СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2/759/325/25
ун. № 759/3928/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Журибеда О.М.,

за участю секретаря Хвостенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києві в режимі відеокноференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкод,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває вищевказана цивільна справа.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 01.03.2024 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 14.05.2024 року у справі здійснено перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Святошинського районного районного суду м. Києва від 28.11.2024 року у справі закрито підготовче судове засідання.

26.02.2025 року від представника позивача ОСОБА_3 надійшла до суду заява про поновлення процесуальних строків. В обґрунтування клопотання зазначає, що 18.02.2024 року надійшла спадкова справа від Дванадцятої київської державної нотаріальної контори. 24.02.2025 року ознайомившись з матеріалами справи виникла необхідність в подачі клопотання щодо заміни неналежного відповідача, оскільки спадщину за померлим прийняв не його син, який є відповідачем по справі, а інша особа - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримала вказану заяву, просила задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 підтримав заяву про поновлення процесуальних строків.

Вирішуючи питання поновлення позивачу процесуального строку для подачі заяви про заміну неналежного відповідача у справі, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно ст.124 ЦПК України строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку. Строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку. Якщо закінчення строку, обчислюваного місяцями, припадає на такий місяць, що відповідного числа не має, строк закінчується в останній день цього місяця. Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. Перебіг строку, закінчення якого пов`язане з подією, яка повинна неминуче настати, закінчується наступного дня після настання події. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу. Строк не вважається пропущеним, якщо до його закінчення заява, скарга, інші документи чи матеріали або грошові кошти здані на пошту чи передані іншими відповідними засобами зв`язку.

Відповідно до ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до приписів ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина 1). Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частина 2). Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи (частина 3). Одночасно з поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк (частина 4).

Відповідно до ч.2 ст.127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Отже, за заявою учасника справи суд поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ст.127 ЦПК України).

Із практики Європейського Суду з прав людини випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Виходячи з принципу змагальності в цивільному процесі, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Цивільним процесуальним кодексом України, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Тому, у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Зазвичай це обставини, що не залежать від волі такої особи.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Норми цивільного процесуального законодавства не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі підстави визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Таким чином, законодавець не передбачив обов`язку суду автоматично відновлювати пропущений строк за наявності відповідного клопотання заявника, оскільки у кожному випадку суд має чітко визначити, з якої саме поважної причини такий строк було пропущено та чи підлягає він відновленню.

Фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватися як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється суть чіткого встановлення законодавцем кожного з процесуальних строків. Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 09.10.2018 року у справі №5/452/06 та від 21.02.2019 року у справі №911/4590/13.

У будь-якому разі на суд покладено обов`язок надавати оцінку обґрунтованості причин пропуску строку, у тому числі суд має звернути увагу, наскільки швидко й сумлінно діяла сторона при вчиненні відповідної процесуальної дії та мотивувати підстави поновлення цього строку.

Оцінюючи доводи представника позивача, суд зазначає про існування поважних причин, які перешкоджали позивачу реалізувати свої права у встановлений судом строк (для подання заяви про заміну неналежного відповідача), оскільки як вбачається зі спадкової справи, яка надійшла до суду 18.02.2025 року, відповідач у справі не приймав спадщину після померлого, а спадщину прийняла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи питання поновлення процесуального строку, суд враховує основні засади цивільного судочинства, у в тому числі, принципи пропорційності, змагальності. диспозитивності, які гарантують право кожного учасника процесу подати свої докази, відстоювати свою позицію перед судом, враховуючи значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, та обов`язок суду сприяти учасникам процесу в реалізації ними прав, передбачених ЦПК України, та розглянути справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог та на підставі поданих доказів.

Відповідно до положень ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Ознайомившись із доводами клопотання та наданими на їх підтвердження доказами, суд дійшов висновку, що причини пропуску стороною позивача процесуального строку для подачі заяви про заміну неналежного відповідача у справі, є поважними, а тому клопотання представника позивача ОСОБА_3 про поновлення процесуального строку підлягає задоволенню.

Отже, беручи до уваги наведені представником позивача обставини, на які посилається у клопотанні про поновлення процесуального строку, які є об`єктивними та враховуючи доводи, викладені представником позивача щодо неможливості вчинення відповідної процесуальної дії у встановлений законом строк, з метою недопущення порушення процесуальних прав сторін, суд вважає можливим поновити стороні позивача строк для подачі заяви про заміну неналежного віждповідача у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.2,12,43,49,51,127,136,182-183,258-260 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника позивача - ОСОБА_3, яка діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку - задовольнити.

Поновити позивачу ОСОБА_1 процесуальний строк для подачі заяви про заміни ненвлженого відповідача.

Учасники цивільного процесу можуть отримати інформацію щодо справи, яка розглядається, на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою: http://vs.zp.court.gov.ua/.

Копію ухвали направити особам, які беруть участь у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає. Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.М. Журибеда