ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року

м. Харків

справа № 643/8345/15

провадження № 22-ц/818/1388/25

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Маміної О.В., Мальованого Ю.М.

за участю секретаря судового засідання Волобуєва О.О.

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харків апеляційну скаргу ОСОБА_1 ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2024 року у складі судді Задорожної А.М,,-

ВСТАНОВИВ:

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2015 позов задоволено, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 15.10.1993 в м. Харкові Дзержинським відділом РАЦС, актовий запис №1097 розірвано.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.05.2015 й до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 2083 грн щомісячно, починаючи з 21.05.2015 до припинення навчання, тобто до 27.06.2015.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

10.12.2015 ОСОБА_1 звернулась до суду с заявою про ухвалення додаткового рішення, яким просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 кошти (аліменти) на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за один рік навчання у сумі 25 000, 00 грн.

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкові від 14.01.2016 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

18.10.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення. Заява мотивована тим, що заочним рішенням від 11.11.2015 аліменти у розмірі 1/3 частини доходу відповідача стягнуто до досягнення старшою дитиною повноліття. Тому державний виконавець після виповнення повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 припинив стягувати аліменти на молодшого сина. Таким чином заявлене нею у позові питання про стягнення аліментів на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 рішенням суду вирішено не було, що є підставою для ухвалення додаткового рішення.

Ухвалою суду від 29.10.2024 у прийнятті додаткового рішення ОСОБА_1 відмовлено.

20.11.2024 ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про роз`яснення рішення суду від 11.11.2015. Посилалась на те, що воно перебувало на виконанні з 17.03.2016 року та з відповідача на її користь стягувались аліменти на двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини доходу відповідача. Проте, після досягнення повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , державний виконавець припинив стягувати аліменти і на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , оскільки резолютивна частина рішення не містить даних про продовження стягнення аліментів на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 окремо від ОСОБА_3 .

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2024 року у задоволені заяви відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2015 по справі №643/8345/15-ц є мотивованим, чітким та зрозумілим і не містить варіантів різного тлумачення резолютивної частини, яка викладена чітко, доступно, не є суперечливою та не передбачає декілька варіантів тлумачення.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Зазначила що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права, просила ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її заяву про роз`яснення заочного рішення.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що стягнення аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 державним виконавцем припинено, а судом відмовлено в ухваленні додаткового рішення з цього приводу із зазначенням, що аліменти підлягають подальшому стягненню на підставі заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2015, позивач ОСОБА_1 . З метою захисту прав та законних інтересів неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_6 , вона звернулась до Московського районного суду м. Харкова із заявою про роз`яснення заочного рішення в частині стягнення аліментів на неповнолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 тому що зазначене рішення є незрозумілим для державного виконавця та ним не виконується. Проте суд помилково вважав що підстави для роз`яснення рішення відсутні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2015 по справі №643/8345/15-ц позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.05.2015 й до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 2083 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 21.05.2015 до припинення навчання, тобто до 27.06.2015. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

На підставі вказаного рішення відкрито 17.03.2016 виконавче провадження №50526454 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.05.2015 й до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 135).

Додатковим рішенням Московського районного суду м. Харкові від 14.01.2016 року в задоволені позовних вимог відмовлено.

Рішення обгрутновано тим, що позивач не надала доказів, що вона вжила заходів щодо одержання аліментів з відповідача, а відповідач ухилявся.

Не погодившись з додатковим рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу , в якій зазначила що вживала заходів щодо добровільної сплати аліментів однак, питання сплати коштів за навчання дочки відповідача не хвилювала, що підтверджує факт його ухиляння від їх сплати.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 17 березня 2016 року апеляційна скаргу відхилено, додаткове рішення Московського районного суду м. Харкова від 14 січня 2016 року залишено без змін (а.с. 111-113) .

Постановою від 10.2019 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому проваджені 50526454 звернуто стягнення з ОСОБА_2 та здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача (а.с. 136).

Згідно розрахунку заборгованості станом на 30.09.2024 заборгованість зі сплати аліментів складає 310343,00 грн (а.с. 137-139).

Постановою від 08.10.2024 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у виконавчому проваджені 50526454 звернуто стягнення з ОСОБА_2 , що отримує дохід у військовій частині НОМЕР_1 та здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства, що залишається після утримання податків та зборів та єдиного внеску на загальонобов`язкового державного страхування, у розмірі 50% доходів щомясічно до погашення повної заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 310 343 грн. (а.с. 156 - 157).

Відповідно до положень статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

У частині другій наведеної норми передбачено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Як свідчить тлумачення частин першої та другої статті 271 ЦПК України роз`яснення рішення суду можливе тоді, коли воно є незрозумілим, і це ускладнює його реалізацію. При здійсненні роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення.

При цьому не підлягають роз`ясненню судові рішення, ухвалені судом у межах наданих йому повноважень з процесуальних питань, які вказують на вчинення тієї чи іншої процесуальної дії.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 904/2526/18 (провадження № 12-272гс18) зазначено, що «роз`яснення судового рішення - це засіб виправлення недоліків судового акту, який полягає в усунення неясності судового документа. Тобто йдеться про викладення судового рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Необхідність такого роз`яснення випливає з обставин неоднозначного розуміння рішення суду з метою його виконання. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Якщо фактично порушуються питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, або фактично про встановлення чи зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд відмовляє в роз`ясненні рішення. Частиною другою статті 245 ГПК України встановлено, що подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання».

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року у справі № 233/3676/19 (провадження № 14-65цс20) вказано, що «необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення».

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Отже, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, роз`ясненню підлягають лише ті судові рішення, які набрали законної сили та які підлягають виконанню у випадку, якщо вони не виконані або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

ОСОБА_1 звернулась до Московського районного суду м. Харкова с заявою про роз`яснення заочного рішення у зв`язку з тим, що воно містить формулювання про стягнення аліментів однією часткою на обох дітей до досягнення найстаршою дитиною повноліття. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 виповнилось 18 років.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволення заяви, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду першої інстанції є зрозумілим і не має недоліків, а його резолютивна частина викладена якісно і зрозуміло та відповідає позовним вимогам, які розглядались судом по суті, тому підстави для роз`яснення, уточнення або більш ясного викладу дійсного змісту рішення відсутні.

Проте, судова колегія з зазначеним висновком погодитися не може.

Відповідно до вимог частин 5,6, 7 ст.265 ЦПК України у резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

Висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення).

У разі необхідності в резолютивній частині також вказується про: 1) порядок і строк виконання рішення; 2) надання відстрочення або розстрочення виконання рішення; 3) забезпечення виконання рішення; 4) повернення судового збору; 5) призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат; 5-1) здійснення судового контролю, передбаченого частинами п`ятою, шостою статті 453-1 цього Кодексу; 6) дату складення повного судового рішення.

Відповідно до частин 2,3 ст.183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до с. 182 СК України ( в редакції від 03.07.2018) мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Оскільки в резолютивній частині рішення суду не зазначено порядку стягнення аліментів, розмір яких визначений в єдиній частці від заробітку (доходу) батька на утримання двох дітей, після досягнення старшою дитиною повноліття, зазначене рішення може бути не зрозуміле для державного виконавця, що буде мати наслідком порушення прав неповнолітньої дитини.

Враховуючи вищезазначене судова колегія прийшла до висновку про доведеність доводів апелянта щодо необґрунтованої відмови суду у задоволенні її заяви про роз`яснення рішення суду.

Відповідно до п. 3 і п. 4 ч. 1ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на зазначене апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з одночасним задоволенням заяви ОСОБА_1 про роз`яснення судового рішення наступним чином: « Після досягнення повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Тобто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі заочного рішення Московськго районного суду м.Харкова від 11.11.2015 підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.07.2023».

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 27 листопада 2024 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення заочного рішення Московського районного суду м. Харкова від 11.11.2015 року задовольнити.

Роз`яснити, що після досягнення повноліття ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якщо ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Тобто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на підставі заочного рішення Московськго районного суду м.Харкова від 11.11.2015 підлягають стягненню аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.07.2023.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлено 25 квітня 2025 року.

Головуючий О.Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Ю.М.Мальований