Справа № 761/6354/25
Провадження № 2/761/5308/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Габунії М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення безпідставно набутих коштів, -

ВСТАНОВИВ:

12 лютого 2025 року до суду надійшла вказана позовна заява в якій позивач просить: стягнути з відповідача безпідставно набуті грошові кошти у сумі 54 250,10 грн.

Вимоги позову обгрунтовані тим, що рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.03.2024 року у справі №279/7851/23 позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 46 947,00 грн заборгованості за кредитним договором №2890077 та 2 684,00 грн понесених судових витрат.

Під час примусового виконання зазначеного рішення суду, приватним виконавцем Лужинецьким П.В. в період з 06.06.2024 по 23.10.2024 в ході виконання виконавчих проваджень НОМЕР_1 та НОМЕР_2 були стягнуті з банківських рахунків ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 54 250,10 грн.

В подальшому, постановою Житомирського апеляційного суду від 31.10.2024 року у справі №279/7851/23 рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.03.2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Отже, оскільки відпала підстава для набуття відповідачем зазначених грошових коштів, на підставі положень статті 1212 ЦК України вони маютиь бути стягнуті з відповідача на користь позивача.

А тому для захисту порушеного права позивач звернулась до суду з даним позовом.

Сторони в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі.

А тому, враховуючи положення статті 223 ЦПК України суд продовжив слухання справи у відсутність сторін.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.03.2024 року у справі №279/7851/23 позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» 46 947,00 грн заборгованості за кредитним договором №2890077 та 2 684,00 грн понесених судових витрат.

ОСОБА_1 не погодилась із рішенням суду та оскаржила його в апеляційному порядку.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 31.10.2024 року у справі №279/7851/23 рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.03.2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким відмовлено у задоволенні позову ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

При зверненні до суду з позовом позивач зазначала, що примусове виконання рішення суду здійснювалось у виконавчих провадженнях НОМЕР_1 та НОМЕР_2. Однак позивач не надала суду копії постанов про відкриття виконавчих проваджень, а тому суд позбавлений можливості встановити що вони були відкриті саме на виконання рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.03.2024 року у справі №279/7851/23.

Крім того, позивач в позові вказала, що в період з 06.06.2024 року по 23.10.2024 року приватним виконавцем Лужинецьким П.В. в ході виконання виконавчих проваджень НОМЕР_1 та НОМЕР_2 були стягнуті з банківських рахунків ОСОБА_1 грошові кошти на загальну суму 54 250,10 грн. на підтвердження чого надала виписки по банківських рахунках.

Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.

Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі.

Водночас, звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначила, що відповідачем було безпідставно набуто її грошові кошти в сумі 54 250,10 грн, адже рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.03.2024 року у справі №279/7851/23 було скасовано.

При цьому, кондикційний позов (позов про повернення безпідставно набутого майна) урегульовано нормами матеріального права, а поворот виконання рішення - процесуального права. За змістом кондикційний позов та поворот виконання рішення схожі, проте не є тотожними та регулюються різними нормами права.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Він можливий лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

У Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 у справі за конституційним зверненням військової частини щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини першої статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 року Конституції України вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Відповідно до частин першої, другої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно з частиною дев`ятою статті 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 445 ЦПК України передбачені особливості повороту виконання в окремих категоріях справ. Зокрема, у справах про стягнення аліментів, а також у справах про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання не допускається незалежно від того, у якому порядку ухвалено рішення, за винятком випадків, коли рішення було обґрунтоване на підроблених документах або на завідомо неправдивих відомостях позивача.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах, вирішуються судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, якщо інше не визначено цим розділом (частина перша статті 446 ЦПК України).

Отже, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.

Поворот виконання рішення полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви та повертати відповідачеві стягнені кошти за скасованим судовим рішенням у разі відсутності обмежень, установлених законом.

Подібні висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 336/9595/14 (провадження № 61-14640сво18), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 569/15646/16-ц (провадження № 14-375цс19) та постанові Верховного Суду у складі Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2022 року у справі № 405/3788/19 (провадження № 61-826св22).

Отже, з наведеного та встановленого судом вбачається, що грошові кошти, які позивач просить стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», не є безпідставно набутими останнім, адже вказані кошти були стягнуті на виконання рішення суду у визначений законодавством спосіб.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Такий висновок сформульований, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18.

Таким чином, оскільки грошові кошти в сумі 54 250,10 грн були набуті ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі судового рішення у справі №279/7851/23, яке в подальшому було скасовано, суд приходить до висновку про те, що належним способом захисту порушених прав є звернення позивача до суду із заявою про поворот виконання рішення у порядку, передбаченому статтею 444 ЦПК України, а тому у задоволенні позову про стягнення безпідставно набутих коштів у порядку статті 1212 ЦК України слід відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 1212 ЦК України, ст.ст. 13, 77-81, 263, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення безпідставно набутих коштів - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Н.Г. Притула