УХВАЛА

25 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 510/1345/14-ц

провадження № 61-16229ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Гулейкова І. Ю., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 26 лютого 2015 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року у справі за позовом Державного підприємства «Одеська залізна дорога» Локомотивне депо Одеса-Сортировочна (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Українська залізниця») до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Ренійський районний сектор Головного управління в Одеській області Державної міграційної служби України, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом,

ВСТАНОВИВ:

02 лютого 2025 року через засоби поштового зв`язку до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 26 лютого 2015 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 14 лютого 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 залишено без руху.

У березні 2025 року від ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 надійшли матеріали на усунення недоліків, зокрема уточнена редакція касаційної скарги.

У квітні 2025 року від ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 надійшла уточнена касайційна скарга рішення Ренійського районного суду Одеської області від 26 лютого 2015 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктами 1-4 частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Уточнена касаційна скарга ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Аналіз уточненої касаційної скарги свідчить, що її мотивувальна частина складається із викладення обставин справи та містить формальне посилання на неправильність та незаконність судових рішень.

Так, представник заявника узагальнено посилається на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, робить посилання на постанови Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 924/831/17, від 28 листопада 2019 року у справі № 910/8357/18, від 22 вересня 2022 року у справі № 924/1146/21, від 06 жовтня 2022 року у справі № 922/2013/21, від 17 листопада 2022 року у справі № 904/7841/21.

Посилання заявниці та її представника у касаційній скарзі на висновки Верховного Суду у зазначених постановах є нерелевантним, оскільки висновки суду касаційної інстанції у наведених справах зроблені за встановлення інших фактичних обставин.

На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Установивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими (пункт 39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19.

Таким чином, заявницею та її представником надано уточнену редакцію касаційної скарги без належного обґрунтування підстав касаційного оскарження, наявність яких є обов`язковою вимогою до змісту касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що вимоги ухвали Верховного Суду від 14 лютого 2025 року заявником не виконано.

Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала. За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Оскільки у відведений судом строк, станом на 25 квітня 2025 року, недоліки касаційної скарги не усунуто, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 на рішення Ренійського районного суду Одеської області від 26 лютого 2015 року та постанову Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року у справі за позовом Державного підприємства «Одеська залізна дорога» Локомотивне депо Одеса-Сортировочна (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Українська залізниця») до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - Ренійський районний сектор Головного управління в Одеській області Державної міграційної служби України, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. Ю. Гулейков