У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/76/17

25 квітня 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа по справі №348/76/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

16.04.2025 року адвокат Руда Х.Д. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, сформованою в системі «Електронний суд», про видачу дубліката виконавчого листа по справі №348/76/17 за позовом останньої до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Просить суд видати дублікат виконавчого листа у вказаній справі про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, і розглянути дану заяву без її участі як представника та у відсутність ОСОБА_1 .

Отже, дослідивши матеріали справи, письмові докази, долучені до заяви про видачу дубліката виконавчого листа, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до п.17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Судом перевірено, що в провадженні Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області перебувала справа №348/76/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Згідно рішення суду від 04.04.2017 року позов ОСОБА_1 було задоволено і ухвалено стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі - 1000 грн. на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнення аліментів розпочати з 16.01.2017 року і проводити щомісячно до повноліття дитини.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць звернути до негайного виконання.

Також ухвалено стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 640 грн. 00 коп. судового збору та 300 грн. за надання правової допомоги на користь ОСОБА_1 , згідно долученої квитанції (а.с.30-31).

Дане рішення набрало законної сили 03.05.2017 року.

Цього ж дня, 03.05.2017 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області було видано виконавчий лист, зокрема про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Судом перевірено, що ОСОБА_1 отримала виконавчий лист у справі №348/76/17 і звернула його до виконання в Тисменицький відділ ДВС у Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, однак тривалий час заявник не отримує аліменти на утримання дитини.

В ході судового розгляду даної заяви, з`ясовано що наказом Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції №479/4 від 29.05.2023 року затверджено Перелік населених пунктів в межах відповідних районів Івано-Франківської області, на які поширюється компетенція відділів державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, розташованих на території Івано-Франківської області, в новій редакції (а.с.59).

Згідно даного Переліку, на зареєстроване місце проживання боржника ОСОБА_2 поширюється компетенція Івано-Франківського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Відповідно до анкети юридичної особи Тисменицький відділ ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, 25.07.2023 року як юридична особа припинена (а.с.56-58).

З листа Івано-Франківського відділу ДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.04.2025 року вбачається, що на виконанні у даному відділі не перебуває виконавчий лист №348/76/17 про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, виданий Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області (а.с.53).

Також, згідно витягу з автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 аліментів, на виконанні у будь-якому відділі державної виконавчої служби відсутнє (а.с.54-55).

Таким чином, суд приходить до висновку, що виконавчий документ, а саме виконавчий лист №348/76/17, міг бути втрачений.

Повторно даний виконавчий лист на виконання не надходив, що підтверджується як представником заявника так і інформацією, отриманою з відділу ДВС.

В зв`язку з наведеним, відсутність виконавчого листа, позбавляє стягувача права повторно звернутись до державної виконавчої служби з метою стягнення з боржника аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Отже, як вбачається із матеріалів справи, втрата виконавчого листа відбулася поза волею стягувача.

З огляду на викладене, рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 04.04.2017 року у справі №348/76/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, станом на даний час залишається не виконаним, а виданий згідно вказаного рішення виконавчий лист №348/76/17 втрачено було не з вини стягувача.

Вирішуючи дану заяву по суті, суд констатує наступне:

Пунктом 9 ч.2 ст.129 Конституції України, закріплено, що основними засадами судочинства є, в тому числі - обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 1291 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 ст.18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду.

ЄСПЛ наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Відповідно до ч.1 ст.431 ЦПК України, виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Виконавчі листи викладаються в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, шляхом заповнення відповідних форм процесуальних документів, передбачених Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему. На виконавчий лист, викладений в електронній формі, накладається кваліфікований електронний підпис судді (у разі колегіального розгляду - кваліфіковані електронні підписи всіх суддів, що входять до складу колегії).

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та Єдиного державного реєстру виконавчих документів, Положення про який затверджується спільним нормативно-правовим актом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України, із запровадженням яких відповідно до частини першої статті 1 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України вводяться в дію вимоги частини четвертої статті 431 ЦПК України щодо внесення виконавчого документу до Єдиного державного реєстру виконавчих документів, функціонування якого виключає втрату виконавчого документа, порядок видачі дублікату виконавчого документу замість втраченого визначено розділом XIII «Перехідні положення» ЦПК України.

Як зазначено вище, згідно з підпунктом 17.4 підпункту 17 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Тобто, дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено.

Крім того, однією з підстав видачі дубліката виконавчого документа є подання відповідної заяви протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення.

Отже, при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду, на підставі якого його видано, чи не втратило судове рішення законної сили, чи не пропущений строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У відповідності до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, згідно ч.5 ст.13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну правову норму права».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2022 року у справі №2-1380/08 зазначено, що при вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, надавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі №2-836/11 вказано, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні перешкоди для задоволення заяви такого стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа за умови, якщо суд задовольнив заяву стягувана про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа для виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дублікату втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

У постановах Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року від 19 квітня 2021 року у справі №2-1316/285/11, від 03 лютого 2021 року у справі №643/20898/13-ц, від 20 травня 2021 року у справі №1005/7133/2012, від 19 липня 2022 року у справі №750/13088/14, від 14 грудня 2022 року у справі №753/20452/21, від 01 березня 2023 року у справі №433/1335/14-ц, від 09 червня 2023 року у справі №607/13804/13 зазначено, що дублікатом називається документ, який видається замість втраченого оригіналу і має силу первісного акта. Від останнього його відрізняє спеціальна позначка «Дублікат». При розгляді питання про видачу дубліката перевіряється, чи не виконано рішення, чи не втратило воно законної сили. У випадку часткового виконання, змінювати у дублікаті загальну суму не можна. Це враховується в ході подальшого виконавчого провадження. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачі дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

Як вказано вище, в ході розгляду заяви встановлено та не спростовано, що ОСОБА_1 отримала виконавчий лист у справі №348/76/17 і звернула його до виконання в Тисменицький відділ ДВС у Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, однак в подальшому він був втрачений і на виконанні у відділі ДВС не перебуває.

Повторно даний виконавчий лист на виконання не надходив, що підтверджується як представником заявника так і інформацією, отриманою з відділу ДВС.

З огляду на викладене, рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області 04.04.2017 року у справі №348/76/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на момент розгляду заяви не виконане, і строк його пред`явлення до виконання - не пропущений.

Суд звертає увагу, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

З огляду на викладене, суд констатує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Як зазначено вище, у відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч.4 ст.81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, з огляду на всі зазначені вище, повно та всебічно з`ясовані обставини, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного ст.13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд прийшов до висновку, що заява ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа, підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, керуючись ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.258, 259, 260, 261, 353, 354, п.17.4 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про видачу дубліката виконавчого листа по справі №348/76/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволити.

Видати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , жительці АДРЕСА_2 , - дублікат виконавчого листа, виданого 03.05.2017 року Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області у справі №348/76/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Суддя Грещук Р.П.