16 квітня 2025 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В., за участю секретаря судового засідання Корсунової Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 адвоката Молоткової В.В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі цивільній справі за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Щербань Т.Ю. до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку у майні подружжя, зустрічним позовом представника ОСОБА_2 адвоката Скрябіна О.М. до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю одного з подружжя, визнання права спільної сумісної власності на майно, поділ майна подружжя та стягнення грошових коштів,-
В С Т А Н О В И В:
Рішенням суду від 22.11.2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за 1/2 частку вартості автомобіля HONDA АCCORD, 2008 року випуску, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_1 , об`єм двигуна 2354 см. куб., VIN-код НОМЕР_2 у розмірі 186 336 гривень 00 копійок. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 6 810 гривень.

Зустрічний позов ОСОБА_2 - задовольнити повністю. Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Визнано особистою приватною власністю ОСОБА_2 квартиру за адресою: АДРЕСА_2 . Визнано об`єктами права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 автомобіль: INFINITI Q50 (2014),чорний, попередній номерний знак НОМЕР_3 (номер кузова НОМЕР_4 ). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , грошову компенсацію за продаж автомобіля. INFINITI Q50 (2014),чорний, попередній номерний знак НОМЕР_3 у розмірі 233 175 гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , судовий збір в розмірі 12 405 гривень.

Постановою колегії суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду від 18.02.2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Молоткової В.В. задоволено.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2024 року в частині визнання особистою приватною власністю ОСОБА_2 квартири за адресою: АДРЕСА_1 скасовано.

Ухвалено в цій частині нову постанову, якою: «Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_3 ».

В іншій частині рішення не оскаржувалось і апеляційним судом не переглядалось.

Додаткове рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 25.12.2024 року змінено, зменшивши суму стягнутих з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на професійну правничу допомогу до 20 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 8172 грн..

07.03.2025 року на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Молоткової В.В. у якій просить ухвалити у цій справі додаткове рішення, відповідно до якого стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 51 000,00 грн. та витрати на проведення оцінки вартості майна в сумі 1200 грн..

В обґрунтування заяви адвокат Молоткова В.В. вказує, що під час розгляду цивільної справи, в уточненій позовній заяві, нею заявлялося письмове клопотання про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 судових витрат судового збору в сумі 6 810 грн., витрат на проведення оцінки вартості майна в сумі 1200 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 51 000,00 грн.. Також до матеріалів справи додано копію акту виконаних робіт від 27.03.2024 року та копії квитанцій до прибуткового касового ордеру від 26.09.2023 року та від 26.03.2024 року.

22.11.2024 року у справі було прийнято рішення відповідно до якого позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені частково, однак в рішенні суду не було вирішено питання про стягнення з відповідача (за первісним позовом) на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення оцінки вартості майна.

Представником відповідача Данілова А.Н. за первісним позовом адвокатом Скрябіним О.М. 06.04.2025 року надано відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення у якому просить визначити розмір витрат на правничу допомогу через не співмірність вказаних витрат із складністю справи, обсягом наданих послуг, затраченим адвокатом часом, в межах до 5000 грн.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені відповідно до вимог чинного законодавства. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Згідно з ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, а тому суд вирішив розглядати справу за відсутності осіб, які не з`явились.

Перевіривши доводи заявника, суд дійшов до висновку про часткове задоволення заяви адвоката Молоткової В.В. з огляду на таке.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі N 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: "На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат".

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.2 ст.141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям, суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.2 ст.141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст.141 ЦПК України.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі N362/3912/18 (провадження N61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року в справі N201/14495/16-ц (провадження N61-22962св19).

В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 51 000 грн. адвокатом Молотковою В.В. до матеріалів справи надано копії наступних документів: договір про надання правової (правничої) допомоги від 25.09.2023 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4583, акт виконаних робіт від 27.03.2024 року на суму 51 000 грн., квитанція до прибуткового касового ордеру №б/н від 26.09.2023 року на суму 40 000 грн., квитанція до прибуткового касового ордеру №б/н від 26.03.2023 року на суму 11 000 грн..

Надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п. 61 постанови).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі №910/12876/19.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 № 640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 17.01.2024 у cправі №910/2158/23.

Враховуючи особливості предмета спору, ціну позову, складність справи, в даній категорії справ наявна узгоджена та усталена судова практика, час, який був необхідний для вчинення дій та надання послуг, зазначених в Акті про отримання правової допомоги від 27.03.2024 року, виходячи з критеріїв їх виправданості, розумності їх розміру та співмірності з позовом та складністю справи, суд приходить до висновку про те, що заява представника позивача підлягає до часткового задоволення, у зв`язку з чим з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., що відповідатиме критеріям виправданості, розумності та справедливості, а також витрати на проведення оцінки вартості майна в сумі 1200 грн..

Керуючись ст. ст. 141, 270, 381-384 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Молоткової В.В. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Щербань Т.Ю. до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частку у майні подружжя, зустрічним позовом представника ОСОБА_2 адвоката Скрябіна О.М. до ОСОБА_1 про визнання особистою власністю одного з подружжя, визнання права спільної сумісної власності на майно, поділ майна подружжя та стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Ухвалити у цій справі додаткове рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень та витрати на проведення оцінки вартості майна в сумі 1200 гривень, всього 11 200 (одинадцять тисяч двісті) гривень.

В іншій частині відмовити.

Повні відомості про сторін згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач (відповідач за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_4 .

Відповідач (позивач за зустрічним позовом) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_5 .

Додаткове рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 16.04.2025 р.

Суддя А.В. Воробйов