Справа № 342/35/25
Провадження № 2-о/342/43/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Андріюк І.Г.,

секретаря судового засідання Малик Г.В.,

з участю представника заявника Паньківа В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Городенка у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Паньків Василь Дмитрович, заінтересована особа - Городенківська міська рада Івано-Франківської області про встановлення факту постійного спільного проживання,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Паньків В.Д., звернулася до суду та просить встановити факт її постійного спільного проживання з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в період з 2016 року до дня її смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування заяви зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її тітка ОСОБА_2 , з якою спільно проживали однією сім`єю до дня смерті останньої. На даний час заявниця доглядає за господарством, де проживали з ОСОБА_2 , обробляє земельні ділянки, що належали померлій. За час постійного спільного проживання однією сім`єю мали спільний бюджет, вели спільне господарство.

Після смерті ОСОБА_2 залишилось спадкове майно та спадщину фактично прийняла заявниця, оскільки спільно проживала разом із тіткою на момент її смерті та звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте їй відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність доказів постійного спільного проживання із спадкодавцем.

Встановлення юридичного факту має значення для належного оформлення права на спадщину та одержання свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою Городенківського районного суду від 20.01.2025 відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати в порядку окремого провадження.

Адвокат Паньків П.Д. у судовому засіданні 26.02.2025 підтримав вимоги заяви про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю, заявлені вимоги просить задовольнити. Також представник у судовому засіданні заявив клопотання про відкладення судового засідання. 13.03.2025 адвокат Паньків В.Д. подав заяву про подальший розгляд справи за відсутності заявниці та без його участі, просить заяву задовольнити.

Крім цього, у судовому засіданні 26.02.2025 судом допитано свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Представник Городенківської міської ради 11.02.2025 через підсистему «Електронний Суд» надіслав заяву про розгляд справи без участі представника міської ради за наявними в матеріалах справи документами.

09.04.2025 адвокат Паньків В.Д. подав до суду клопотання про витребування копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та таке ухвалою суду від 10.04.2025 задоволено.

У судове засідання 29.04.2025 учасники справи не з`явились. 28.04.2025 адвокат Паньків В.Д. подав заяву розгляд справи за відсутності заявниці та без його участі, просить заяву задовольнити.

Дії учасників справи не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, відповідно до якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про завершення розгляду справи за відсутності її учасників.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, враховуючи надані представником заявниці пояснення, вислухавши свідків, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що заява обґрунтована і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків.

Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_5 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 . Наведене підтверджується копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 03.07.1982, та свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , виданого 08.09.2001 року.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_8 народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 та її батьками були ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 у с.Ясенів-Пільний Городенківського району Івано-Франківської області, що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 07.01.2023 Городенківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №10.

Внаслідок її смерті відкрилася спадщина.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, - визначено ч.1 ст.1221 ЦК України.

Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно заявниця звернулася до нотаріуса.

Приватний нотаріус, розглянувши подані заявницею документи щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з ненаданням доказів проживання з померлою на момент її смерті однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини згідно ст.1264 ЦК України.

За даними спадкової справи №60/2024 щодо майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 прийняла спадщину відповідно до ст.1264 ЦК України, про що подала нотаріусу відповідну заяву.

Відповідно до ч.3, ч.5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно роз`яснень, викладених у пунктах 2, 20, 21, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» № 7 від 30.05.2008, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Спадкування за законом здійснюється почергово. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на

момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 3.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (постанова Верховного Суду від 25 листопада 2019 року у справі №202/5003/16-ц (провадження № 61-44809св18).

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Згідно статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Відсутність реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами.

Наведений висновок зробив Верховний Суд у справі№484/747/17 від 10.01.2019.

Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року.

Згідно довідок Ясенево-Пільнівського старостинського округу від 11.12.2024 №504, ОСОБА_1 , яка зареєстрована у житловому будинку по АДРЕСА_1 , з 2016 року спільно проживала та вела спільне господарство з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в її житловому будинку по АДРЕСА_1 , включно до дня її смерті без реєстрації місця проживання. ОСОБА_1 доглядала за господарством своєї тітки та після її смерті здійснила поховання.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 суду підтвердили, що заявниця спільно проживала з померлою тіткою ОСОБА_2 , вони вели спільне господарство, мали спільний побут, заявниця здійснила поховання ОСОБА_2 .

Отже, у судовому засіданні здобуто достатньо доказів на підтвердження факту спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 однією сім`єю не менше п`яти років до дня смерті останньої.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю надасть змогу заявниці оформити право на спадщину за законом на нерухоме майно спадкодавиці. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, оскільки судом не встановлено інших спадкоємців майна померлої ОСОБА_2 . Чинним законодавством не передбачено іншого (позасудового) порядку встановлення зазначеного факту.

Враховуючи те, що встановлення факту спільного проживання зі спадкодавицею однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини необхідно заявниці для оформлення спадкових прав, іншого порядку встановлення такого факту законом не визначено, встановлення даного факту не порушує прав інших осіб, а тому, всебічно, повно та об`єктивно дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що заявлені вимоги слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 13, 76, 81, 211, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293-294, 315, 319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Паньків Василь Дмитрович, заінтересована особа - Городенківська міська рада Івано-Франківської області про встановлення факту постійного спільного проживання задовольнити.

Встановити факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , однією сім`єю з 2016 року до дня смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи:

- заявниця ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ;

- представник заявника ОСОБА_11 , адреса робочого місця адвоката: вул. Шевченка, 73, офіс 2, м. Городенка, Коломийський район, Івано-Франківська область;

- заінтересована особа Городенківська міська рада Коломийського району Івано-Франківської області, місцезнаходження: вул. Шевченка, 77, м. Городенка, Коломийський район, Івано-Франківська область.

Повний текст судового рішення складено 29.04.2025.

Суддя: Андріюк І. Г.