КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи 939/3293/24 Апеляційне провадження № 22-ц/824/8438/2025Головуючий у суді першої інстанції - Герасименко М.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подану від їх імені та в їх інтересах адвокатом Гудз Роксоланою Андріївною, на рішення Бородянського районного суду Київської області від 29 січня 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2024 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулась до Бородянського районного суду Київської області з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (далі - ПАТ «СГ «ТАС») про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та стягнення страхового відшкодування, згідно з яким, з урахуванням збільшення позовних вимог, просили суд:

- стягнути з ПАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування (моральну шкоду) у розмірі 40 200,00 грн.;

- стягнути з ПАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 55 200,00 грн., з яких: 40 200,00 грн. - моральна шкода, 15 000,00 грн. - витрати на поховання;

- стягнути з ПАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_2 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 21 296,82 грн., три відсотки річних у розмірі 1 985,77 грн., інфляційні втрати у розмірі 4 765,07 грн., а всього разом 28 047,66 грн.;

- стягнути з ПАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України у розмірі 29 243,39 грн., три відсотки річних у розмірі 2 726,73 грн., інфляційні втрати у розмірі 6 543,09 грн., а всього разом 38 513,21 грн.;

- стягнути з ПАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500,00 грн.

- стягнути з ПАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500,00 грн.

В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалися на те, що 27.01.2023 сталась дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Вокзальній в селищі Бородянка Київської області, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4 , який від отриманих тілесних ушкоджень помер на місці події. За вказаним фактом 28.01.2023 були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000032 та розпочато досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів у ПАТ «СГ «ТАС» згідно полісу № АТ/3487957.

02.03.2023 на адресу відповідача направлено заяву про виплату страхового відшкодування для дружини загиблого - ОСОБА_2 та сина загиблого - ОСОБА_1 на загальну суму 95 400 грн., з яких 80 400 грн. моральна шкода (по 40 200 грн. для дружини та сина загиблого) та 15 000 грн. - витрати на поховання для сина загиблого.

Листом від 09.03.2023 ПАТ «СГ «ТАС» повідомило, що рішення щодо виплати страхового відшкодування буде прийнято після отримання відповідного рішення щодо результатів розгляду кримінальної справи за фактом вказаної ДТП.

Вказували, що такі доводи відповідача є неправомірними, оскільки внаслідок ДТП загинула третя особа - пішохід, тому цивільно-правова відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Skoda Fabia», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в силу вимог ст. 1166, 1187 ЦК України, настає незалежно від вини. При цьому указали, що кримінальне провадження №0000032 зупинене на підставі ухвали Бородянського районного суду Київської області від 07.11.2024 до звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 з військової служби.

Таким чином, рішення про зупинення відповідачем строків розгляду справи про виплату страхового відшкодування через відсутність вироку суду є необґрунтованим та таким, що порушує право потерпілих на отримання страхового відшкодування.

Разом з цим, посилаючись на ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 2 ст. 625 ЦК України, просили стягнути з відповідача пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, три відсотки річних та інфляційні втрати (а.с. 1-8).

Рішенням Бородянського міського суду Київської області від 29.01.2025 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 40 200,00 грн. Стягнуто з ПАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 55 200,00 грн. Стягнуто з ПАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. Стягнуто з ПАТ «СГ «ТАС» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. Стягнути з ПАТ «СГ «ТАС» на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, позивачі, посилаючись неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просять рішення суду першої інстанції змінити в частині відмови у стягненні штрафних санкцій за прострочення виплати страхового відшкодування (пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, трьох відсотків річних та інфляційних втрат), задовольнивши вимоги позивачів в оскаржуваній частині повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги посилаються на те, що суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивачів пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, трьох відсотків річних та інфляційних втрат вказав про те, що у діях страховика відсутня вина у простроченні виплати страхового відшкодування.

У свою чергу вказують, що передбачений п. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» строк на прийняття рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування сплив 31.05.2023, то починаючи з 01.06.2023 відповідач зобов`язаний був виплатити страхове відшкодування заподіяної шкоди позивачам з урахуванням індексу інфляції, яке за період з 01.06.2023 по 22.01.2025 є інфляційним збільшенням боргу, а також пеню та 3 % річних, які нараховані на суму страхового відшкодування у розмірі 95 400,00 грн., а також пеню з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України.

Ухвалами Київського апеляційного суду від 04.03.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

13.03.2025 до суду надійшов відзив, у якому представник відповідача просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, то відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України його законність в іншій частині колегією суддів не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині третій статті 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Отже, грошовим необхідно вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора.

Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору страхову суму.

З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 07.06.2017 у справі № 6-282цс17 та Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 758/1303/15-ц.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 зазначила, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі.

При безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні майнових витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання.

Згідно із статтею 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом.

Відповідно до пункту 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

За правилами частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

За частиною першою статті 613 ЦК України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Наведене указує на те, що відповідальність страховика, передбачена пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частиною другою статті 625 ЦК України, настає виключно у випадку, якщо невиконання грошового зобов`язання відбулося з його вини як боржника у даних правовідносинах.

Пунктом 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено підставу припинення здійснення страхового відшкодування у разі, якщо ДТП розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, та не передбачено можливості відмови у стягненні страхового відшкодування у справі, яка вже розглядається судом в порядку цивільного судочинства, за наслідками такого розгляду.

У справі, яка переглядається, встановлено, що листом від 09.03.2023 ПАТ «СГ «ТАС» повідомило позивачам, що розгляд справи буде зупинено, оскільки ПАТ «СГ «ТАС» не може прийняти рішення по справі за відсутності документального підтвердження завершення кримінального провадження та страховик не володіє інформацією щодо набрання рішенням законної сили у такій справі. При цьому зазначено, що при наданні вироку суду в кримінальній справі, який вступив законну силу розгляд справи страховиком буде відновлено та по справі буде прийняте відповідне рішення.

Наведене указує на те, що строк для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування страховиком було призупинено до дати набрання рішенням у кримінальній справі законної сили, як це передбачено абз. 4 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Таким чином, як вірно встановив суд першої інстанції, у діях страховика відсутня вина у простроченні виплати страхового відшкодування, що передбачає можливість застосування штрафних санкцій, оскільки відповідно до абзацу 4 пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик скористався своїм правом, передбаченим законом, для припинення перебігу строку для прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування, а тому такий строк розпочався з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції, ухваленим у цій справі, в частині стягнення з відповідача на користь позивачів страхового відшкодування (моральної шкоди).

Тобто, саме з моменту набрання законної сили рішенням суду першої інстанції про стягнення з ПАТ «СГ «ТАС» на користь позивачів страхового відшкодування (моральної шкоди), у страховика настав строк для виконання грошового зобов`язання та у разі невиконання такого зобов`язання, можливість застосування до нього в подальшому цивільно-правової відповідальності за прострочення його виконання.

Таким чином, вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в їх задоволенні з огляду на те, що на момент звернення позивачів до суду з позовом між ними та ПАТ «СГ «ТАС» не виникло боргових зобов`язань, що виключає можливість застосування цивільно-правової відповідальності, передбаченої пунктом 36.5 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та частиною другою статті 625 ЦК України.

Таке застосування норм матеріального права узгоджується із висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 21.04.2022 у справі № 447/2222/20.

З вищенаведеного вбачається, що доводи апелянтів щодо незаконності оскаржуваного рішення не ґрунтуються на вимогах закону, а отже не спростовують та не впливають на законність і обґрунтованість ухваленого судом рішення.

Крім цього, наведені в апеляційній скарзі інші доводи, які на думку апелянтів, є підставою для скасування рішення суду в оскаржуваній частині, були предметом судового розгляду в суді першої інстанції, яким суд надав ґрунтовну оцінку, яка узгоджується з вимогами закону і з якою у суду апеляційної інстанції відсутні підстави не погодитися.

Таким чином, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, надав всім доводам позивачів належну правову оцінку, оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та постановив законне, та правильне по суті рішення.

При апеляційному розгляді справи порушень норм матеріального і процесуального права, які є підставою для скасування рішення, в справі не виявлено.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду без змін.

Також слід зауважити, що дана справа віднесена процесуальним законом до категорії малозначних справ, а тому, в силу положень ч. 6 ст. 19 та ч. 3 ст. 389 ЦПК України, постанова суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , подану від їх імені та в їх інтересах адвокатом Гудз Роксоланою Андріївною - залишити без задоволення.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 29 січня 2025 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» про відшкодування шкоди та стягнення страхового відшкодування - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова