ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м.Суми

Справа №592/8260/24

Номер провадження 22-ц/816/505/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Мірошниченком Андрієм В`ячеславовичем,

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 липня 2024 року у складі судді Фоменко І.М., ухваленого в м. Суми,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання,

в с т а н о в и в :

У травні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у 2018 році.

ОСОБА_1 є батьком повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судовим наказом Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 квітня 2019 року у справі № 592/6191/19 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей, зокрема дочку ОСОБА_3 до досягнення нею повноліття в твердій грошовій сумі розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 31 травня 2023 року у справі № 592/6043/23 змінено спосіб та розмір стягнення аліментів з твердої грошової суми на відсоток від доходу на утримання дітей.

Відповідно до вказаних рішень відповідач сплачував аліменти у визначеній судом сумі, заборгованості не має.

З 14 квітня 2024 року нарахування аліментів припинено у зв`язку із досягненням дитиною повноліття.

На даний час дочка навчається на першому курсі технологічної програми гімназії Лександ в Швеції, навчання розпочато з 21 серпня 2023 року, закінчення - 12 червня 2026 року.

З 09 листопада 2022 року ОСОБА_3 укладено договір оренди житлової квартири, розмір орендної плати складає 1500 шведських крон.

ОСОБА_3 є спортсменкою, входить до складу національної збірної команди України на 2024 рік зі спортивного орієнтування. На даний час у зв`язку із воєнним станом, разом зі своєю командою проживає в Швеції, постійно бере участь у змаганнях в різних країнах, де потребує фінансової підтримки (на проїзд, проживання, спорядження тощо).

Оскільки ОСОБА_3 навчається на денному відділенні, постійно бере участь у змаганнях, в неї немає можливості працевлаштуватися, щоб забезпечити себе самостійно, (оренда житла, харчування, засоби гігієни, одяг, взуття, канцелярські товари, підручники, професійні курси, технічне забезпечення пристроїв).

Зазначала, що дочка перебуває на її утриманні, відповідач матеріальну допомогу добровільно не надає. Відповідач є особою працездатного віку, а тому може сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання.

Посилаючись на вищевказані обставини, просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною 23 років.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 липня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто щомісячно з ОСОБА_1 аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання повнолітньої дитини, доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 до закінчення навчання дитини у технологічній програмі гімназії Лександ, тобто до 12.06.2026 року на користь матері ОСОБА_2 , починаючи стягнення з дня звернення до суду, з 22.05.2024 року.

Стягнуто ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 , діючи через свого представника - адвоката Мірошниченко А.В. подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення в частині розміру аліментів, стягнувши з відповідача на користь позивачки на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/12 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що судом при ухваленні рішення не враховано те, що позивачка не надала інформацію про вартість навчання дочки, вартість підручників і проїзду до навчального закладу, також не надано доказів, що стосуються коштів, які дійсно витрачає дочка на навчання та проживання у Швеції, не наведено орієнтовного розрахунку таких витрат, квитанцій та чеків про перерахування коштів дочці.

Вказує, що договір оренди житлового приміщення не доводить ту обставину, що ці кошти дійсно сплачувала мати чи дочка, а не держава та уряд Швеції, оскільки у відповідача є підстави вважати, що дочка знаходиться на повному утриманні Королівства Швеції, отримує не лише компенсацію, але додаткові кошти від уряду Швеції для проживання, а тому на даний час дочка не потребує додаткової грошової допомоги як зі сторони матері, так батька.

Стверджує, що він на даний час не має змоги та фінансової можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному у позовній заяві, це є для його непомірним тягарем.

В установлений апеляційним судом строк, відзиву на апеляційну скаргу, позивачкою подано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6).

ОСОБА_3 навчається на першому курсі технологічної програми гімназії Лександ у Швеції, на денній формі навчання, термін навчання з 21 серпня 2023 року до 12 червня 2026 року (а.с. 10-11).

09 листопада 2022 року ОСОБА_3 укладено договір оренди житлової квартири, розмір орендної плати становить 1500 шведських крон (а.с. 15-23).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти на повнолітню дитину у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку до закінчення дитиною навчання. При визначенні розміру аліментів судом враховано те, що відповідач є особою працездатного віку, а також стан здоров`я і матеріальне становище сторін та повнолітньої дочки.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до статті 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.

Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Тобто, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановивши, що ОСОБА_1 є працездатною особою, який може надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього дочки, що продовжує навчання, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітньої дочки, у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу (заробітку), щомісячно, на період її навчання.

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір аліментів 1/6 частини від доходів відповідача, є достатнім та відповідає майновому становищу обох з батьків, а також їх повнолітньої дочки.

ОСОБА_1 , всупереч зазначених вимог закону, не надано суду належних, допустимих і достатніх доказів на спростування того, що він не взмозі сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку.

Безпідставними є посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що повнолітня дочка знаходиться на повному утриманні Королівства Швеції та не потребує матеріальної допомоги від батьків, оскільки ОСОБА_1 не надано суду належних доказів на підтвердження даного факту.Крім того, законом передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Посилання та доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, не знайшли свого підтвердження в якості підстав скасування оскаржуваного судового рішення під час апеляційного провадження.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Мірошниченком Андрієм В`ячеславовичем, залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 09 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов