Справа №359/1149/25
Провадження №2/359/1773/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Семенюти О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,

за участю представника позивача Кислощук Я.С.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу,

встановив:

1. Короткий зміст позовних вимог.

В січні 2025 року ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії товариства звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 та споживачем природного газу. Між ТОВ «Газорозподільні мережі України» та відповідачем був укладений типовий договір № розподілу природного газу (акцептування договору споживання природного газу), відповідно до п.2.1 договору оператор ГРМ ТОВ «Газорозподільні мережі України» зобов`язується надати споживчу послугу з розподілу природного газу до домоволодіння по АДРЕСА_1 , а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та своєчасно сплатити вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Проте, в порушення умов вказаного договору ОСОБА_1 не здійснює сплату за послугу з розподілу природного газу, внаслідок чого у неї виникла заборгованість за період часу з 1 вересня 2023 року до 30 вересня 2024 року в розмірі 3112 гривень 61 копійки. Від добровільного погашення заборгованості відповідач ухиляється. Крім того, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за природний газ товариством боржнику нараховані 3% річних в розмірі 42 гривень 21 копійки та інфляційні втрати в розмірі 84 гривень 9 копійок. Тому ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії товариства просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послугу з розподілу природного газу в розмірі 3112 гривень 61 копійки, 3% річних в розмірі 42 гривень 21 копійки та інфляційні втрати в розмірі 84 гривень 9 копійок.

2. Процесуальні дії у справі. Заяви (клопотання) учасників справи.

Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 січня 2025 року (а.с.23) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії товариства, була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.

Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 10 лютого 2025 року (а.с.24) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримує позов та наполягає на його задоволенні.

ОСОБА_1 не визнає позов та заперечує проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилався на те, що вона не укладала з ТОВ «Газорозподільні мережі України» договору щодо отримання послуги з розподілу природного газу. Крім того, не надано документів на підтвердження того, що позивач є державною установою та має договір на ведення господарської діяльності на території Золочівської ОТГ. Тому ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні позову.

3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ОСОБА_1 є власником домоволодіння по АДРЕСА_1 . Ця обставина підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №25533667 від 11 березня 2010 року (а.с.14).

Спірні правовідносини регулюються главою 53 «Укладення, зміна і розірвання договору» розділу ІІ «Загальні положення про договір» ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Кодексом газорозподільних систем (далі - Кодекс ГРМ), який затверджено постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2494 від 30 вересня 2015 року.

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ч.1 ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Згідно з ч.2 ст.642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до п.1.1 типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30 вересня 2015 року, вказаний договір є публічним та регламентує порядок і умови забезпечення цілодобового доступу Споживача до газорозподільної системи, розподіл (переміщення) природного газу газорозподільною системою з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживачів, а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи. Згідно з п.1.2 договору його умови однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України«Про ринокприродного газу» і Кодексу ГРМ. Відповідно до п.2.1 типового договору розподілу природного газу оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послуги з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі строки та порядку визначені цим договором. Згідно з п.6.1, п.6.2 розділу VI договору розподілу природного газу оплата вартості послуг оператора ГРМ з розподілу природного газу здійснюється споживачем за тарифом встановленим регулятором для оператора ГРМ, що сплачується як плата за річну замовлену потужність з урахуванням вимог Кодексу газорозподільних систем. Тариф встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою Регулятора щодо його встановлення. Пунктом 6.3 розділу VI договору встановлено, що величина річної замовленої потужності об`єкта (об`єкту) споживача на розрахунковий календарний рік визначається відповідно до Кодексу ГРМ. Місячна вартість послуг розподілу природного газу визначається як добуток 1/12 річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача на тариф встановлений регулятором для відповідного оператора ГРМ із розрахунку місячної вартості одного кубічного метра замовленої потужності (п.1 глава 6 розділу VI Кодексу). Тариф, встановлений згідно з пунктом 6.1 цього розділу, є обов`язковим для сторін з дати набрання чинності постановою регулятора щодо його встановлення. Оплата вартості послуги з розподілу природного газу за цим договором здійснюється споживачем, який є побутовим, до 20 числа (включно) місяця, в якому надаються послуги з розподілу природного газу, на підставі рахунка оператора ГРМ. Оплата здійснюється виключно грошовими коштами на поточний рахунок оператора ГРМ (абз.2 та абз.3 п.6.6 розділу VI договору розподілу природного газу).

Відповідно до п.7 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ та пункту 1.3 договору передбачено, що фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної споживачем заяви-приєднання та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Згідно з ст.13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом.

Відповідно до п.1 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ розрахунки споживача за послуги розподілу природного газу, що надається Оператором ГРМ за договором розподілу природного газу здійснюється виходячи з величини річної замовленої потужності об`єкта (об`єктів) споживача та оплачується споживачем рівномірними частинами протягом календарного року.

Згідно з п.2 глави 6 розділу VI Кодексу ГРМ річна замовлена потужність об`єкта (об`єктів) споживача на розрахунковий календарний рік визначається оператором ГРМ виходячи з фактичного обсягу споживання природного газу цим об`єктом за газовий рік, що передував розрахунковому календарному року, який визначається відповідно до вимог цього Кодексу.

Відповідно до п.4 глави 6 розділу VI Кодексу для побутових споживачів на об`єктах у яких відсутнє споживання природного газу протягом усього попереднього газового року річна замовлена потужність визначається оператором ГРМ на рівні: 39 м3 для об`єкта побутового споживача на якому природний газ використовується тільки для приготування їжі; 126 м3 - для об`єкта побутового споживача на якому природний газ використовується для підігріву води та приготування їжі; 314 м3 - для об`єкта побутового споживача на якому природний газ використовується комплексно у тому числі для опалення або об`єкта споживача, що не є побутовим.

Згідно зі ст.162 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Плата за комунальні послуги має вноситися своєчасно.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 та ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами / тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За правилами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

Київська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» є юридичною особою, має ідентифікаційний код 45385755, що підтверджується витягом з ЄРД (а.с.20) Тому позивач наділений цивільною процесуальною дієздатністю та може виступати стороною у цивільному процесі. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією викладеною Верховним Судом в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 14 червня 2021 року в справі №760/32455/19.

В матеріалах цивільної справи відсутній письмовий договір, укладений між позивачем та ОСОБА_1 щодо розподілу природного газу до житлового будинку по АДРЕСА_1 . Однак як вбачається з п.1.3 типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30 вересня 2015 року, цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України на невизначений строк. Фактом приєднання споживача до умов цього договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою, наведеною у додатку 1 (для побутових споживачів) або у додатку 2 (для споживачів, що не є побутовими) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу Інформаційним листом за формою, наведеною у додатку 3 до цього Договору, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Зі змісту розрахунку та інформації про обсяг природного газу, що були розподілені по АДРЕСА_1 (а.с.6, 8) споживачу за вказаною адресою був присвоєний персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку (ЕІС-код Energy Identification Code) 56ХМ18В00964567Х, а в період часу з 1 вересня 2023 року до 30 вересня 2024 року споживачу було розподілено природний газ в розмірі 1456,12 м. куб. Аналіз цих обставин свідчить про те, що ОСОБА_1 акцептувала договір розподілу природного газу шляхом документально підтвердженого споживання природного газу. Крім того, відповідач не надала суду письмову заяву про припинення розподілу природного газу на об`єкт по АДРЕСА_1 на підставі п.5 глави 3 розділу VI Кодексу ГРМ. Таким чином судом встановлено, що ТОВ «Газорозподільні мережі України» та ОСОБА_1 уклали типовий договір № з розподілу природного газу (акцептування договору споживання природного газу), відповідно до п.2.1 якого оператор ГРМ ТОВ «Газорозподільні мережі України» зобов`язується надати споживчу послугу з розподілу природного газу житлового будинку по АДРЕСА_1 , а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та своєчасно сплатити вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Вказана обставина підтверджується копією типового договору розподілу природного газу (а.с.15-16) та рахунком заборгованості (а.с.6).

У судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечувала ту обставину, що до житлового будинку по АДРЕСА_1 розподіляється природний газ. На підставі п.7.4 типового договору розподілу природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП №2498 від 30 вересня 2015 року, та п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у ОСОБА_1 виник обов`язок оплатити за послугу з розподілу природного газу. Відповідач не виконує покладений на нього обов`язок. Тому у ОСОБА_1 виникла заборгованість в розмірі 3112 гривень 61 копійки, що підтверджується відповідним розрахунком (а.с.6). У матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно погасив вказану заборгованість. При цьому та обставина, що позивач не є державною установою, а також те, чи має ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії договір на ведення господарської діяльності на території Золочівської ОТГ або не має такого договору, не спростовує необхідності виконання ОСОБА_1 обов`язку з оплати за спожиту послугу з розподілу природного газу.

На підставі ч.2 ст.625 ЦК України у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за спожитий природний газ за період часу з 1 січня 2024 року до 8 жовтня 2024 року ТОВ «Газорозподільні мережі України» відповідачу нараховані 3% річних в розмірі 42 гривень 21 копійки та інфляційні втрати в розмірі 84 гривень 9 копійок.

З огляду на це суд висновує про те, що з відповідача на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» належить стягнути заборгованість за послугу з розподілу природного газу в розмірі 3112 гривень 61 копійки, 3% річних в розмірі 42 гривень 21 копійки та інфляційні втрати в розмірі 84 гривень 9 копійок.

6. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії сплатив судовий збір в загальному розмірі 3028 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується платіжною інструкцією №12491 від 29 листопада 2024 року (а.с.4) та №9023 від 13 вересня 2024 року (а.с.5). Пред`явлений позов задоволений повністю.

З огляду на це суд висновує про те, що з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 3028 гривень 00 копійок.

Керуючись п.2 ч.1 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ст.268 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з розподілу природного газу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» заборгованість за послугу з розподілу природного газу в розмірі 3112 гривень 61 копійки, 3% річних в розмірі 42 гривень 21 копійки та інфляційні втрати в розмірі 84 гривень 9 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Київської філії товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» витрати на оплату судового збору в розмірі 3028 гривень 00 копійок.

Повний текст рішення суду складений 28 квітня 2025 року.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду протягом тридцяти днів, який обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: О.Ю. Семенюта