Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2762/24

Провадження № 2/126/320/2025

"28" квітня 2025 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудя О.Г.

із секретарем Кучанською В.М.

розглянувши у судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінагротрейдінг» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

ВСТАНОВИВ:

До Бершадського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінагротрейдінг» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позовна заява мотивована тим, що 09.11.2023 о 20:00 год. на автодорозі «М-21» сполученням «Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський» в районі 294 км. сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу MAN TGX 18.440 з номерним знаком НОМЕР_1 з напівпричепом Oztreyler 3dyr з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу Toyota Rav-4 з номерним знаком НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 01.02.2024 р. по справі про адміністративне правопорушення № 126/75/24 ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави.

При цьому, судом було встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MAN TGX 18.440 НОМЕР_1 при цьому буксируючи причеп Oztreyler 3 dyr реєстраційний номер НОМЕР_2 , не надав перевагу автомобілю Toyota Rav-4 д.н.з. НОМЕР_3 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися та допустив з ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 10.3, 14.2г ПДР України.

Автомобіль Toyota Rav-4 д.н.з. НОМЕР_3 належить ТОВ «Вінагротрейдінг» на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу MAN TGX 18.440 з номерним знаком НОМЕР_1 з напівпричепом Oztreyler 3dyr з номерним знаком НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AT4716631. Ліміт відповідальності страховика за договорами - 160000,00 грн. за шкоду завдану майну, франшиза - 0,00 грн..

Після настання ДТП представник позивача звернувся до ПАТ «НАСК «Оранта» з повідомленням про настання ДТП та заявою про страхове відшкодування.

ПАТ «НАСК «Оранта» визнало ДТП страховим випадком та 04.04.2024 здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 112263,27 грн..

З метою визначення об`єктивного розміру завданої шкоди 09.04.2024 між ТОВ «Вінагротрейдінг» та ФОП СОД ОСОБА_3 було укладено Договір № 358/04-24-1 про проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобілю Toyota Rav-4 д.н.з. НОМЕР_3 .

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 358/04-24-1 від 17.04.2024 р.:

- вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, що оцінюється, марки Toyota Rav-4 д.н.з. НОМЕР_3 на дату ДТП 09.11.2023 р., становить 161066,54 грн.;

- вартість відновлювального ремонту КТЗ Toyota Rav-4 д.н.з. НОМЕР_3 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, становить 290054,83 грн.;

- ринкова вартість КТЗ марки Toyota Rav-4 д.н.з. НОМЕР_3 , без врахування аварійних пошкоджень на дату ДТП 09.11.2023 р., становить 904 014,00 грн..

- розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ Toyota Rav-4 д.н.з. НОМЕР_3 з урахуванням зносу зменшений на суму ПДВ на дату ДТП становить 134222,11 грн..

Таким чином, загальний розмір завданої шкоди визначається позивачем на підставі Звіту про оцінку № 358/04-24-1 від 17.04.2024 у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, яка складає 290054,83 грн., тобто у розмірі витрат, які необхідно зробити для відновлення свого порушеного права.

30.04.2024 представником позивача було направлено до ПАТ «НАСК «Оранта» заяву про доплату страхового відшкодування разом із копією Звіту про оцінку № 358/04-24-1 від 17.04.2024.

13.06.2024 ПАТ «НАСК «Оранта» було здійснено доплату страхового відшкодування у розмірі 17000,00 грн..

Отже, на теперішній час позивачем було отримано страхове відшкодування в загальній сумі 129263,27 грн..

Розмір страхового відшкодування відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначається у вигляді вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням його фізичного зносу, яка згідно Звіту про оцінку становить 161066,54 грн. При цьому, відповідальність страховика - ПАТ «НАСК «Оранта» в даному випадку у відповідності до ст. 9, ст. 22.1 вказаного Закону обмежується страховою

сумою (ліміт відповідальності), яка складає 160000,00 грн..

Враховуючи те, що фактичний розмір шкоди/вартість ремонту автомобіля Toyota Rav-4 д.н.з. НОМЕР_3 перевищує максимальний розмір страхового відшкодування, враховуючи обмеження відповідальності страховика встановлені законодавством, то різниця що виходить за межі страхової виплати, підлягає відшкодуванню завдавачем шкоди ОСОБА_1 на загальних підставах.

Транспортний засіб Toyota Rav-4 д.н.з. НОМЕР_3 станом на теперішній час позивачем не відновлений.

Таким чином, з урахуванням вже сплаченого страхового відшкодування, не відшкодованими позивачу залишаються 160671,56 грн. (290 054,83 - 129 263,27 = 160 671,56), з яких:

- 30736, 73 грн. - входять до обсягу відповідальності страховика ПАТ «НАСК «Оранта», розраховано як різниця між лімітом відповідальності страховика та виплаченим страховим відшкодуванням (160000,00 - 129 263,27);

- 130054,83 грн. - сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 (завдавача шкоди), розрахована як різниця між вартістю ремонту, необхідною для відновлення пошкодженого транспортного засобу та максимальним розміром страхового відшкодування (страховою сумою за полісом страхування) (290054,83 - 160000,00 = 130054,83).

У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вінагротрейдінг» відшкодування матеріальної шкоди в сумі 130054,83 грн. та стягнути на користь ТОВ «Вінагротрейдінг» понесені судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України.

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позовні вимоги не визнаються в повному обсязі, оскільки позивачем не надано акта виконаних робіт на ремонт автомобіля та документи підтверджуючі кому та в якому розмірі, позивач заплатив грошові кошти, відсутні квитанції щодо сплати отриманих послуг. А оскільки, позивачем не було здійснено відновлювального ремонту свого транспортного засобу після ДТП, то відсутні правові підстави для стягнення з відповідача шкоди у розмірі вартості відновлювального ремонту. Вважає, що у випадку відсутності доказів проведення ремонтних робіт транспортного засобу Toyota Rav-4 з номерним знаком НОМЕР_3 , у відповідача виникає обов`язок тільки щодо відшкодування позивачеві вартості матеріального збитку. Зі змісту позовної заяви вбачається, що розмір матеріального збитку становить 161 066,54 грн., а враховуючи те, що ліміт відповідальності страховика ПАТ «НАСК «Оранта» визначений у розмірі 160000,00 грн., сума яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 становить 1066,54 грн.. В обґрунтування заявленого до стягнення реального розміру збитків позивач посилається виключно на Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 358/04-24-1 від 17.04.2024. Разом з тим, вважає, що вказаний звіт оцінювача не є доказом у розумінні ст.76 ЦПК України, оскільки таким доказом може бути виключно авто-товарознавча та транспортно-товарознавча експертиза. Сам висновок не містить відомостей, визначених п. 4.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Мінюсту України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092. Як вбачається зі Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 358/04-24-1 від 17.04.2024 до нього не долучено додатків, які були вказані у звіті. До звіту не було долучено ані фотографічних зображень і даних, що підтверджують припущення та розрахунки, ані документів оцінювача. Оцінювачем при складенні вказаного звіту не було дотримано вимог п. 5.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003 за № 142/5/2092. Суб`єкт оціночної діяльності не сповістив ОСОБА_1 про те, що 09.04.2024 року відбудеться огляд автомобіля, на якому присутній позивач, і відповідач може взяти участь у цьому огляді як учасник ДТП. Також, при огляді вказаного автомобіля оцінювачем не було встановлено реального пробігу транспортного засобу, який оглядався, про що прямо зазначено на арк. 5 звіту. Крім того, у висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Однак, Звіт № 358/04-24-1 не містить жодних відомостей про те, що експерт попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. Вважає, що звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 358/04-24-1 від 17.04.2024 року не відповідає критеріям достатності та достовірності для встановлення обставин, які б підтверджували обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення недоотриманої матеріальної шкоди. Просить в задоволенні позовної заяви ТОВ «Вінагротрейдінг» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП - відмовити повністю. Стягнути з відповідача ТОВ «Вінагротрейдінг» на користь ОСОБА_1 судові витрати в повному обсязі.

Позивачем подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначено, що представник відповідача помилково стверджує, що у разі відсутності доказів на підтвердження факту проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля відсутні правові підстави для стягнення з відповідача шкоди у розмірі вартості відновлювального ремонту. Позивачем надано докази на підтвердження завданих йому збитків, у вигляді витрат, які він мусить зробити, для відновлення свого майна (вартості відновлювального ремонту) у розмірі 237345,36 грн., а відповідачем вказаний розмір збитків не спростовано. В даному випадку предметом позову до ОСОБА_1 є відшкодування шкоди у вигляді витрат, необхідних для здійснення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, в розмірі, який не покривається страховим відшкодуванням (перевищує обсяг відповідальності страховика). Тобто, позивач вимагає стягнути шкоду в розмірі необхідному для відновлення пошкодженого майна, що передбачено ст.ст. 22, 1166, 1192, 1194 ЦК України. Позивачем належним чином доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та пошкодженням транспортного засобу, розмір завданої шкоди - витрат на відновлення транспортного засобу, який відповідачем не спростовано. При визначенні розміру завданої шкоди позивач виходив з того, що згідно Звіту про оцінку № 358/04-24-1 від 17.04.2024 вартість відновлювального ремонту автомобіля, тобто витрати які необхідно зробити для відновлення свого порушеного права, складає 290054,83 грн. Визначаючи обсяг відповідальності завдавача шкоди - ОСОБА_1 , позивач виходив із того, що цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована в ПАТ "НАСК "Оранта", а тому він зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду в обсязі, який перевищує ліміт відповідальності страховика. Автомобіль Toyota Rav-4 д.н.з. НОМЕР_3 до цього часу не відновлено. Тому, очевидною є неможливість надання позивачем документів на підтвердження проведення відновлювального ремонту автомобіля. В той же час, не проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в будь-якому разі не може позбавляти права позивача вимагати від завдавача шкоди відшкодувати її в розмірі оцінених, в порядку встановленому законодавством, витрат необхідних для такого відновлення. Відповідно, відповідач з цих підстав не може бути звільнений від обов`язку відшкодувати завдану шкоду в повному обсязі. Стосовно заперечень щодо Звіту про оцінку № 358/04-24-1 від 17.04.2024, безпідставними є твердження представника відповідача про відсутність підстав для визначення розміру відшкодування на підставі Звіту про оцінку розміру матеріального збитку завданого пошкодженням транспортного засобу № 358/04-24-1 від 17.04.2024 складеного на замовлення позивача. Представник позивача помилково вважає вказаний звіт про оцінку висновком експерта в розумінні п. 2 ч. 2 ст. 76, ст. 102-106 ЦПК України. Звіт про оцінку № 358/04-24-1 від 17.04.2024 долучений позивачем є письмовим документом у відповідності до п.1 ч. 2 ст. 76 ст. 95 ЦПК України, а тому до нього не застосовуються положення ст.ст. 106-107 ЦПК України. Звіт про оцінку № 277/03-24 від 18.03.2024 складений Суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , який має кваліфікацію оцінювача у напрямку оцінки майна: «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» і спеціалізацію «Оцінка дорожніх транспортних засобів», є належним доказом на підтвердження завданих позивачу збитків у вигляді витрат, які він мусить зробити для відновлення свого майна (вартості відновлювального ремонту). Вказаний Звіт містить повні та об`єктивні відомості про характер пошкоджень транспортного засобу та про розмір завданого збитку, не має будь-яких обмежень для використання у суді, складений відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Оцінювач несе відповідальність встановлену законом за складання неправдивого звіту. Відповідачем не доведено, що оцінювачем включено до переліку пошкоджень такі, які не відносяться до ДТП за його участі чи зроблено помилкові висновки щодо розміру завданої шкоди. Посилання відповідача на проведення огляду без участі відповідача не заслуговують на увагу, оскільки пунктом 5.2 Методики не встановлено обов`язок виклику осіб на огляд транспортного засобу, та зазначені обставини жодним чином не впливають на достовірність висновків оцінювача, викладених у Звіті. Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів не вимагає присутності винуватця при огляді та оцінка не може бути поставлена під сумнів з цих підстав. Таким чином, позивачем обгрунтовано заявлено позовну вимогу про відшкодування шкоди в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, в частині, що не покривається страховиком, а заперечення відповідача про те, що позовні вимоги не доведенні є необгрунтованими.

В судове засідання представник позивача - адвокат Рудик І.І.. та позивач не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату і місце проведення судового засідання. Представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача - адвокат Манзенко Р.А. в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату і місце проведення судового засідання. Про причину неявки суд не повідомили.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті суд вважає, що позов ТОВ «Вінагротрейдінг» підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як передбачено ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

У відповідності зі ст. ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено, що 09.11.2023 о 20:00 год. на автодорозі «М-21» сполученням «Виступовичі - Житомир - Могилів-Подільський» в районі 294 км. сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу MAN TGX 18.440 з номерним знаком НОМЕР_1 з напівпричепом Oztreyler 3dyr з номерним знаком НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 та транспортного засобу Toyota Rav-4 з номерним знаком НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, завдані матеріальні збитки.

Постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 01.02.2024 р. по справі про адміністративне правопорушення № 126/75/24 ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави.

При цьому, судом було встановлено, що ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом MAN TGX 18.440 НОМЕР_1 при цьому буксируючи причеп Oztreyler 3 dyr реєстраційний номер НОМЕР_2 , не надав перевагу автомобілю Toyota Rav-4 д.н.з. НОМЕР_3 , що рухався в попутному напрямку по тій смузі, на яку мав намір перестроїтися та допустив з ним зіткнення, в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.п. 10.1, 10.3, 14.2г ПДР України.

Автомобіль Toyota Rav-4 д.н.з. НОМЕР_3 належить ТОВ «Вінагротрейдінг» на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу MAN TGX 18.440 з номерним знаком НОМЕР_1 з напівпричепом Oztreyler 3dyr з номерним знаком НОМЕР_2 , на момент ДТП була застрахована в ПАТ «НАСК «Оранта» за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № AT4716631. Ліміт відповідальності страховика за договорами - 160000,00 грн. за шкоду завдану майну, франшиза - 0,00 грн..

Після настання ДТП представник позивача Гуцал О.В. звернулася до ПАТ «НАСК «Оранта» з повідомленням про настання ДТП та заявою про страхове відшкодування від 30.04.2024.

ПАТ «НАСК «Оранта» визнало ДТП страховим випадком та 04.04.2024 здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 112263,27 грн..

З метою визначення об`єктивного розміру завданої шкоди 09.04.2024 між ТОВ «Вінагротрейдінг» та ФОП СОД ОСОБА_3 було укладено Договір № 358/04-24-1 про проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобілю Toyota Rav-4 д.н.з. НОМЕР_3 .

Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 358/04-24-1 від 17.04.2024 р.:

- вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, що оцінюється, марки Toyota Rav-4 д.н.з. НОМЕР_3 на дату ДТП 09.11.2023 р., становить 161066,54 грн.;

- вартість відновлювального ремонту КТЗ Toyota Rav-4 д.н.з. НОМЕР_3 , без урахування фізичного зносу вузлів і деталей, на момент проведення дослідження, становить 290054,83 грн.;

- ринкова вартість КТЗ марки Toyota Rav-4 д.н.з. НОМЕР_3 , без врахування аварійних пошкоджень на дату ДТП 09.11.2023 р., становить 90 014,00 грн..

- розмір витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого КТЗ Toyota Rav-4 д.н.з. НОМЕР_3 з урахуванням зносу зменшений на суму ПДВ на дату ДТП становить 134222,11 грн..

Таким чином, загальний розмір завданої шкоди визначається позивачем на підставі Звіту про оцінку № 358/04-24-1 від 17.04.2024 у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, яка складає 290054,83 грн..

Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством».

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)».

Постановою Великої Палати Верховного Суду України (Справа № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 в п.55 підтверджено дане положення закону, а відповідно до п. 57 даної постанови «Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 26.10.2022 справа № 645/6088/18, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром шкоди і сумою страхового відшкодування.

В даному випадку страховиком встановлено ліміт страхової суми 160000,00 грн.. В межах цієї суми позивач вправі вимагати відшкодування того фактичного розміру завданої шкоди, який він вважає доведеним.

Позивач погодився на страхову виплату в розмірі 16000 гривень, а іншу частину відшкодування бажає отримати від відповідача.

Оскільки страховою компанією виконано відшкодування шкоди особі, яка застрахувала свою цивільну відповідальність при пошкодженні транспортного засобу в ДТП, в межах суми страхування, встановленої договором обов`язкового страхування, а згідно Полісу АТ-4716631, верхня межа страхової суми становить 160000,00 грн., тобто сума страхового відшкодування позивачу, яка може бути сплачена страховою компанією на користь позивача, не може перевищувати вказані 160000,00 грн..

При цьому позивач зазначає, що ОСОБА_1 , як особа винна у вчиненні ДТП зобов`язаний сплатити ТОВ «Вінагротрейдінг» різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а саме відшкодування матеріальної шкоди в сумі 130054,83 грн., при цьому посилаючись на Звіт про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 358/04-24-1 від 17.04.2024.

Відповідач в свою чергу не погоджується з висновками Звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 358/04-24-1 від 17.04.2024, щодо проведення оцінки вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобілю Toyota Rav-4 д.н.з. НОМЕР_3 .

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Оскільки вартість майнового збитку, завданого ТОВ "Вінагротрейдінг" пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, то із ОСОБА_1 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.

Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).

За таких обставин саме ОСОБА_1 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Встановленим в суді фактам відповідають правовідносини, що виникли із недоговірних зобов`язань з підстав по відшкодуванню матеріальної шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, які регулюються Цивільним кодексом України, актами цивільного законодавства України, які не суперечать положенням ЦК України та які регулюють встановлені судом відносини сторін.

Оскільки постановою Бершадського районного суду Вінницької області від 01.02.2024 по справі про адміністративне правопорушення № 126/75/24 ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу на користь держави то дана обставина, у відповідності до вимог ст. 82 ЦПК України (вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою), доказуванню не підлягає.

Визначаючись щодо правової оцінки особи відповідача, на якого суд повинен покласти обов`язок відшкодувати збиток, суд враховує, що за ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання, або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У той же час Верховним Судом у постанові від 01 липня 2019 року у справі № 513/1275/14-ц підтриманий висновок суду апеляційної інстанції щодо можливості відшкодування майнової шкоди її заподіювачем.

Суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження завданих йому збитків, у вигляді витрат, які він мусить зробити, для відновлення свого майна (вартості відновлювального ремонту) у розмірі 290054,83 грн., а відповідачем вказаний розмір збитків не спростовано.

Позивач вимагає стягнути шкоду в розмірі необхідному для відновлення пошкодженого майна, що передбачено ст.ст. 22, 1166, 1192, 1194 ЦК України. Позивачем належним чином доведено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та пошкодженням транспортного засобу, розмір завданої шкоди - витрати на відновлення транспортного засобу, який відповідачем не спростовано.

При визначенні розміру завданої шкоди позивач виходив з того, що згідно Звіту про оцінку № 358/04-24-1 від 17.04.2024 вартість відновлювального ремонту автомобіля, тобто витрати які необхідно зробити для відновлення свого порушеного права, складає 290054,83 грн.. Визначаючи обсяг відповідальності завдавача шкоди - ОСОБА_1 , позивач виходив із того, що цивільно-правова відповідальність останнього була застрахована в ПАТ "НАСК "Оранта", а тому він зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду в обсязі, який перевищує ліміт відповідальності страховика.

Стосовно заперечень відповідача щодо недопустимість Звіту про оцінку № 358/04-24-1 від 17.04.2024, суд вважає такі безпідставними, оскільки Звіт про оцінку № 358/04-24-1 від 17.04.2024 складений суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , який має кваліфікацію оцінювача у напрямку оцінки майна: «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» і спеціалізацію «Оцінка дорожніх транспортних засобів», є належним доказом на підтвердження завданих позивачу збитків у вигляді витрат, які він мусить зробити для відновлення свого майна (вартості відновлювального ремонту). Вказаний Звіт містить повні та об`єктивні відомості про характер пошкоджень транспортного засобу та про розмір завданого збитку, не має будь-яких обмежень для використання у суді, складений відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092 та Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». При цьому, оцінювач несе відповідальність встановлену законом за складання неправдивого звіту.

Відповідачем не доведено, що оцінювачем включено до переліку пошкоджень такі, які не відносяться до ДТП за його участі чи зроблено помилкові висновки щодо розміру завданої шкоди. Посилання відповідача на проведення огляду без участі відповідача не заслуговують на увагу, оскільки пунктом 5.2 Методики не встановлено обов`язок виклику осіб на огляд транспортного засобу, та зазначені обставини жодним чином не впливають на достовірність висновків оцінювача, викладених у Звіті. Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів не вимагає присутності винуватця при огляді та оцінка не може бути поставлена під сумнів з цих підстав.

Таким чином, позивачем обгрунтовано заявлено позовну вимогу про відшкодування шкоди в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, в частині, що не покривається страховиком, а заперечення відповідача про те, що позовні вимоги не доведенні є необгрунтованими.

Зважаючи на вищевикладене, беручи до уваги те, що майнової шкоди позивачу завдано з вини ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, завдану в результаті дорожньо - транспортної пригоди в розмірі 130054,83 грн..

Під час ухвалення рішення суд, крім іншого, вирішує як розподілити між сторонами судові витрати (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 141 ЦПК України).

За загальним правилом, при розподілі судових витрат у резолютивній частині судового рішення за результатами розгляду та вирішення справи встановлюється обов`язок сторони, не на користь якої ухвалено таке судове рішення, відшкодувати (компенсувати) іншій стороні понесені судові витрати з вказівкою на чіткий розмір відповідних судових витрат.

Оскільки позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, а тому, підлягають присудженню до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені позивачем у зв`язку зі сплатою судового збору за подання позовної заяви в розмірі 3028,00 грн., підтверджені копією платіжної інструкції № 566 від 23.10.2024.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача витрат на проведення оцінки вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу, суд виходить із наступного.

Представником позивача на підтвердження оплати за виконану роботу суб`єкта оціночної діяльності надано копію квитанції "Ощадбанк" від 06.04.2024, відповідно якої вартість проведення оцінки складає 3000,00 грн., які в свою чергу були сплачені представником позивача на оплату вказаних послуг.

З огляду на наведене, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку в розмірі 3000,00 грн., підлягають присудженню до стягнення з відповідача на користь позивача.

Що стосується вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам (наприклад, особисті розписки адвоката про одержання авансу).

Так, у підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу до матеріалів справи позивачем долучено договір про надання правової допомоги від 11.09.2024 року укладеним між ТОВ «Вінагротрейдінг» та адвокатом Рудиком І.І..

Відповідно п. 4.2.1 на підтвердження факту надання адвокатом правової допомоги складено Акт із наданням розрахунку та опису наданої правової допомоги, а також її вартості.

Згідно Акту про надання правової допомоги № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 11.09.2024, гонорар за виконану роботу адвоката, становить 10900 грн., а тому суд вважає за можливе саме таку суму понесених позивачем та документально підтверджених судових витрат на професійну правничу допомогу стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 22, 993, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 ЦК України, ст. 377 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 76, 128, 133, 137, 141, 224, 264, 265, 268, 273 - 274 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Вінагротрейдінг» до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Вінагротрейдінг» (23220, Вінницька область, Вінницький район, с. Ксаверівка, вул. Зарічна, 45, ) відшкодування матеріальної шкоди в сумі 130054,83 (сто тридцять тисяч п`ятдесят чотири грн. 83 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ) на користь ТОВ «Вінагротрейдінг» (23220, Вінницька область, Вінницький район, с. Ксаверівка, вул. Зарічна, 45, ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн. 00 копійок, витрати на проведення оцінки вартості матеріального збитку в розмірі 3000 грн. 00 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 10900 грн. 00 коп., а разом 16928 (шістнадцять тисяч дев`ятсот двадцять вісім) грн. 00 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь