Ухвала

Іменем України

25 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 554/8327/24

провадження № 61-4390ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянув касаційну скаргу Полтавської міської ради на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 березня 2025 року у складі колегії суддів: Лобова О. А., Дорош А. І., Триголова В. М., у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В`ячеслав Анатолійович, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Полтавської міської ради про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

Позов мотивований тим, що після смерті батька позивачки відкрилася спадщина, до складу якої входить будинок садибного типу з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 і вона є єдиним спадкоємцем.

Позивачка вважала, що пропустила шести місячний строк звернення до нотаріуса з поважних причин, оскільки з 29 вересня 2022 року по 08 жовтня 2022 року була тимчасово непрацездатна внаслідок ускладнення перенесеного у лютому 2022 захворювання Ковід-19. Під час діагностики шляхом ендоскопічних досліджень 05 жовтня 2022 року у неї діагностовано поліп ободової кишки, проведено ендоскопічну поліпектомію. З 07 грудня 2022 року по 14 грудня 2022 року вона була тимчасово непрацездатною у зв`язку із захворюванням нижніх кінцівок і сильними болями у колінних та гомілково-ступеневих суглобах та обмеженістю у вільному пересуванні, що підтверджується лікарняними. 06 червня 2022 року, ще до закінчення 6-ти місячного строку, вона зверталася до приватного нотаріуса Бабича С. В. із заявою про прийняття спадщини, який відмовився прийняти заяву та повідомив, що всі реєстри закриті, а тому жодних нотаріальних в Україні не проводиться.

Позивачка зазначала, що пропустила строк для прийняття спадщини у зв`язку з веденням на території України воєнного стану та веденням бойових дій у країні та у зв`язку із суперечливим положенням законодавства щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для спадкоємця, та, в кінцевому етапі, мали своїм наслідком пропущення строку для подачі нею заяви про прийняття спадщини.

ОСОБА_1 просила:

визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 терміном в два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2024 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що:

позивач стверджувала, що 07 червня 2022 року зверталася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Бабича С. В. із заявою про прийняття спадщини, але її було відмовлено у зв`язку з тим, що були закриті усі реєстри, при цьому, відсутні будь-які докази цього звернення. З початку війни законодавцем було запроваджено правило зупинення на весь час дії воєнного стану перебігу шестимісячного строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття;

в умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріус заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту протягом 5 робочих днів з дня встановлення такого доступу. Позивач надала суду на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до нотаріуса, копії лікарняних листів. Дані лікарняні носять короткочасний характер і не могли завадити вчасно звернутися до нотаріальної контори до 10 червня 2022 року.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 17 березня 2025 року:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено;

рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 листопада 2024 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

визначено ОСОБА_1 додатковий строк два місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що:

з початку війни законодавцем було запроваджено правило зупинення на весь час дії воєнного стану перебігу шестимісячного строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття. Вирішуючи питання поважності причин пропуску позивачем шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи;

28 лютого 2022 року Кабінетом Міністрів України була прийнята постанова № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», яка постановою Кабінету Міністрів України від 06 березня 2022 року № 209 доповнена пунктом 3, яким встановлено, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2022 року № 719 редакцію пункту 3 постанови № 164 від 28 лютого 2022 року змінено та викладено в наступній редакції: «Перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини»;

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 №676/47/21 дійшов висновку, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню;

на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 469 від 09 травня 2023 року пункт 3 виключено із постанови № 164 від 28 лютого 2022 року. Близькі за змістом висновки містяться у постанові Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі № 522/13476/23 (провадження № 61-7645св24). Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 721/375/23 (провадження № 61-3870св24), у постанові Верховного Суду від 24 лютого 2025 року у справі № 343/581/24 (провадження № 61-17656св24), у постанові Верховного Суду від 26 лютого 2025 року у справі № 552/5600/23 (провадження № 61-14832св24);

апеляційний суд зазначив, що позивач ОСОБА_1 у позові посилалась на те, що з 07 червня 2022 вона зверталася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Бабича С. В. із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у зв`язку з тим, що були закриті усі реєстри. Окрім того, ОСОБА_1 посилалася на те, що проживає у м. Києві, вона хворіла, а також на ту обставину, що з 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан. ОСОБА_1 періодично у 2022 році перебувала на лікарняних ОСОБА_1 фактично довідалася про те, що нею було пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини після отримання постанови приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дяченка В. А. від 26 липня 2024 року №70/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії та 12 серпня 2024 року позивач звернулася з цим позовом до суду;

при задоволенні позову, апеляційний суд зробив висновки про те, що суд першої інстанції, відмовлячи у визнанні поважними тих причин, які позивач зазначила у своєму позові для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, не надав належної оцінки усім наведеним у позові доводам, зокрема про те, що внаслідок зміни законодавства про порядок обчислення строку на прийняття спадщини, який на рівні вказаної постанови КМ України спочатку був зупинений на час воєнного стану, а згодом цей порядок неочікувано змінився у гіршу сторону для спадкоємців, цей строк був обмежений відстроченням на чотири місяця;

апеляційний суд вказав, що у цивільному судочинстві діє принцип верховенства права, передбачений статтею 10 ЦПК України, який визначає, що нормативні акти мають відповідати критерію правової визначеності, щоб пересічна особа, яка не має юридичних знань могла діючи розумно та добросовісно на підставі відповідного нормативного акту визначити правила своєї поведінки. Дійсно, строки прийняття спадщини можуть встановлюватися та змінюватися лише законом, а не постановами КМУ, про що було сформовану відповідні правові висновки касаційним судом у постанові Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21, де Верховний Суд, надавши оцінку пункту 3 постанови КМ України № 164 від 28 лютого 2022 року, вважав її такою, що суперечить вимогам статей 1270, 1272 ЦК України;

таким чином, апеляційний суд зробив висновок про те, що суд першої інстанції неповно дослідив обставини справи, неправильно застосував норми законодавства до спірних правовідносин, в зв`язку із чим ухвалив незаконне рішення, яке підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову.

Полтавська міська рада 04 квітня 2025 року засобами поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 березня 2025 року, уякій просить скасувати постанову апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Підставою касаційного оскарження судових рішень Полтавська міська рада у касаційній скарзі зазначає неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду: від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21, від 21 червня 2023 року у справі № 175/1404/19, від 16 серпня 2023 року у справі № 520/15620/17, від 20 березня 2024 року у справі № 545/1231/23, від 08 квітня 2024 року у справі № 334/2358/23; від 15 травня 2024 року у справі № 953/18814/20; від 26 квітня 2024 року у справі № 161/17389/23; від 03 квітня 2024 року у справі № 639/8197/21; від 26 червня 2024 року у справі № 333/1912/23 та постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

в указаних постановах Верховний Суд виснував, що строк на прийняття спадщини є присічним (статті 1270, 1272 ЦК України), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку «присікає» право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України); законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як «зупинення перебігу строку на прийняття спадщини» та можливості в постанові Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини;

позивачка стверджувала, що 07 червня 2022 року зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у зв`язку з тим, що були закриті реєстри, при цьому відсутні будь-які докази такого звернення. І таке твердження позивачки спростовується листом ДПС України від 05 травня 2023 року відповідно до якого реєстри не функціонували до 26 травня 2022 року, тобто на можливий час звернення позивачки до нотаріуса усі реєстри вже працювали;

у постановах Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21 та від 21 червня 2023 року у справі № 175/1404/19 вказано, що пункт 3 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню;

в умовах воєнного або надзвичайного стану за відсутності доступу до Спадкового реєстру нотаріус заводить спадкову справу без використання цього реєстру та перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту протягом 5 робочих днів з дня встановлення такого доступу;

позивачка звернулась з заявою про прийняття спадщини 26 липня 2024 року, тобто через 2 роки та 7 місяців. Надані позивачкою лікарняні свідчать про короткочасних характер хвороби та не містять даних тяжкості захворювання, яке фізично унеможливлювало вчинення дій з прийняття спадщини, зокрема направлення поштою заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори тим паче коли сама позивачка у суді підтверджувала, що вона продовжувала працювати.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Апеляційний суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , у зв`язку з чим після його смерті відкрилася спадщина.

Позивачка ОСОБА_1 є дочкою спадкодавця.

Позивачка ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею після смерті батька ОСОБА_2 , тому спір між спадкоємцями у зв`язку з відкриттям спадщини після смерті ОСОБА_2 відсутній.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №70//02-31 від 26 липня 2024 року 26 липня 2024 року до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дяченка В. А. від імені ОСОБА_1 надійшла заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 на спадкове майно за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дяченка В. А. від 26 липня 2024 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_2 у зв`язку з тим, що не надано нотаріусу доказів прийняття спадщини на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_2 .

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (частина третя статті 1268 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України).

У постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17 зроблено висновок, що:

«право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

У постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15 зроблено висновок, що:

«право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 234/17511/19 (провадження № 61-8215св20) вказано, що:

«як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої 1272 ЦК України про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними».

Якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою (див. пункти 53 - 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року в справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24)).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 липня 2024 року в справі № 522/13476/23 (провадження № 61-7645св24) вказано, що:

«38. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач вказував, що у встановлений законодавством строк він із заявою про прийняття спадщини після померлого сина до нотаріальної контори не звернувся, оскільки із засобів масової інформації йому було відомо, що у зв`язку з введенням воєнного стану на всій території України були відключені реєстри нотаріальних дій. У нотаріальній конторі йому з посиланням на пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» було роз`яснено, що з початку широкомасштабної війни в Україні законодавцем було зупинено на весь час дії воєнного стану перебіг шестимісячного строку для прийняття спадщини.

63. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції неналежним чином оцінив доводи позивача щодо поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини після смерті сина-військовослужбовця, не звернув достатньої уваги на посилання батька спадкодавця на обмеження протягом певного часу доступу до нотаріальних реєстрів, нечіткість норм національного законодавства стосовно строку на прийняття спадщини в період дії воєнного стану, а також на незначний проміжок часу між закінченням строку прийняття спадщини та зверненням ОСОБА_10 до нотаріуса й подачею позову у цій справі.

64. Слід звернути увагу, що у пункті 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент відкриття спадщини) було зазначено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

65. Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року № 676/47/21 дійшов висновку, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

66. Після отримання від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Федорченко Т. М. листа № 63/01-16 від 27 червня 2023 року, з якого він довідався про заведення спадкової справи та про те, що ним було пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини, позивач звернувся з цим позовом до суду 06 липня 2023 року.

67. Враховуючи обставини цієї справи, колегія суддів вважає, що наявні підстави для визначення батьку загиблого військовослужбовця додаткового строку для прийняття спадщини на підставі частини третьої статті 1272 ЦК України».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2025 року у справі № 721/375/23 (провадження № 61-3870св24) зазначено, що:

«в оцінці спірних правовідносин в цій справі Верховний суд також звертає увагу на те, що пункті 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 ) було зазначено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року № 676/47/21 дійшов висновку, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

ОСОБА_1 фактично довідався про те, що ним було пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини після отримання постанови державного нотаріуса Путильської державної нотаріальної контори Чернівецької області Кокаревої Н. М. від 11 лютого 2023 року № 25/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії та 09 травня 2023 року позивач звернувся з цим позовом до суду.

Отже, Верховний Суд виходить з того, що суд першої інстанції дав належну правову оцінку наявним у справі доказам та взаємовідносинам сторін, за сукупності яких дійшов обґрунтованого і справедливого висновку про наявність підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку тривалістю три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 лютого 2025 року у справі № 343/581/24 (провадження № 61-17656св24) зазначено, що:

«загальновідомим є факт, що після початку повномасштабної військової агресії росії проти України та запровадження в Україні воєнного стану 24 лютого 2022 року, розпочалися активні бойові дії та обстріли.

Принцип «пропорційності» пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства.

Вжиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, необхідно визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеним у постановах від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц, від 01 червня 2020 року у справі № 185/777/17.

Враховуючи принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, та на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи обставини, на які посилався позивач, та загальновідомі факти, суд апеляційної інстанцій дійшов загалом обґрунтованого висновку про наявність поважних причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті дядька.

В оцінці спірних правовідносин в цій справі Верховний Суд також звертає увагу на те, що у пункті 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на час відкриття спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 ) було зазначено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Верховний Суд у постанові від 25 січня 2023 року № 676/47/21 дійшов висновку, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

Позивач фактично довідався про те, що він пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини після отримання листа приватного нотаріуса Калуського районного нотаріального округу Івано-Франківської області від 14 вересня 2023 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії та у жовтні 2023 року він звернувся до суду з позовом до Долинської міської ради Калуського району Івано-Франківської області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини та у зв`язку із тим, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року у справі № 343/2670/23 йому відмовлено у задоволенні цього позову за складом осіб, позивач звернувся із цим позовом до суду.

Отже, Верховний Суд виходить з того, що суд апеляційної інстанції дав належну правову оцінку наявним у справі доказам та взаємовідносинам сторін, за сукупності яких дійшов обґрунтованого і справедливого висновку про наявність підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку тривалістю три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Апеляційний суд встановив, що: позивачка підставами позову, зокрема вказувала те, що пропустила строк для прийняття спадщини у зв`язку з веденням на території України воєнного стану та веденням бойових дій у країні та у зв`язку із суперечливим положенням законодавства щодо перебігу строку для прийняття спадщини, які протягом відведеного для прийняття спадщини періоду часу змінювалися таким чином, що були непередбачуваними для спадкоємця, та, в кінцевому етапі, мали своїм наслідком пропущення строку для подачі нею заяви про прийняття спадщини; ОСОБА_1 фактично довідалася про те, що нею було пропущено строк для подання заяви про прийняття спадщини після отримання постанови приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дяченка В. А. від 26 липня 2024 року № 70/02-31 про відмову у вчиненні нотаріальної дії та 12 серпня 2024 року позивач звернулася з цим позовом до суду.

Таким чином, встановивши, що обставини, вказані позивачкою для визначення їй додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, апеляційний суд зробив обґрунтований висновок про задоволення позову.

Посилання Полтавської міської ради у касаційній скарзі на висновки, зроблені у постановах Верховного Суду: від 25 січня 2023 року у справі № 676/47/21, від 21 червня 2023 року у справі № 175/1404/19, від 16 серпня 2023 року у справі № 520/15620/17, від 08 квітня 2024 року у справі № 334/2358/23; від 15 травня 2024 року у справі № 953/18814/20; від 26 квітня 2024 року у справі № 161/17389/23; від 03 квітня 2024 року у справі № 639/8197/21; від 26 червня 2024 року у справі № 333/1912/23 та постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16 необґрунтовані, оскільки вони зроблені за інших фактичних обставин.

Посилання Полтавської міської ради у касаційній скарзі на висновки, зроблені у постанові Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 545/1231/23 необґрунтовані, оскільки не свідчить про те, що апеляційний суд застосував норму права без урахування указаних висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої постанови апеляційного суду свідчить, що касаційна скарга є необґрунтованою, оскільки Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу суд може визнати таку касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо Верховний Суд уже викладав у своїй постанові висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку або коли Верховний Суд вважатиме за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах).

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Полтавської міської ради на постанову Полтавського апеляційного суду від 17 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Полтавської міської ради, третя особа - приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Дяченко В`ячеслав Анатолійович, про визначення додаткового строку на прийняття спадщини.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков