Справа 688/1185/25
№ 2/688/641/25
Рішення

Іменем України

24 квітня 2025 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Березюк Н.П.,

секретаря судових засідань Кулеші Л.М.,

без участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку,

встановив:

Стислий виклад та обґрунтування позовних вимог.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що перебуває з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 01.08.2020. Від шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюб має формальний характер. Останній рік шлюбного життя не має ознак сім`ї. З червня 2024 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету та не бажають продовжувати подальше подружнє життя. Продовження сімейних відносин з відповідачем суперечитиме її інтересам. Також з припиненням подружніх відносин відповідач самоусунувся від покладеного на нього обов`язку утримувати свою дитину, відмовляється добровільно на достатньому рівні надавати кошти на утримання сина на придбання одягу, продуктів харчування, медикаментів. Деякий час відповідач надсилав незначні суми, проте з січня 2025 року жодних коштів на утримання сина не надходило. Зазначає, що є непрацездатною, має інвалідність третьої групи безтерміново, самостійно виховує малолітню дитину, не може працювати, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, інших джерел доходу не має.

Просить шлюб розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також стягнути аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявились, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримала, просила задовольнити на підставі наявних у справі доказів.

Позиція відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання та шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». На адресу суду повернуто поштове відправлення з довідкою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою».

В судове засідання відповідач не з`явився, відзиву на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутності суду не надав.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

18.03.2025 позивачка звернулася до суду з цим позовом, 19.03.2025 суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача, відкрив спрощене позовне провадження, справу призначив до розгляду на 24.04.2025.

Суд вжив належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права на захист своїх прав та інтересів.

Згідно з частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Встановлені судом фактичні обставини, з посиланням на докази.

Суд встановив, що сторони уклали шлюб 01.08.2020, який зареєстрований Новгород-Сіверським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис №29. Від шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Син сторін зареєстрований з матір`ю позивачкою ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 має інвалідність третьої групи з дитинства, їй протипоказана тяжка фізична праці, робота на висоті, біля вогню, води, рухомих механізмів. Позивачка отримує дохід у виді соціальної виплати.

З червня 2024 року сторони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, не мають спільного бюджету, не підтримують сімейні відносини як подружжя, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки.

Відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина та на її утримання, у зв`язку з доглядом сина до досягнення трирічного віку, хоча є фізично здоровим та працездатним.

Встановлені судом обставини підтверджуються письмовими поясненнями позивачки, викладеними у позові, паспортами позивачки, відповідача, свідоцтвом про шлюб, копією свідоцтва про народження дитини, відомостями з місця проживання сторін та дитини, довідкою до акта огляду МСЕК №448544 від 26.04.202, відомостями про розмір доходу позивачки, іншими матеріалами справи.

Застосовані норми права та висновки суду.

Відповідно до положень статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Статтею 55 СК України встановлено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Згідно з частиною 3 та частиною 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення (ч.2 ст.112 СКУ).

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили.

З огляду на встановлені обставини справи, враховуючи те, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально, суд дійшов висновку, що подальше сумісне сімейне життя та збереження шлюбу виключається, а тому збереження шлюбу суперечило бінтересам позивачки та порушувало би принцип добровільності шлюбу, визначений статтею 24 Сімейного кодексу України, що має істотне значення, а отже перешкод для розірвання шлюбу не має..

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина, суд виходить з такого.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя.

Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч.2 ст.182 СК України).

Згідно з ч.ч.1,2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Сторони мають рівні права та обов`язки по утриманню та матеріальномузабезпеченню дитини, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дитину.

Відповідач фактично переклав обов`язок піклуватися та матеріально забезпечувати неповнолітню дитину винятково на матір, що є грубим порушенням норм закону, оскільки обов`язок по утриманню дитини покладається законом на кожного з батьків, матір і батька, рівною мірою.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів дозволить позивачці утримувати сина та найбільш повно відповідає вимогам законодавства з врахуванням можливостей обох батьків щодо утримання дитини.

Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Вирішуючи позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд виходить з такого.

Згідно із ст.48 Конституції України кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Згідно зі статтею 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Розмір утримання, який гарантовано статтею 84 СК України, з урахуванням статті 48 Конституції України має забезпечувати такий достаток, який би забезпечив покриття витрат поточних основоположних життєвих потреб жінки, з якою проживає дитина. Поряд з цим, стаття 84 СК України не встановлює, що таке право є абсолютним, оскільки для визначення розміру такого утримання та можливості його сплати також має братися до уваги спроможність чоловіка надавати матеріальну допомогу матері дитини.

Отже, за змістом вказаної норми права, можливість отримання аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина до досягнення нею трьох років, виникає за умови, що чоловік має можливість надавати таку матеріальну допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею трьох років, позивачка не має змоги працювати і утримувати себе, також позивачка має інвалідність третьої групи їй протипоказана тяжка праця, має право на утримання від відповідача до досягнення сином трирічного віку.

Відповідач не надав суду даних щодо стану здоров`я та наявності у нього на утриманні осіб, яких він зобов`язаний утримувати.

Суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів на її утримання підлягають частковому задоволенню у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, оскільки позивачкою не надано доказів про можливість відповідача надавати їй таке утримання у більшому розмірі.

Згідно ст.79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Розподіл судових витрат.

Позивачкою при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 1211,20 грн., який відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

На підставі викладеного, ч.1 ст.110, ст.112, ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 2, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, задовольнити частково.

Шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 01.08.2020, зареєстрований Новгород-Сіверським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), актовий запис № 29 розірвати.

Шлюб припиняється з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.03.2025 і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини всіхвидів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 18.03.2025 і до досягнення сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,трирічного віку.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн 20 коп. судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя: Неоніла БЕРЕЗЮК