06 травня 2025 рокуселище Петрове Справа № 941/674/23
Провадження № 2-др/941/3/25
Петрівський районний суд Кіровоградської області
в складі: головуючого судді - Колесник С. І.
при секретарі - Проценко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Петрове Кіровоградської області заяву представника позивачів ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , з участютретьої особи приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушка Дениса Ігоровича, про визнання права власності на частку в статутному капіталі, -
Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2025 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 і ОСОБА_3 сплачений ними судовий збір в розмірі 1073,60 гривень, та понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 гривень.

01 травня 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивачів ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення посилаючись на те, що в ході розгляду справи позивачами було понесено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14000 грн., з яких 4000 грн. вже стягнуто з відповідачки на користь позивачів за рішенням суду від 28.04.2025 року, а тому просить суд стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 10000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивачів в судове засідання не з`явився, однак просив суд слухати справу без його участі та участі позивачів, заяву про винесення додаткового рішення підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві.

Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, однак про день, час та місце судового розгляду були повідомленні належним чином, причини неявки суду не відомі.

Третя особа - приватний нотаріус Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушко Д.І. також в судове засідання не з`явився, однак про день, час та місце судового розгляду був повідомленний належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні Петрівського районного суду Кіровоградської області знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , з участютретьої особи приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушка Дениса Ігоровича, про визнання права власності на частку в статутному капіталі.

Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 28 квітня 2025 року позов задоволено частково, визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на 2/6 від 35/200 часток померлого за кожним, що становить по 7/120 часток статутного капіталу МПП «Вибір».

Однак, при ухваленні рішення судом частково розглянуто питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, в зв`язку з чим з відповідачки на користь позивачів стягнуто 4000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі чого, до суду надійшла заява представника позивачів ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 10000 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України).

За змістом частин 1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.ч.2, 3, 8, 9 ст.141 ЦПК України інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020, справа №755/9215/15-ц, зазначила, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

За змістом ст.ст.10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді випливає, що при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у рішенні від 23.01.2014 року у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (§268).

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, атакож прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI, видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

При встановленні розміру гонорару відповідно до частини третьої статті 30 Закону № 5076-VI врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09.06.2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини.

Разом з тим, за змістом ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До зазначеної заяви, в підтвердження заявленого розміру судових витрат, представником позивачів ОСОБА_1 було додано додаткову угоду № 2 від 31.01.2025 року до договору, згідно якої визначено розмір витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 14750 грн. (а.с.234-235 т.1, а.с.49-50 т.2); детальний опис робіт, виконаних адвокатом у справі №941/674/23 (а.с.51 т.2); документами, що свідчать про оплату витрат у розмірі 10000 грн., пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, зокрема, рахунокфактура від 31 січня 2025 року (а.с.52 т.2), платіжну інструкцію №1.120563229.1 від 23.04.2024 року про сплату ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 грн. за надання професійної правничої допомоги (а.с.53 т.2); платіжну інструкцію №1.125826379.1 від 30.04.2024 року про сплату ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5000 грн. за надання професійної правничої допомоги (а.с.54 т.2).

Крім того, в матеріалах справи наявне свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ДП №4289 від 17 травня 2019 року (а.с.232 т.1); ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 серії АЕ №1232924 від 19 квітня 2024 року (а.с.233 т.1); ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_2 серії АЕ №1179265 від 11 квітня 2024 року (а.с.38 т.2); договір про надання правничої допомоги №26/06/23-2 від 26.06.2023 року(а.с.39-44 т.2); платіжна інструкція №1.89945489.1 від 03.02.2025 року про сплату ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000 грн. за надання професійної правничої допомоги (а.с.236 т.1).

Так, рішенням суду позовні вимоги задоволено частково, а саме, визнано за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на 2/6 від 35/200 часток померлого за кожним, що становить по 7/120 часток статутного капіталу МПП «Вибір», в іншій частині позову відмовлено, тобто позовні вимоги позивачів до відповідача задоволені на 50 відсотків від заявлених позовних вимог, відповідно в позові відмовлено також на 50 відсотків.

Відтак, розмір витрат на правову допомогу, понесених позивачами в цій справі пропорційно до розміру задоволених позовних вимог складає 7000 гривень (14000*50:100).

Однак, враховуючи те, що рішенням суду від 28 квітня 2025 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вже стягнуто 4000 гривень понесених та документально підтверджених витрат на професійну правничу допомогу, тому з відповідачки на користь позивачів підлягає стягненню 3000 гривень понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, враховуючи зазначені законодавчі приписи, у т.ч. керуючись вимогами дійсності, співмірності, необхідності, розумності розміру, складності справи, фінансового стану учасників справи, обсягу доказів у справі, обсягу та складності складених представником позивача заяв по суті справи і заяв з процесуальних питань, поведінку сторін під час розгляду справи тощо, а також часткового задоволення позовних вимог, суд дійшов переконання, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід стягнути 3000 гривень судових витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги під час розгляду справи у суді першої інстанції.

За приписами ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Тому, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є підстави для ухвалення додаткового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1-5, 11-13, 133, 134, 137, 141, 258, 259, 264, 265, 270, 273, 351, 352, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

В задоволенні іншої частини вимог заяви відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 06 травня 2025 року.

Суддя С.І.Колесник