УХВАЛА

24 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 157/1310/24

провадження № 61-2256св25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ігнатенка В. М.

від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_2 на постанову Волинського апеляційного суду від 14 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат кредитора та трьох відсотків річних за користування коштами,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат кредитора та трьох відсотків річних за користування коштами у розмірі 262 093, 24 грн.

Рішенням Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 31 жовтня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 13 077, 32 грн та три проценти річних у розмірі 3 398, 82 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Постановою Волинського апеляційного суду від 14 січня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 31 жовтня 2024 року скасовано та ухвалено нове про задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні втрати у розмірі 219 379, 75 грн та три проценти річних у розмірі 42 713, 49 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

21 лютого 2025 року представник ОСОБА_2 - адвокат Скічко І. В. засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Волинського апеляційного суду від 14 січня 2025 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями для розгляду справи визначено суддю-доповідача Ігнатенка В. М., суддів, які входять до складу колегії : Ситнік О. М., Фаловська І. М.

Ухвалою Верховного Суду від 21 березня 2025 року поновлено ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження постанови Волинського апеляційного суду від 14 січня

2025 року, звільнено від сплати судового збору за подання касаційної скарги та відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Волинського апеляційного суду від 14 січня 2025 року та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції. Зупинено виконання постанови Волинського апеляційного суду від 14 січня 2025 року до закінчення її перегляду у касаційному порядку.

15 квітня 2025 року справа надійшла до Верховного Суду.

21 квітня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» направив до Верховного Суду заяву про відвід судді Ігнатенка В. М., яка зареєстрована Верховним Судом 22 квітня 2025 року за вх № 12684/0/220-26.

Обставинами, які викликають сумніви у неупередженості та об`єктивності судді-доповідача Ігнатенка В. М., на думку заявника є: не зазначення в ухвалі Верховного Суду від 27 лютого 2025 року як недоліку касаційної скарги відсутність документу, що підтверджує сплату судового збору, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону; посилання в ухвалі Верховного Суду від 21 березня 2025 року на клопотання відповідача про звільнення від сплати судового збору за відсутності такого клопотання в матеріалах касаційного провадження № 61-2256-ск; визначення майнового стану відповідача за відсутності у матеріалах касаційного провадження доказів, які б підтверджували розмір його річного доходу за попередній календарний рік .

22 квітня 2025 року зазначену заяву було передано судді Ігнатенку В. М.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді Ігнатенка В. М. від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_2 на постанову Волинського апеляційного суду від 14 січня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат кредитора та трьох відсотків річних за користування коштами визнано необґрунтованою.

Заяву про відвід судді Верховного Суду Ігнатенка В. М. передано для вирішення зазначеного питання, у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, іншому судді.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 квітня 2025 року заяву ОСОБА_1 про відвід судді передано для розгляду судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Лідовцю Р. А.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Заявник посилається на пункт 5 цієї норми процесуального права.

Згідно із частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Зміст заяви не свідчить про наявність підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України, для відводу судді.

Головна мета відводу - гарантування безсторонності суду (судді), зокрема, щоб запобігти упередженості судді під час розгляду справи.

Згідно із частиною четвертою статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Верховний Суд, оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, констатує відсутність підстав стверджувати, що суддя Ігнатенко В. М. виявив особисту заінтересованість. Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного.

За об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.

Стадії касаційного провадження (відкриття касаційного провадження, попередній розгляд справи, розгляд справи по суті) є складовою розгляду справи по суті і належить до процесуальний дій судді (суду)

Доводи заявника, зокрема, щодо відсутності в ухвалах Верховного Суду певної інформації, або щодо обґрунтованості судового рішення у частині вирішення питання сплати судового збору за своїм змістом зводяться до незгоди із процесуальними рішеннями судді, що не є підставою для відводу судді.

Заява ОСОБА_1 не містять посилання на обставини, які давали б підстави для висновку про необ`єктивність та неупередженість судді Верховного Суду Ігнатенка В. М.

Необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді (стаття 6 Конвенції).

Ураховуючи викладене, оскільки судом не встановлено обставин, які передбачені частиною першою статті 36 ЦПК України для відводу судді Ігнатенка В. М., тому у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ігнатенко В. М. слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Ігнатенка В. М. від участі у розгляді касаційної скарги ОСОБА_2

на постанову Волинського апеляційного суду від 14 січня 2025 року у справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про стягнення інфляційних втрат кредитора та трьох відсотків річних за користування коштами відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Р. А. Лідовець