Справа № 216/510/25
провадження №2/216/1340/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 квітня 2025 року м. Кривий Ріг
Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючого судді Стартановича Д.В.,
за участю: секретаря судового засідання Кравець А.С.,
без участі сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження у залі суду міста Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою що розташована за адресою АДРЕСА_1 . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона користується житловою квартирою АДРЕСА_1 та фактично в ній проживає. Зазначена квартира перебуває у комунальній власності, неприватизована. Квартиру отримала свекруха ОСОБА_4 відповідно до ордеру серії «П» № 345 від 10 вересня 1996 року. В квартирі, крім позивача, також зареєстровані її донька - ОСОБА_3 та колишній чоловік ОСОБА_2 . З початку 2014 року та по сьогоднішній день ОСОБА_2 фактично не проживає в квартирі, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймає, її особистих речей в квартирі немає і взагалі квартирою не цікавиться та ні на що не претендує. Де саме відповідач перебуває, їй невідомо. Оскільки відповідач не має наміру добровільно знятися з реєстрації, позивач змушена звернутися до суду з даним позовомю
Позивач в судове засідання не з`явилась, її представник надав суду заяву, в якій просить розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не надав.
Третя особа - ОСОБА_3 правом на участь у судовому засіданні не скористалася.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають до задоволення за наступних підстав.
Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеним законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Статтями 47, 48 Конституції України закріплено право громадян на житло, як найважливішою ланкою соціально-економічного права.
Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, на підставі ордеру на жиле приміщення № 345 серія П, виданого 10.09.1996 року на підставі рішення виконкому Центрально-Міської районної Ради народних депутатів м. Кривого Рогу № 235 від 09.08.1996 року, ОСОБА_4 та членам її сім`ї було надано в користування житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 7 - копія ордеру).
Позивач ОСОБА_1 на правах правокористувача має право на користування комунальною житловою квартирою: АДРЕСА_1 (а.с. 6).
Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб № 23 від 16.01.2025 року, за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані: ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Уповноважений власник ОСОБА_4 була знята з реєстрації по смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8).
Згідно Акту не проживання особи за місцем реєстрації від 11.01.2025 року, зі слів сусідів було встановлено, що за адресою - АДРЕСА_1 , з 2014 року не проживає ОСОБА_2 (а.с. 9), протилежного матеріали справи не мстять..
Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Так, статтею 379ЦК України зазначено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.
Згідно до ч.2 ст.327 ЦК України, управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України «При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців».
Відповідно до ст.72 Житлового кодексуУкраїни «Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку».
Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.
З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16.11.2016р. у справі №6-709цс16, в якій Суд прийшов до висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-якій час.
Як зазначають у своєму позові позивач їй необхідно визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою для зняття з реєстраційного обліку, у зв`язку з тим, що він більше шести місяців не проживає за вищезазначеною адресою, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Таким чином, з огляду на встановлені у судовому засіданні обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення у повному обсязі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.321, 383, 391 ЦК України, ст.ст. 10, 76, 81, 263, 265, 280-289 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, що розташована за адресою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 17.04.2025 року.
Суддя Дмитро СТАРТАНОВИЧ