Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2025 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Войтенко Т. В.,

за участю секретаря судового засідання - Вигівська В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-Будівельна компанія «Управдом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2024 року позивач ТОВ «Житлово-Будівельна компанія «Управдом» звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у розмірі 23 371, 19 грн., яка складається: з суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги - 15 057,15 грн., 6 957,46 грн. інфляційного збільшення боргу, 3% річних - 1 356, 58грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач є експлуатуючою компанією, яка здійснює обслуговування будинку АДРЕСА_1 . Відповідач є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Внаслідок порушення відповідачем своїх обов`язків щодо своєчасної оплати вартості спожитих житлово-комунальних послуг за період часу з 01.11.2021 р. по 01.11.2024 р., які позивач надавав відповідачу, обумовило виникнення у останнього заборгованості в загальному розмірі 23 371,19 грн., яка складається: суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги - 15 057,15 грн., збитків від інфляції - 6 957,46 грн., 3% річних - 1 356, 58грн.

Ухвалою від 06.12.2024 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

18.12.2024 від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому останній вказав, що визнає заборгованість в частині суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги та повідомляє суд, що заборгованість в сумі 15 057,15 грн. сплатив в повному обсязі, про що долучає платіжну інструкцію №0.0..1 від 05.12.2024 на загальну суму 15 045,14 грн.; платіжну інструкцію № 0.0..2 від 05.12.2024 на загальну суму 12,01 грн. та платіжну інструкцію № 0.0..1 від 17.12.2024 на загальну суму 12,01 грн.

З приводу інфляційних втрат у розмірі 6 957,46 грн., а також 3% річних у розмірі 1 356, 58 грн. вказав, що не визнає їх, оскільки на його думку вони є незаконними та такими, що суперечать постанові №206 КМУ від 05 березня 2022 року, а отже позов в цій частині задоволенню не підлягає.

10.02.2025 року від відповідача надійшла заява, в якій він просить суд долучити до матеріалів справи довідку видану 24 січня 2025 року директором ТОВ «Житлово-будівельної компанії «Управдом» Тирук О.М. про те, що станом на 01.01.2025 заборгованість у ОСОБА_1 за житлово-комунальні послуги перед ТОВ « ЖБК «Управдом» відсутня.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог закону, в матеріалах справи міститься заява, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позові.

Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі. В позові просить відмовити з підстав викладених у відзиві.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд встановив, що ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом» є виконавцем послуг з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 підписав Договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до п.11 якого взяв на себе зобов`язання оплачувати послуги у встановлений договором строк - до 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п.5 договору), які надаються ТОВ «Житлово-будівельна компанія «Управдом».

У договорі зазначається про те, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3 , відтак споживачем послуг, що надає позивач.

18.12.2018 ОСОБА_1 як власник кв. АДРЕСА_3 підписав також Угоду №33/170 про надання приміщення для виконання ремонтно-оздоблювальних робіт.

Посилаючись на невиконання відповідачем умов договору і угоди та утворення заборгованості, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У відповідності до ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу УPCP, сплачується плата за користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність.

Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 зі змінами та доповненнями, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» квартиронаймачі квартир багатоквартирних будинків зобов`язані щомісяця вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку.

Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 19 закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-IV відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. У нашому випадку: позивач - це виконавець послуг, а відповідач - споживач.

Згідно п. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де зокрема в п. 3 зазначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач не в повному обсязі та несвоєчасно сплачує квартирну плату та плату за надані послуги, внаслідок чого у відповідача виникла заборгованість.

Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованість відповідача перед ТОВ «ЖБК «УПРАВДОМ» за період з 01.11.2021 р. по 01.11.2024 р., які позивач надавав відповідачу, обумовило виникнення у останнього заборгованості в загальному розмірі 23 371,19 грн., яка складається: суми боргу за спожиті житлово-комунальні послуги - 15 057,15 грн., збитків від інфляції - 6 957,46грн., 3% річних - 1 356,58грн.

Встановлено, що 05.12.2024 року відповідач ОСОБА_1 здійснив оплату заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 15 057,15грн.

Таким чином, станом на день ухвалення судового рішення, заборгованість за житлово-комунальні послуги погашена.

Поряд з цим, позивач просив стягнути також інфляційне збільшення боргу та 3% річних.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, як вбачається з розрахунків, наданих позивачем (а.с.31-33), позивач нараховував 3% річних та інфляційне збільшення боргу не за кожен місяць наростаючим підсумком, а вирахував загальний розмір заборгованості 15057,15 грн. та вирахував від цієї суми 3% та інфляцію за період з 01.11.2021 по 01.11.2024. Позивач не звернув увагу на те, що заборгованість не весь час становила заявлений розмір. Заборгованість щомісячно збільшувалася (а.с.29-30) та її повний розмір не може бути взято як розрахункову величину для вирахування інфляції та 3% річних у динаміці.

Крім того, позивач залишив поза увагою, що Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 року №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» до 29 грудня 2023 року було визначено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування 06 березня 2022 року та застосовується з 24 лютого 2022 року.

Однак відповідно до пункту 3 Постанови Кабінету Міністрів України №1405 від 29 грудня 2023 року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо оплати житлово- комунальних послуг», яка набрала чинності 30 грудня 2023 року, пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2022 р. №206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» викладено у такій редакції. Основні зміни полягають в тому, що з 30 грудня 2023 року заборона на нарахування штрафних санкцій, інфляційних нарахувань, процентів річних, стосуються виключно територій, де ведуться бойові дії, та тимчасово окупованих територій. Місто Київ не входило та не входить до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджених наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 22 грудня 2022 року №309.

Таким чином, нарахування передбачених ст. 625 ЦК України плат можливе було за період до 24.02.2022 та з 30 грудня 2023 року.

Зважаючи на те, що позивач невірно розрахував плати за невиконання грошового зобов`язання відповідно до ст.625 ЦК України, суд вважає такі вимоги недоведеними позивачем, тому відмовляє у їх задоволенні.

Відтак, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-Будівельна компанія «Управдом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги необхідно відмовити.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. та судовий збір.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-Будівельна компанія «Управдом» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги - залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Суддя Т.В. Войтенко