про наявність у батьків постійного обов`язку утримувати неповнолітніх дітей.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням у справі нового судового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки оскаржуване судове рішення не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Керуючись статтями 374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана через його представника ОСОБА_2 , задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 18 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 серпня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді Т. В. Крамаренко

О. О. Ямкова

Повна постанова складена 23 квітня 2025 року.