Провадження № 2/554/320/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2025 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Савченко Л.І.,

при секретарі Титаренко Д.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1 , представника позивача Остапенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_2 , звернувся до суду з позовом до відповідача Полтавської територіальної громади в особі Полтавської міської ради про встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час смерті останнього (на час відкриття спадщини після смерті останнього), тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Полтава Полтавської області у віці 77 років не залишивши заповіту померла матір позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло, зокрема, належне спадкодавцю право на 1/2 частку у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_2 . Спадщину після її смерті прийняв інший співвласник (чоловік спадкодавця і батько позивача) ОСОБА_3 , на підставі ст. 1261 ЦК України (перша черга спадкоємців за законом) та ч. 3 ст. 1268 ЦК України (прийняття спадщини), оскільки він був зареєстрований і постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини. Спадкова справа на майно померлої нотаріусом не заводилася .

ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Полтава Полтавської області у віці 84 років не залишивши заповіту помер батько позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло, зокрема, належне спадкодавцю право власності вже на всю квартиру АДРЕСА_2 . Спадщину після його смерті прийняв син (позивач) ОСОБА_1 , на підставі ст. 1261 ЦК України (перша черга спадкоємців за законом), ч. 3 ст. 1268 ЦК України (прийняття спадщини), оскільки він постійно проживав разом із спадкодавцем (батьком) на час відкриття спадщини. Протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини. Спадкова справа на майно померлого нотаріусом не заводилася. Заяву про прийняття спадщини порядком ч. 1 ст. 1270 ЦК України позивач нотаріусу не подавав. З 21.03.2002 р. місце проживання позивача зареєстровано у дачному будинку за адресою: АДРЕСА_3 .

В червні 2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Ярового О.Б. задля оформлення спадщини (отримання свідоцтва про право на спадщину на квартиру), але отримав роз`яснення (лист від 04.06.2024 р. вих. № 85/01-16), що для оформлення спадщини, з огляду на те, що адреса його зареєстрованого місця проживання не збігається з адресою зареєстрованого місця проживання спадкодавця (батька), йому як спадкоємцю померлого необхідно встановити в судовому порядку факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини (для спадкування порядком ч. 3 ст. 1268 ЦК України) або визначити в судовому порядку додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини (для спадкування порядком ч. 1 ст. 1270, ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Тим самим нотаріус відмовив заявнику в оформленні спадщини

Позивач постійно проживав разом зі своїм батьком за станом на день смерті останнього, проте без відповідної реєстрації, тому існує необхідність встановити відповідний юридичний факт.

Встановлення даного юридичного факту дозволить позивачу оформити спадщину після смерті батька в нотаріальному порядку.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Від відповідача Полтавської Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради 15.11.2024 р. до суду надійшов відзив на позов, в якому останній проти задоволення позову заперечує у повному обсязі, посилаючись на те, що матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про факт постійного проживання позивача із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відмітка про адресу реєстрації місця проживання позивача , а саме у АДРЕСА_3 не співпадає із адресою проживання спадкодавця. Довідки та виписки із історії хвороби спадкодавця , які надані позивачем , не свідчать про участь позивача у лікуванні матері чи батька та не є доказом, що підтверджують факт проживання однією сім`єю протягом п`яти років до дня відкриття спадщини. Інші докази надані позивачем не доводять факту спільного проживання позивача разом зі своїм батьком.

Ухвалою суду від 28 січня 2025 року закрито підготовче провадження по справі.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про перенесення розгляду справи у зв`язку із перебуванням у щорічній відпустці, та неможливістю забезпечення явки іншого представника у судове засідання через зайнятість у інших судових процесах.

Суд вважає за можливе слухати справу за вказаної явки учасників процесу, оскільки представник відповідача ознайомлений із позовною заявою, надав відзив на позовну заяву у передбачений законом спосіб та строки, тому скористався наданими йому процесуальними правами . Крім того, у Полтавській міській раді наявний юридичний відділ, причин неможливості прибути у судове засідання іншого представника до суду не представлено.

Суд, заслухавши учасників справи, свідків, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, дійшов до висновку про задоволення позову, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Полтава Полтавської області у віці 77 років не залишивши заповіту померла матір позивача ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 27 грудня 2017 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1845 (а.с.13).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшло, зокрема, належне спадкодавцю право на 1/2 частку у праві спільної власності на квартиру АДРЕСА_2 , що слідує із Свідоцтва про право власності на житло від 05.12.1994 року виданого Відділом приватизації житла м.Полтави (а.с.18) .

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняв інший співвласник , а саме чоловік спадкодавця і батько позивача ОСОБА_3 , на підставі ст. 1261 ЦК України , як спадкоємець першої черги за законом та на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки він був зареєстрований і постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини , що слідує із довідки КП «ЖЕО № 2» ПМР від 10.05.2024 № 273 та Листа Департаменту з питань реєстрації від 10.05.2024 (а.с.28, 27).

Протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, ОСОБА_3 не заявив про відмову від спадщини. Спадкова справа на майно померлої нотаріусом не заводилася .

ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Полтава Полтавської області у віці 84 років не залишивши заповіту помер батько позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть виданого 26 жовтня 2018 року Шевченківським районним у місті Полтаві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Полтаві, актовий запис № 1512 (а.с.14).

Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшло, зокрема, належне спадкодавцю право власності вже на всю квартиру АДРЕСА_2 , що слідує із Свідоцтва про право власності на житло від 05.12.1994 року виданого Відділом приватизації житла м.Полтави (а.с.18) .

Спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв його син ОСОБА_1 .

Протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від спадщини. Спадкова справа на майно померлого нотаріусом не заводилася.

Вказані обставини підтверджені Витягами зі Спадкового реєстру від 04.06.2024 (а.с.23-26).

Заяву про прийняття спадщини порядком ч. 1 ст. 1270 ЦК України позивач нотаріусу не подавав.

В червні 2024 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Ярового О.Б. задля оформлення свої спадкових прав після померлого батька- ОСОБА_3 , проте отримав відмову, оскільки було встановлено, що позивач протягом шести місяців після смерті ОСОБА_3 не подав заяви про прийняття спадщини, крім того з наданих документів не підтверджується факт спільного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 на день смерті останнього (а.с.22).

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч.1ст.1269 ЦК України).

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

В п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

Суд вважає, що позивач довів, що проживав разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою- АДРЕСА_1 .

Як було встановлено, згідно даних паспорту громадянина України, виданого Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 02.02.2001 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 значиться зареєстрованим за адресою- АДРЕСА_3 .

Проте, згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Новосанжарської селищної ради від 26.04.2024 р. вбачається, що ОСОБА_1 , зареєстрований, але не проживає на території села Старі Санжари Полтавського району Полтавської області (а.с.35).

Згідно Акту від 30.05.2024 р. складеного за підписом жителів будинку АДРЕСА_4 , які його підписали, вбачається, що в квартирі АДРЕСА_2 дійсно постійно проживали ОСОБА_4 , 1940 року народження-на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_3 , 1934 року народження-за станом на 27.12.2017 і за станом на день своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , 1962 року народження-за станом на 27.12.2017 та за станом на 26.10.2018, а також за станом складення вказаного акту (а.с.36).

З копій медичної документації на ім`я ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що останні були зареєстровані та проживали за адресою- АДРЕСА_1 (а.с.32-33).

Батьки позивача на момент своєї смерті були людьми похилого віку і вже давно не могли обходитися без постійного стороннього догляду.

Так, згідно листу КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Полтавської міської ради» від 17.05.2024 р., ОСОБА_4 знаходилася під наглядом лікаря з діагнозом «канцероматоз черевної порожнини; больовий синдром» .

Відповідно до листа КП «Полтавський обласний клінічний онкологічний диспансер Полтавської обласної ради» від 16.05.2024 р., ОСОБА_5 знаходилася на диспансерному обліку «згідно повідомлення про хворого з вперше в житті встановленим діагнозом Рак підшлункової залози Т4N1M1 (ф.090/0) з червня 2017 року».

В силу свого віку та стану здоров`я, вона не могла обходитися без постійного стороннього догляду. Натомість її чоловік, якому на момент смерті дружини вже виповнилося 83 роки, і який сам мав проблеми зі здоров`ям, що обумовлювали його немічність, не міг самостійно надавати такий догляд дружині.

Тому позивач постійно жив з батьками в батьківський двокімнатній квартирі та щоденно надавав їм допомогу у побуті.

Згідно лікарському свідоцтву про смерть № 286 від 26.10.2018 р., смерть ОСОБА_3 настала ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 84 років у нього вдома, а причиною смерті став церебральний атеросклероз

З листа КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 2 Полтавської міської ради» від 17.05.2024 р. слідує, що ОСОБА_6 знаходився під наглядом лікаря з діагнозом «гіпертонічна хвороба ІІ ст., 2 ст. ризик 3, ІХС стенокардія напр. ф. кл. ІІ. Дифузний кардіосклероз СНІІ Б. ЦА ІІ ХДЕП. Хронічний гастродуоденіт

Позивач документально не оформлював потребу батьків у постійному сторонньому догляді, оскільки був офіційно працевлаштований і не мав права (не претендував) на отримання соціальної допомоги на догляд. Інших причин оформлювати документи по догляду за батьками у позивача не було, і закон не зобов`язував його це робити.

Згідно довідки з КП ЖЕО № 2 № 273 від 10.05.2024 р. вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані за адресою- АДРЕСА_5 та зняти з реєстрації у зв`язку із смертю.

Із вказаної довідки слідує, що крім батьків позивача, інші особи не мали зареєстрованого місця проживання у вищевказаній квартирі.

Згідно листу Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради від 10.05.2024 р., місце проживання ОСОБА_4 у період часу з 25.08.1978 по 08.02.2018 рр., а також місце проживання ОСОБА_3 у період часу з 25.08.1978 по 30.10.2019 рр., було зареєстроване за однією адресою: АДРЕСА_1 .

У матеріалах справи міститься копія трудової книжки на ім`я ОСОБА_1 , згідно записів якої вбачається, що з 01.08.2013 по 25.07.2023 рр. він працював водієм автотранспортних засобів на полтавському ПП «Перспектива М» () /Додаток № 26/. За станом на жовтень 2018 р. підприємство мало наступну юридичну адресу: Полтавська обл., місто Полтава, вул. Верховинця, 9А /Додаток № 29/. Отже, на час смерті батька позивач працював у м. Полтава.

У судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтвердили факт факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час смерті останнього (на час відкриття спадщини після смерті останнього), тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.»

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину.

Судом встановлено, що заявнику необхідно встановити факт постійного спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для оформлення права на спадщину. Отже, встановлення факту проживання заявника з батьком на момент його смерті породжує юридичні наслідки, оскільки з визначенням їх спільного проживання законодавство пов`язує прийняття спадщини. При цьому, спір про встановлення даного факту відсутній.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, оскільки встановлення цього факту породжує для заявника юридичні наслідки, від яких залежать його майнові права на спадщину.

Суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.12, 81, 141, 229, 247, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, РНОКПП НОМЕР_1 , разом з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянином України, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час смерті останнього (на час відкриття спадщини після смерті останнього), тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач Полтавська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, місце знаходження: 36000 м.Полтава, вул.Соборності, 36, .

Повне рішення складено 11 квітня 2025 року.

Суддя Л.І. Савченко