Справа № 189/1113/25
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

25.04.2025 року суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Чорна О.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

встановив:

До Покровського районного суду Дніпропетровської області надійшов цивільний позов ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.

Ознайомившись з позовною заявою та додатками до неї, суддя дійшов висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам встановленим ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До позовної заяви представником позивача долучено платіжну інструкцію №86152 від 22.10.2024 року про сплату ТОВ «ФК«ЄАПБ» судового збору у розмірі 3028 грн.

У той же час, зі змісту позовної заяви та її вимог встановлено, що предметами спору у даній справі є три договори: 1) кредитний договір №16321-03/2024 від 13.03.2024; 2) договір позики №6750497 від 11.01.2024; 3) договір позики №79714145 від 27.02.2024.

Згідно з положеннями п.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №10 від 17.10.2011 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору.

Верховний Суд у справі №909/243/18, акцентував увагу на відмінностях між поняттями «предмет спору» та «предмет позову». Зокрема, ВС зазначив, що предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносин, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем.

Згідно ч.1 ст.188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Під позовною вимогою розуміється матеріально-правова вимога, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги. Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2019 у справі № 911/414/18, провадження № 12-231гс18).

Також, Верховний Суд у своїй постанові від 15.02.2019 у справі №910/11811/18 зауважив, що кожна кредитна операція є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності порушень, які були допущені як під час укладення відповідного договору, так і при його виконанні, утворюють окремий склад цивільно-правового правовідношення, що характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками. Встановлення обставин вчинення кожної з цих операцій засвідчується доказами, які не є пов`язаними між собою (кредитні договори, договори забезпечення, тощо).

Отже, кожна із вимог про стягнення шкоди, заборгованості є самостійною вимогою.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позивачем сплачено судовий збір лише за однією вимогою, у той час як позов містить три самостійні вимоги з різними предметами спору.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з положеннями ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подачу до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту ст.6 Закону України «Про судовий збір» слідує, що судовий збір сплачується за кожну позовну вимогу майнового та немайнового характеру, тобто за правилами даної статті судовий збір сплачується за кожну вимогу. У разі пред`явлення кількох вимог, сума судового збору може сплачуватися однією сумою, але із урахуванням сумарного складання всіх вимог.

Враховуючи, що позовна заява містить три самостійні позовні вимоги, позивачу необхідно було сплатити за кожну вимогу 3028 грн., тобто всього 9084,00 грн. судового збору, проте сплачено лише 3028 грн.

Таким чином, ТОВ «ФК«ЄАПБ» необхідно доплатити 6056,00 грн. судового збору.

Крім того, згідно з п. 5 п. 7 ч. 3 ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України, позовна заява повинна містити: виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Відповідно до положень ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Однак, позивачем не надано доказів про переказ коштів згідно кредитних договорів (№16321-03/2024 від 13.03.2024; №6750497 від 11.01.2024; №79714145 від 27.02.2024) на рахунок відповідачки ОСОБА_1 , виданих банківською установою, та доказів користування відповідачем кредитними коштами (виписки про рух коштів за кожним договором).

Крім того, як вбачається з позовної заяви адреса місця проживання відповідачки, зазначено: АДРЕСА_1 .

Однак, в ЄДДР відомості щодо місця реєстрації ОСОБА_1 відсутні.

Згідно інформації, наданої Департаментом з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України, місце проживання ОСОБА_1 не встановлено.

Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України, позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Згідно ч.10 ст.28 ЦПК України, позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Проте, з матеріалів позовної заяви не вбачається можливим встановити, що останнє відоме зареєстроване місце проживання чи перебування відповідача знаходиться на території Слов`яносербського району Луганської області.

Вказані недоліки позбавляють можливості суд визначити підсудність вказаної справи, саме за Покровським районним судом Дніпропетровської області.

В той же час, суд зазначає, що відповідно до ст. 378 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Тобто, в розумінні зазначеної статті, ухвалення судового рішення, з порушенням правил підсудності є безумовною підставою для його скасування.

Таким чином, з метою недопущення розгляду даної позовної заяви з порушенням правил підсудності, позивачу необхідно подати до суду докази, які підтверджують останнє відоме зареєстроване місце проживання чи перебування відповідача, що надасть можливість визначити територіальну підсудність даної позовної заяви, згідно ч. 1 ст. 27 або ч. 9 ст. 28 ЦПК України.

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки при вирішенні питання про прийняття позовної заяви встановлено, що вона не відповідає вимогам ст. ст. 175, 177 ЦПК України, позовна заява ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягає залишенню без руху з метою надання позивачу строку, що не перевищує десять днів з дня отримання копії ухвали, усунути зазначені недоліки, а саме, надати підтвердження сплати в повному обсязі судового збору; надати докази про переказ коштів згідно кредитних договорів на рахунок відповідача ОСОБА_1 , виданих банківською установою, та доказів користування відповідачкою кредитними коштами (виписки про рух коштів за кожним договором); надати підтверджуючі документи щодо останнього відомого зареєстрованого місця проживання відповідача (копія паспорта з відміткою про зареєстроване місце проживання) чи місцезнаходження її майна.

Керуючись ст. ст. 175, 177, 185 Цивільного процесуального кодексу України, суддя,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - залишити без руху, запропонувавши усунути недоліки у строк не пізніше 10 днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання вказаних вимог позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Чорна