ПОСТАНОВА

Іменем України

24 квітня 2025 року м. Кропивницький

справа № 404/9075/24

провадження № 22-ц/4809/452/25

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Дуковського О.Л. (суддя-доповідач)

суддів: Дьомич Л.М., Письменного О.А.

з участю секретаря: Соловйова І.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Яшан Юлія Борисівна на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 грудня 2024 року, у складі головуючого судді Мохонько В.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2024 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання спільною сумісною власністю будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину зазначеного будинку загальною площею 36,1 кв. м., житловою площею 13,7 кв. м .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.10.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

04.12.2024 позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову.

Просив накласти арешт на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та заборонити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати відчуження даного домоволодіння.

Вказував, що відповідач одноособово користується будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також неодноразово наголошувала, що вона є власником спірного майна, в зв`язку з чим є небезпека того, що без відома позивача вищевказаний будинок може бути відчужений.

Вважав, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи та не застосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 грудня 2024 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Вважає, що існує висока ймовірність того, що відповідачка може відчужити спірний житловий будинок, а тому необхідно накласти арешт на спірне майно, оскільки у разі у задоволення позову не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення у цій справі.

Відповідачка відзиву на апеляційну скаргу не подавала, що не є перешкодою для перегляду оскаржуваної ухвали в апеляційному порядку.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з?явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що не перешкоджає розгляду справи.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Заслухавши доповідача, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Питання про застосування заходів забезпечення позову, яке вирішувалося судом в оскарженій ухвалі, регламентується Главою 10 Розділу І ЦПК України.

У частині другій статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено види забезпечення позову, зокрема, п.п.1, 2 шляхом накладення арешту на майно та заборони вчиняти певні дії.

Згідно ч.10 ст.150 ЦПК України не допускається вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

У постанові ВП ВС від 12.02.2020 у справі №381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Таким чином, при розгляді заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Окрім того, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції послався на те , що представник позивача належним чином не обґрунтувала доцільність забезпечення даного позову та не надала відповідних доказів такої необхідності, зокрема, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції і вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Представник позивача звернувшись із заявою про забезпечення позову просила накласти арешт на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , здійснювати відчуження даного домоволодіння.

В обгрунтування заяви представник позивача вказувала, що відповідач одноособово користується будинком, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , а також неодноразово наголошувала, що вона є власником спірного майна, в зв`язку з чим є небезпека того, що без відома позивача вищевказаний будинок може бути відчужений.

Встановлено, що у цій справі наявний спір щодо поділу майна, як спільної сумісної власності подружжя, а саме будинку загальною площею 36,1 кв м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 1/1 частки (а.с. 1-5, 18).

Колегія суддів вважає, що є можливим відчуження спірного майна, що унеможливить виконання рішення про поділ такого майна, яке на час вирішення спору матиме нового власника, який не був учасником розгляду даної справи.

Тому, є необхідним застосувати заходи забезпечення позову, а висновок суду першої інстанції про те, що позивач не довів доцільність забезпечення даного позову є необгрунтованим.

Одночасно апеляційний суд звертає увагу на те, що забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін. Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Колегія суддів приходить до висновку, що належним видом забезпечення позову буде саме накладення арешту на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 та заборони здійснювати його відчуження.

Відповідно до ст.376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

У судове засідання апеляційного суду учасники справи не з?явилися, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення (постанови) є дата складення повного рішення (постанови).

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о ви в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Яшан Юлія Борисівна- задовольнити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06 грудня 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Яшан Юлія Борисівна про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити ОСОБА_2 здійснювати відчуження домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1

Постанова апеляційного суду набирає чинності з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку та за умов, визначених цивільним процесуальним законодавством.

Головуючий О.Л. Дуковський

Судді: Л.М. Дьомич

О.А. Письменний