Заводський районний суд м. Запоріжжя

Провадження №: 2/332/575/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2025 р.

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Сапунцова В.Д., при секретарі судового засідання Горбань Є.Г., розглянувши у судовому засіданні в м. Запоріжжі, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми 309600,00 грн. страхового відшкодування та судових витрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 08.02.2021 року між ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» та ОСОБА_2 було укладено договір страхування наземного транспорту № 370/21 -Т/ЗП119 згідно до якого ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СРАХУВАННЯ» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Volkswagen Touareg», д/н. НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

23.11.2021 року в м. Запоріжжя по просп. Соборний сталася ДТП за участю автомобіля «Volkswagen Touareg», д/н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та «Opel Vektra», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

ДТП сталася внаслідок порушення ПДР України водієм автомобіля «Opel Vektra», д/н НОМЕР_2 ОСОБА_1 (далі - Відповідач), що підтверджується: довідкою НПУ та ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі № 335/1722/22 від 20.04.2022р.

У зв`язку з названою подією, згідно Звіту №822 від 11.12.2021 року наданого ФОП ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля в результаті його пошкодження склала 782330,91 грн.. що перевищує різницю між страховою сумою та вартістю залишків ТЗ, і згідно із п. 27.08 та 31.3.4 Договору страхування є повною загибеллю ТЗ.

Відповідно до п. 27.8 Договору сума страхового відшкодування при повній загибелі ТЗ дорівнює розміру дійсної вартості ТЗ на момент настання страхового випадку, але не більше страхової суми, за вирахуванням вартості залишків транспортного засобу та безумовної франшизи.

Розмір ринкової вартості - 1037043,12 грн., розмір страхової суми - 1000000,00 грн., розмір - придатних залишків - 563000,00 грн, розмір безумовної франшизи - 0,00 грн, сума знецінення - 0,00 грн., Тобто, загальна сума збитку - 437 000,00 грн. з розрахунку: розмір страхової суми - 1000000,00 грн - розмір придатних залишків - 563000,00 грн. = 437 000,00 грн.

У зв`язку з викладеним і відповідно до умов договору страхування позивач відшкодував страхувальнику кошти в сумі 437 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 75300306 від 24.12.2021р.

З огляду на викладене і відповідно до умов договору страхування позивач поніс збитки в розмірі - 437 000,00 гри.

Оскільки, цивільно-правова відповідальність власника «Opel Vektra», д/н НОМЕР_2 була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (поліс № АР-1982012), тому в порядку врегулювання була списана сума в розмірі 127 400, 00 грн страхового відшкодування відповідно до ліміту передбаченого полісом № АР-1982012 (враховуючи франшизу в розмірі 2 600, 00 грн).

Таким чином, відповідач зобов`язаний відшкодувати ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» шкоду, завдану внаслідок ДТП у розмірі 309 600, 00 грн. (437 000,00 -127 400, 00) (понад ліміт відповідальності за полісом, з урахуванням розміру франшизи).

29.12.2021р. позивач надсилав на адресу Відповідача, Претензію про відшкодування збитку з додатком копій необхідних документів.

Проте відповідач проігнорував дану претензію, що підтверджується конвертом, з відміткою «повертається за закінченням терміну зберігання».

У зв`язку із чим позивач просить стягнути з відповідача відшкодування витрат, заподіяних позивачу в сумі 309600,00 грн

Ухвалою судді від 12 листопада 2024 року справу прийнято до розгляду, розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження.

06.12.2024 року відповідач ОСОБА_1 надав відзив на позовну заяву, в якій навів свої заперечення. Зокрема вказав, про невизначеність статусу повної загибелі автомобіля «Volkswagen Touareg», д/н. НОМЕР_1 . Також відповідач зазначив про те, що позивачем не наведено наступних даних у позові, а саме: про вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди яка вказана однозначно, а саме те, що позивачем зазначено у позові: «ринкова вартість 1 037 043 грн. з розрахунку», а згідно роздруківки «Бюлетень автотоварознавця» вартість того ж авто вже 1 717 450 грн; про те, що ремонт транспортного засобу є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, бо витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди; про те, що власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, а також про те, що не вирішено питання гідних залишків.

Крім того, відповідач зазначає, що огляд авто та фіксація пошкоджень проведені за його відсутності, без попередження. Згідно «протоколу огляду транспортного засобу», якій наявний у додатках до позову, при огляді авто та фіксації наявних або не наявних пошкоджень - був присутнім лише представник позивача. Таким чином, встановити, що усі описані ним пошкодження авто, їх характер - були описані вірно. На думку відповідача, неможливо виключити, що до такого протоколу могли бути додані неіснуючі пошкодження

На підставі вищевикладеного просить суд, задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивач- ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив наступне.

23.11.2021 року в м. Запоріжжя по просп. Соборний сталася ДТП за участю автомобіля «Volkswagen Touareg», д/н. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та «Opel Vektra», д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , винним в ДТП визнали водія автомобіля «Opel Vektra», д/н НОМЕР_2 . Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Визнано повну загибель ТЗ - автомобіля марки «Volkswagen Touareg», д/н. НОМЕР_1 , відповідно до умов договору страхування наземного транспорту № 370/21-Т/ЗП119.

З приводу того, що потерпілим/власником «Volkswagen Touareg», д/н. НОМЕР_1 , не було визнано фізично знищеним, зазначає, що в Зобов`язуючій пропозиції, та розрахунку страхового відшкодування, наявні підписи/погодження ОСОБА_2 , тобто потерпілим/власником було визнано ТЗ «Volkswagen Touareg», д/н. НОМЕР_1 , фізично знищеним.

Тому, в такому випадку автомобіль марки «Volkswagen Touareg», д/н. НОМЕР_1 визнано, як повну загибель ТЗ, відповідно до умов договору страхування наземного транспорту № 370/21-Т/ЗП119.

З приводу того, що в Звіті №822 від 11.12.2021, наведено дві різні ціни автомобіля «Volkswagen Touareg», д/н. НОМЕР_1 , зазначає, що ринкова вартість -1037043,00 грн. - це ціна автомобіля до ДТП., вартість ТЗ, що зазначена «Бюлетені автотоварознавця» 1717450,00 грн. - це ціна нового автомобілі.

У зв`язку з вищевикладеним, позивач вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а доводи відповідача є такими, що не ґрунтуються на чинному законодавстві України і спростовуються вищевикладеними твердженнями позивача.

Представник позивача, який належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідач надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності згідно відзиву на позовну заяву, позовні вимоги не визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач і відповідач послалися як на підставу своїх вимог та заперечень, та підтверджені доданими доказами, які були досліджені судом, дійшов таких висновків.

Відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 02.04.2022р. по справі №335/1722/22, 23.11.2021 приблизно о 09:50 год. ОСОБА_1 , керуючи автомобілем «Opel Vektra», реєстраційний номер НОМЕР_2 , здійснював рух по проїздній частині проспекту Соборний, рухаючись з боку бульвару Шевченка в напрямку вулиці Південноукраїнська у м. Запоріжжі. В салоні автомобіля перебувала пасажир ОСОБА_4 . В цей же час, у зустрічному для водія ОСОБА_1 напрямку, керуючи автомобілем «Volkswagen Touareg», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснював рух водій ОСОБА_2 . На регульованому світлофорним об`єктом перехресті проспекта Соборний і вулиці Південноукраїнська, водій ОСОБА_1 зупинив керований ним автомобіль, після чого відновив рух, з метою виконання повороту ліворуч. Під час руху, діючи на порушення вимог пп.10.1, 16.6 Правил дорожнього руху України, ОСОБА_1 не переконався в безпеці своїх дій, не надав дорогу водієві ОСОБА_2 , який рухався прямо в зустрічному напрямку, натомість відновив рух, намагаючись виїхати на вулицю Південноукраїнську, внаслідок чого допустив зіткнення задньої правої, бокової частини керованого ним транспортного засобу із передньою центральною частиною автомобіля під керуванням водія ОСОБА_2 . Отже своїми необережними діями вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом. Відповідача - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України в зв`язку з приміренням з потерпілою на підставі ст. 46 КК України (а.с. 22).

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Транспортний засіб «Volkswagen Touareg», д/н. НОМЕР_1 на дату ДТП забезпечений договором добровільного страхування наземного транспорту №370/21-Т/ЗП119 від 08.02.2021, страховиком у якому є ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». (а.с. 5- 13).

Транспортний засіб «Opel Vektra», д/н НОМЕР_2 на дату ДТП забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/001982012 діючий на 23.11.2021 року, страховиком у якому є ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» (а.с.45).

25.11.2021р. ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспорту (а.с. 18).

Відповідно до ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується в разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно п.3 ч.1 ст.988 ЦК України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно із страховим актом №006.02725121-1 від 22.12.2021р. та згідно із розрахунком страхового відшкодування від 20.12.2021р., сума страхового відшкодування становить 437000,00 грн. (а.с. 42 -43).

На підставі страхового акту №006.02725121-1 від 22.12.2021р. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було виплачено на користь ОСОБА_2 суму 437000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 75300306 від 24.12.2021р. на суму 437000,00 грн. (а.с. 44).

У відповідності до ст. 1191 ЦК України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Відповідно до частин перших статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.20 Закону України «Про страхування», страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Статтею ст.9 Закону України «Про страхування» визначено, що страхова виплата грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством.

Страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Франшиза частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією. При суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, а відбувається заміна кредитора: потерпілий (а ним є страхувальник або вигодонабувач) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Внаслідок цього страховик виступає замість потерпілого, а тому в порядку суброгації страховик може стягнути із заподіювача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатить страхувальнику.

За загальним правилом, майнова шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка, на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина 2 статті 1187 Цивільного кодексу України). Тобто, відповідальність за шкоду несе безпосередньо боржник особа, яка завдала шкоди.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У таких правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика. Нового зобов`язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, страховик виступає замість потерпілого у деліктному зобов`язанні.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов`язків свого попередника.

Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов`язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов`язок із відшкодування шкоди не виконала.

Таким чином, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги відшкодування до заподіювача. У зв`язку з виплатою страхового відшкодування до страховика перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов`язанні є потерпілий) до заподіювача у межах фактичних витрат.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 27 червня 2019 року, справа №154/2094/16-ц, у деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 30.1. ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно правового висновку Великої Палати Верховного Суду у Постанові від 14.06.2023 у справі №125/1216/20 (провадження № 14-25цс23) порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961-IV, якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам евакуації транспортного засобу з місця дорожньо - транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик (моторне транспортне страхове бюро), або інша особа, яка відповідає за завдану шкоду.

Верховний Суд у складі колегії судців Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 30.01.2019 у справі №753/21303/16-ц зазначив, що розмір страхового відшкодування залежить також від того, визнає власник транспортний засіб фізично знищеним чи ні. У разі визнання його таким власнику відшкодовується шкода у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам, пов`язаним з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Відповідно до п. 27.8 Договору добровільного страхування наземного транспорту №370/21-Т/ЗП119 від 08.02.2021 при повній загибелі ТЗ страхове відшкодування сплачується в розмірі дійсної (ринкової) вартості ТЗ на дату настання страхового випадку, але не більше страхової суми, вказаної в розділі 10 цього Договору (з урахуванням умов п.27.23 Договору) за вирахуванням вартості залишків ТЗ та встановленої згідно з розділом 12 Договору франшизи.

Враховуючи зазначене вище, згідно Звіту №822 від 11.12.2021 року, наданого ФОП ОСОБА_3 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Touareg», д/н. НОМЕР_1 скала 782330,91 грн., тому страховою компанією було визначена загальна сума збитку у розмірі 437000,00 з розрахунку: 1000000,00 грн. 563000,00 грн. = 437000,00 грн., з яких 10000000,00 грн розмір страхової суми, 563000,00 розмір придатних залишків, 0,00 грн розмір безумовної франшизи.

З матеріалів справи встановлено, що ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 437000,00 грн. за договором добровільного страхування наземного транспорту № 370/21-Т/ЗП119 від 08.02.2021 р.

В той же час з матеріалів даної справи встановлено, що на час ДТП відповідач мав чинний поліс страхування №АР-1982012, тому в порядку врегулювання була списана сума в розмірі 127400,00 грн страхового відшкодування відповідно до ліміту передбаченого полісом, враховуючи франшизу в розмірі 2600,00.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Щодо застосування в даному спорі ст. 1194 ЦК України варто звернути увагу на позицію Верховного Суду викладену у Постанові від 22.04.2021 року по справі №759/7787/18, в якій зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія (роботодавця) різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Таким чином, різниця між фактичною шкодою (437 000,00 грн.) та страховим відшкодуванням страховика винної у ДТП особи (127 400, 00 грн.) становить 309 600, 00 грн.

Суд звертає увагу на те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Таким чином, у зв`язку із виконанням Моторним (транспортним) страховим бюро України договірних зобов`язань щодо сплати ОСОБА_2 страхового відшкодування заподіяної ОСОБА_1 шкоди, у позивача виникло право на отримання з останнього відшкодованої шкоди, а тому суд вважає, що позов слід задовольнити.

Питання про стягнення судового збору, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 993, 1166, 1187, 1188, 1191 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ЗУ «Про страхування», ст. ст. 12, 13, 76, 81, 82, 141, 211, 223, 247, 259, 263-265, 273, 274, 280-282 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування», , суму майнової шкоди в розмірі 309600 (триста дев`ять тисяч шістсот) гривень 00 копійок, а також суму судового бору - 4644 (чотири тисячі шістсот сорок чотири) гривні 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи http://court.gov.ua/fair.

Повний текст судового рішення складено 25 квітня 2025 року.

Суддя: В.Д. Сапунцов