Справа № 211/4186/25
номер провадження № 2-о/211/99/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 квітня 2025 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за головуванням судді Гонтар А.Л., з участю секретаря судового засідання Гаркушиної Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Дніпропетровської області про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, -

ВСТАНОВИВ:

23 квітня 2025 року заявник ОСОБА_1 звернулася до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України матері - ОСОБА_2 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла у м.Донецьк Донецької області ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У заяві зазначила, що її мати ОСОБА_2 останій час проживала у м.Донецьку. ІНФОРМАЦІЯ_2 їй подзвонили родичі з м. Донецьк та повідомили, що матір померла. 07 березня 2025 року родичі, вже з телефону матері здійснювали з нею переписку щодо похорон. Також вона отримала фото матері , коли її відспівував церковний служник. Вона просила, щоб їй надіслали свідоцтво про смерть матері, але родичі відповіли, що свідоцтво про смерть зроблено росією.

Для отримання свідоцтва про смерть вона звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, але посадовою особою їй було відмовлено в реєстрації смерті, оскільки для підтвердження факту смерті не було надано документів про смерть встановленої форми від закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи.

Встановлення факту смерті матері їй необхідно для вирішення питання щодо отримання спадщини.

У зв`язку з вищезазначеним, просить встановити факт смерті на тимчасово окупованій території України матері ОСОБА_2 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Донецьку.

Заявник в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності.

Представник заінтересованої особи відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Довгинцівському та Саксаганському районах у місті Кривому Розі Дніпропетровської області у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи сповіщений належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за такого.

Згідно з п.2 ч.1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника.

Згідно ч. 2 ст. 317 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Згідно з ч.ч.2,3 ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" № 1207-VII від 15 квітня 2014 року, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права.

Так, суд бере до уваги висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

З огляду на наведену практику ЄСПЛ, а також той факт, що за встановлених обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, суд висновує , що факт смерті ОСОБА_2 , народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла у м. Донецьку ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджено у судовому засіданні, а тому заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про смерть, видане державним органом України.

Керуючись ст. ст.10, 81, 317, 319 ЦПК України, суд, -

В ИР І Ш И В :

заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Гридосове Обоянського району Курської області, громадянка України, - померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у м.Донецьку Донецької області.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з дня складення повного судового рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя А.Л.Гонтар