Справа №519/849/25
У Х В А Л А

28.04.2025 року м.Південне

Суддя Южного міського суду Одеської області Барановська З.І., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2 ,

У С Т А Н О В И В :

Представник заявника звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу.

Дослідивши матеріали заяви, суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.3 ст.19 ЦПК України наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Відповідно до ч.1,2 ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Пункт 8 ч.1 ст.165 ЦПК України визначає, що якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу, суддя відмовляє у видачі судового наказу.

Належність права вимоги не є свідченням відсутності спірних правовідносин між сторонами. У наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог. Безспірні вимоги заявника у наказному провадженні - це такі вимоги заявника, із яких не вбачається спір про право, тобто це вимоги, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільних правових відносин.

Відповідно до ч.5 ст.183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , матір`ю є ОСОБА_4 .

До суду із заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 звернувся ОСОБА_1 . Заявник не зазначив та до заяви про видачу судового наказу не надав доказів на підтвердження зміни прізвища з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 ».

За таких підстав, враховуючи, вищезазначене, із поданої заяви не вбачається виникнення у ОСОБА_1 права грошової вимоги до ОСОБА_2 , у зв`язку з чим у видачі судового наказу слід відмовити.

З огляду на викладене у видачі судового наказу про стягнення з боржника заборгованості слід відмовити. Відмова у видачі судового наказу із наведених підстав не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення недоліків або в порядку позовного провадження.

Керуючись ст.14, 165, 258-261 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити представнику ОСОБА_1 у видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків, а також для звернення до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя Южного міського суду

Одеської області З. І. Барановська