Справа № 953/3797/25
2/953/2100/25
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" квітня 2025 р.

Київський районний суд м. Харкова у складі судді Вітюка Р.В. перевірив позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Муніципальний спортивний клуб" Харківської міської ради про стягнення заборгованості зі сплати повного розрахунку при звільненні та середнього заробітку за час затримки

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувсь до суду з позовною заявою до КП "Муніципальний спортивний клуб" ХМР, в якому просить:

- стягнути з відповідача заборгованість зі сплати повного розрахунку при звільненні у розмірі 31 727,91 грн;

- стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки виплати розрахунку при звільненні;

- стягнути з відповідача судові витрати, понесені у зв`язку із розглядом цієї судової справи.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2025 справу передано для розгляду судді Вітюку Р.В.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява подана з порушенням вимог статтей 175, 177 ЦПК України, виходячи з таких підстав.

Згідно з пунктом 4 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Тобто у прохальній частині позову має бути чітко сформульовано вимогу до відповідача (зміст, розмір, порядок тощо).

При цьому з прохальної частини позовної заяви не вбачається можливим встановити, яку суму середнього заробітку за весь час затримки виплати розрахунку при звільненні позивач просить стягнути з відповідача, оскільки не визначено конкретну суму такого заробітку.

Відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У позовній заяві представник посилається на пункт 1 частини першої статті 5 Закон України "Про судовий збір", як на підставу звільнення від сплати судового збору.

За правилом пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Відповідно до змісту позовної заяви позивач звернувся до суду із вимогами про: стягнення з відповідача заборгованості зі сплати повного розрахунку при звільненні; стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки виплати розрахунку при звільненні.

Конституційний Суд України у рішенні від 15 жовтня 2013 року № 8-рп/2013 у справі № 1-13/2013 зазначив, що поняття "заробітна плата" і "оплата праці", які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Отже, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій).

Велика Палата Верховного Суду у справі № 910/4518/16 зробила висновок, що розміщення норм статей 116, 117 Кодексу законів про працю України в розділі VII "Оплата праці" є логічно вмотивованим, оскільки ними встановлено відповідальність роботодавців за затримку виплат коштів винагороди за виконану працівниками роботу, які повинні бути виплачені при їх звільненні. Проте таке розташування зазначених норм права не свідчить про належність середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до структури заробітної плати. З огляду на викладене пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір", згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Тобто пункт 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" не передбачає пільг у трудовому спорі щодо вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та скасування наказу про відсторонення.

Отже, позивачі звільнені від сплати судового збору на всіх стадіях судового розгляду справи на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України "Про судовий збір" виключно щодо вимог про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Водночас за подання позову із іншими ніж ті, що зазначені позовними вимогами, позивач повинен здійснити сплату судового збору.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі: 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто за подання позовної заяви позивачу необхідно сплати окремо судовий збір у розмірі 1 % від суми стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати розрахунку при звільненні (за одну вимогу), але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Для цього позивачу необхідно визначитись з розміром такої вимоги та, в залежності від цього, сплатити судовий збір у розмірі 1 % від такої суми, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За змістом частини другої статті 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, оскільки позовна заява не відповідає вимогам статті 177 ЦПК України, то позивачу необхідно: зазначити суму стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати розрахунку при звільненні та надати докази (оригінал квитанції про сплату судового збору) про сплату судового збору в розмірі, передбаченому законом (1 % від суми стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплати розрахунку при звільненні (за одну вимогу), але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), в залежності від визначеного розміру суми зереднього заробітку за весь час затримки виплати розрахунку при звільненні.

Позовну заяву потрібно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання вимог ухвали у встановлений строк, тобто якщо вказані недоліки не будуть усунуті, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Керуючись ст. 2, 177, 185, 259 - 261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Муніципальний спортивний клуб" Харківської міської ради про стягнення заборгованості зі сплати повного розрахунку при звільненні та середнього заробітку за час затримки залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, які зазначено в мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали.

У разі невиконання позивачем ухвали суду у зазначений строк, позовну заяву буде визнано неподаною та повернуто позивачу.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Роман ВІТЮК