У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"24" квітня 2025 р. Справа № 596/554/25

Провадження № 2-з/596/4/2025

Гусятинський районний суд Тернопільської області у складі: головуючого судді Лисюк І.О.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Сусла Ірина Миколаївна про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

23.04.2025 року позивачка ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Сусла І.М. одночасно з позовною заявою про поділ майна подружжя подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 92,8 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., сарай літ. Б.

Заяву мотивовано тим, що між сторонами спору має місце спір з приводу поділу спільного майна подружжя, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 92,8 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., сарай літ. Б., який є спільно нажитим майном і підлягає розподілу на підставі ст. 60 СК України.

Подання даної заяви про забезпечення позову одночасно із пред`явленням позовної заяви викликано існуванням реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про поділ майна подружжя та визнання за Позивачем права власності на частку в житловому будинку. Крім того, відчуження відповідачем спірного нерухомого майна призведе до неможливості задоволення позову ОСОБА_1 та спричинить ще один спір стосовно відчуження ОСОБА_2 житлового будинку, який є спільно нажитим майном подружжя.

Також, позивач зазначає, що відповідач погрожує самостійно продати спірний будинок без її згоди, а тому вона вимушена звернутися до суду для захисту у єдиний та можливий спосіб своїх законних прав та інтересів.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

В судове засідання сторони не викликались.

Суд, розглянувши заяву та матеріали позову, вважає, що заява позивача про забезпечення позову підлягає до задоволення.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до вимог п. п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно, забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

В силу вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 4, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 року за № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу. Суд повинні враховувати інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Співмірність передбачає врахування судом співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1 частини першої статті 150 ЦПК України).

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідно до заявлених позовних вимог

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебувала у зареєстровану шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу і зазначенням відомостей про другого з подружжя від 27.07.2022 року.

Від спільного шлюбу у них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 01.01.2019 року.

З Державного реєстру судових рішень їй стало відомо, що Відповідачем подано позовну заяву про розірвання шлюбу у зв`язку з чим рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 18.03.2025 року справа № 608/3078/24 розірвано шлюб між мною та Відповідачем.

За час спільного життя сторонами було придбано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 92,8 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., сарай літ. Б. Вказаний будинок було придбано на підставі договору купівлі - продажу серія та номер - 619 від 14.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу Гречанівським А.Я., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.03.2025 року. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 216, номер відомостей про речове право - 37310538.

На даний час сторони перебувають у конфліктних стосунках, відповідач не надає добровільної згоди на поділ будинку, який є спільною сумісною власністю подружжя та придбаний у шлюбі. Житловим будинком користується відповідач, фактичного доступу до домоволодіння позивач не має.

В досудовому порядку вирішити спір щодо поділу майна між сторонами вирішити неможливо, відповідач погрожує продати будинок без згоди позивачки, а тому майно підлягає поділу у судовому порядку, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, шляхом визнання за кожним із співвласників права власності на частину.

Отже, судом встановлено, що наданий час між сторонами існує спір щодо спільного майна подружжя, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу серія та номер - 619 від 14.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу Гречанівським А.Я., що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 05.03.2025 року. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 216, номер відомостей про речове право 37310538.

Предметом позову є поділ майна подружжя.

Враховуючи вищенаведене та приймаючи до уваги те, що між сторонами існує спір з приводу поділу майна подружжя, належність спірного майна відповідачу, приймаючи до уваги те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви шляхом накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 92,8 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., сарай літ. Б., власником якого є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу серія та номер - 619 від 14.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу Гречанівським А.Я.

При обранні заходу забезпечення позову суд бере до уваги, що накладення арешту на майно, щодо якого є спір та право власності на яке зареєстровано за відповідачем, є співмірним з заявленими позовними вимогами, так як не передбачає заборони користування майном.

Суд вважає, що саме такий захід забезпечення позову буде відповідати принципу співмірності вжитих заходів забезпечення позову заявленим позивачем вимогам та зможе ефективно захистити права позивача.

Суд також враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3ст. 154 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 149-154, 259, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Заяву ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Сусла Ірина Миколаївна про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову у цивільній справі №596/399/25 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Накласти арешт на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , загальною площею 92,8 кв.м., житловою площею 45,5 кв.м., сарай літ. Б., власником якого є ОСОБА_2 на підставі договору купівлі - продажу серія та номер - 619 від 14.07.2020 року, посвідченого приватним нотаріусом Гусятинського районного нотаріального округу Гречанівським А.Я. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 216, номер відомостей про речове право 37310538.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотання учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення або складення повного тексу судового рішення.

Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 24 квітня 2025 року.

Суддя Гусятинського районного суду

Тернопільської області Ірина ЛИСЮК