Єдиний унікальний номер судової справи: 150/545/24
Номер провадження: 2/150/25/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року с. Мазурівка

Чернівецький районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Суперсона С.П., розглянувши у письмовому провадженні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (зменшення) розміру аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів шляхом їх збільшення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (зменшення) розміру аліментів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів шляхом їх збільшення.

Позивач за первісним позовом посилається на те, що рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області по справі № 369/145/23 від 14.08.2023 присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі по 3 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову та до досягнення дітьми повноліття. На час ухвалення судом рішення він був військовослужбовцем та мав на утриманні лише дітей, на яких стягнуто аліменти. Однак, на даний час змінилось матеріальне та сімейне становище позивача ОСОБА_1 29.12.2023 він одружився з ОСОБА_5 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася дочка ОСОБА_6 . Таким чином, позивач стверджує, що у нього на утриманні перебуває ще одна дитина та дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного року та також потребує матеріальної допомоги ОСОБА_1 .

16.07.2024 ОСОБА_1 звільнений з військової служби в запас відповідно до пп. «г» п. 2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», в зв`язку із перебуванням на утриманні військовослужбовця трьох і більше дітей до 18 років.

Постійної роботи ОСОБА_1 поки що не має.

Сплата аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх синів у розмірі по 3 000,00 грн. щомісячно ставить ОСОБА_1 в тяжке матеріальне становище.

Тому ОСОБА_1 просить суд зменшити розмір стягуваних аліментів, присудивши їх у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду зустрічний позов про зміну розміру аліментів, у якому просить збільшити розмір аліментів, що присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на її користь на утримання неповнолітніх синів з 3 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно на 5 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття та пізніше на період навчання дітей у разі такого і досягнення ними відповідно 23-х річного віку, у зв`язку із тим, яка обставина настане першою. Аліменти нараховувати з дати подання до суду зустрічного позову, закріпити необхідність щорічної індексації суми аліментів відповідно до закону. У вказаному зустрічному позові ОСОБА_2 заперечує проти задоволення первісного позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 не надано доказів важкого матеріального становища. Перебування дружини у відпустці по догляду за дитиною не свідчить про відсутність у дружини доходів та повне її утримання ОСОБА_1 .

В обґрунтування заявленого зустрічного позову ОСОБА_2 посилається на те, що наявна в країні економічна ситуація призвела до значного підвищення цін на комунальні послуги, продукти харчування, дитячі речі, позашкільне навчання, тощо. Вказане свідчить про значне підвищення рівня життя та ОСОБА_2 щомісячно витрачає на утримання синів суми в рази більші, аніж аліменти, що сплачує ОСОБА_1 . На підтвердження своїх тверджень ОСОБА_2 надала суду довідки про навчання синів в школі іноземних мов та вартість такого навчання довідки з приватних медичних центрів про вартість медичних обстежень, що проводились дітям, квитанції про придбання ліків, канцтоварів.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 подав до суду відзив на зустрічний позов, де заперечив проти його задоволення посилаючись на те, що платник аліментів має бути спроможний сплачувати аліменти в більшому розмірі, аніж визначено рішенням суду, чого позивача ОСОБА_2 не довела. Навпаки ОСОБА_1 вважає спростованою його можливість сплачувати більший розмір аліментів з огляду на наявність дитини від нового шлюбу та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Крім цього, ОСОБА_1 орендує житло сплачуючи щомісячно 7 000,00 грн. за оренду. Він на батьковому автомобілі займається перевезеннями людей, таким чином отримуючи невеликий заробіток, щоб хоч на мінімальному рівні утримувати сім`ю та сплачувати аліменти.

Після звільнення з військової служби його стан здоров`я значно погіршився, тому він визнаний непридатним для служби у морській піхоті. На відновлення здоров`я потрібні значні кошти

Сторони в судове засідання не з`явилися, подали заяви про підтримання заяв по суті справи та здійснення судового провадження у їхню відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи та наявні при ній докази встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 сторони є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , сторони є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Рішенням Чернівецького районного суду Вінницької області від 14.08.2023 по справі № 369/145/23 присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 3 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову 11.01.2023 і до досягнення дітьми повноліття.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 просить зменшити розмір стягуваних аліментів до 2 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, посилаючись на зміну матеріального та сімейного становища.

Так, ОСОБА_1 надав суду копію свідоцтва про шлюб з ОСОБА_5 , укладений 29.12.2023 та копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , яким стверджується, що він є батьком ОСОБА_6 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 . Крім цього, надав суду копію витягу з наказу в/ч від 16.07.2024 № 176, яким стверджується, що ОСОБА_1 звільнено з військової служби, у зв`язку із перебуванням на його утриманні трьох і більше дітей віком до 18 років.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2021 року у справі № 364/1139/19 провадження № 61-11271св20))

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, на яку посилається позивач у касаційній скарзі, зроблено висновок, що: «розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»)».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2024 року у справі № 552/2073/23 (провадження № 61-1193св24) зазначено, що: «звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, ОСОБА_1 посилався на те, що у нього змінився матеріальний та сімейний стан, оскільки у другому шлюбі у нього народився син і на його утриманні перебувають малолітній син та дружина, яка перебуває у декретній відпустці, що зумовило збільшення витрат на утримання нової сім`ї. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У справі, що розглядається ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів, що підтверджують погіршення його матеріального становища. Звільнення з військової служби не свідчить про те, що ОСОБА_1 не може працювати та отримувати дохід для забезпечення інтересів своїх дітей як від першого, так і від другого шлюбу.

Твердження ОСОБА_1 про наявність хвороб, які потребують коштів на лікування та відсутність таких коштів не підтверджено лікарськими висновками та листами лікарських призначень, що також не свідчить про погіршення його майнового стану.

Також, суд констатує, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач за первісним позовом ОСОБА_1 має на утриманні дитину, яка народилась в іншому шлюбі, та дружину, яка перебуває у декретній відпустці, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини від шлюбу з ОСОБА_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та суперечитиме їхнім інтересам.

Вказаного висновок суду відповідає постанові Верховного Суду від 16.09.2024 по справі № 591/6388/22.

Тому, в первісному позові слід відмовити у повному обсязі.

Вирішуючи зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру стягуваних аліментів шляхом їх збільшення суд зауважує на такому.

Предметом доказування у справі щодо збільшення розміру стягуваних аліментів, за виключенням випадку приведення розміру стягуваних аліментів до встановленого законом мінімуму, зокрема є покращення майнового стану платника аліментів.

За клопотанням ОСОБА_2 судом було отримано відповідь № 1315297 від 23.04.2025 з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих само зайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи за 6 місяців, з якого слідує отримання ОСОБА_1 виплат від в/ч в липні 2024 року у розмірі 72721,27 грн. Інші відомості про доходи ОСОБА_1 відсутні.

В свою чергу, ОСОБА_1 перед судом заперечив проти зустрічного позову надавши копію договору оренди житла, де вказано вартість оренди щомісячно у розмірі 7 000,00 грн.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до частин першої, другої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За встановлених судом обставин, слід констатувати, що ОСОБА_2 як ініціатором зустрічного позову не доведено у встановленому законом порядку належними та допустимими доказами покрашення майнового стану платника аліментів ОСОБА_1 , а відтак і можливості останнього сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Також суд зауважує на тому, що навчання дітей у приватній школі іноземних мов, лікування та обстеження у приватних клініках є додатковим благом, а не обов`язковими необхідними потребами дітей. Оплата вказаних витрат можлива у разі якщо платник аліментів має на це фінансову можливість, чого перед судом доведено не було.

Таким чином, суд дійшов висновків про відмову у первісному та зустрічному позовах.

З огляду на те, що позовні вимоги сторін задоволено не було, судові витрати слід залишити за ними.

Керуючись ст.ст.4, 5, 7, 8, 10, 11, 12, 76-81, 83, 89, 141, 259-262, ст.ст.273, 274-279 ЦПК, на підставі ст.ст.150, 179, 180, 181, 182, 183 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну (зменшення) розміру аліментів, відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів шляхом їх збільшення,- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції Вінницького апеляційного суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України, тобто, у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Головуючий суддя С.П. СУПЕРСОН