Справа № 489/3549/24
Номер провадження 2/489/1495/25
РІШЕННЯ

Іменем України

22 квітня 2025 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

за участю секретаря судового засідання Ковальової С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» (далі - позивач або КП «Миколаївкомунтранс») до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості

встановив

Представник позивача звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість послуги з вивезення побутових відходів у розмірі 10656 грн. 48 коп. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач, будучи споживачем комунальної послуги з вивезення твердих побутових відходів, з 01.06.2012 фактично почав користуватись комунальними послугами з вивезення твердих побутових відходів, які надавалися її виконавцем - КП «Миколаївкомунтранс», однак у період з 2012 року та станом на дату подання цього позову не зверталась до Відповідача для укладення договору на надання послуг з вивезення твердих побутових відходів. На Відповідача з 01.06.2012 р. за адресою АДРЕСА_1 був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 та в зв`язку з фактичним наданням Позивачем комунальної послуги та її споживанням Відповідачем нараховувалась плата на 1 особу, а з 01.03.2016 - на 6 осіб. Відповідач частково здійснював оплату за надані КП «Миколаївкомунтранс» послуги з вивезення твердих побутових відходів, однак згідно із розрахунку заборгованості за особовим рахунком № НОМЕР_1 адреса АДРЕСА_1 за період з 01.06.2012 року по 31.01.2022 року сформувалась заборгованість перед Позивачем за фактично надані Позивачем та спожиті Відповідачем комунальні послуги з вивезення побутових відходів на загальну суму 10656,48 грн.

Представник позивача в судове засідання позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Вказала, що позивач не виконує свої обов`язки щодо вивезення сміття, тому вона вимушено замовляє послуги з вивезення сміття в приватному порядку.

Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до Рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26.08.2011 № 909 «Про визначення виконавця послуг з вивезення побутових відходів у м. Миколаєві», КП «Миколаївкомунтранс» було визнано виконавцем послуг по вивезенню побутових відходів.

Таким чином, позивач є виконавцем комунальної послуги з вивезення побутових відході, який починаючи з 2012 року безперервно здійснює надання послуг з вивезення побутових відходів на території м. Миколаєва відповідно до адміністративних меж, визначених органом місцевого самоврядування.

Як вбачається з матеріалів справи, з 01.06.2012 р. за адресою АДРЕСА_1 на ім`я відповідача був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 та в зв`язку з фактичним наданням комунальної послуги та її споживанням нараховувалась плата.

Відповідач, будучи споживачем комунальної послуги з вивезення твердих побутових відходів, з 01.06.2012 фактично почала користуватись комунальними послугами з вивезення твердих побутових відходів, які надавались виконавцем - КП «Миколаївкомунтранс», однак у період з 2012 року до теперішнього часу не зверталась до відповідача для укладення договору про надання послуг з вивезення твердих побутових відходів.

Відповідно до п. 9.8 Правил благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку в м. Миколаєві, затверджених рішенням Миколаївської міської ради № 12/21 від 19.04.2007, зі змінами та доповненнями, на території міста Миколаєва впроваджено дві схеми збирання та вивезення відходів: контейнерний збір та ручне завантаження.

Оскільки відповідач проживає в житловому будинку індивідуальної забудови, надання послуги з вивезення побутових відходів за адресою її проживання: АДРЕСА_1 , здійснюється спеціальними автотранспортними засобами за безконтейнерною схемою шляхом ручного завантаження.

Розрахунок щомісячної вартості послуги з вивезення твердих побутових відходів на одного мешканця становив:

- з 01.06.2012 по 04.05.2014 3,60 куб. м. /рік (норма утворення побутових відходів на одного мешканця на рік, яка затверджена Рішенням ВК ММР від 25.07.2008 № 1562) х 39,80 грн./куб. м. (тариф, встановлений Рішенням № 1919 від 24.10.2008) / 12 міс. = 11,94грн./міс.;

- з 05.05.2014 по 14.04.2015 14,87 грн./міс.;

- з 15.04.2015 по 30.06.2018 18,30 грн./міс.;

- з 01.07.2018 по 15.04.2019 30,11 грн./міс.;

- з 16.04.2019 по 29.02.2020 33,85 грн./міс.;

- з 01.03.2020 по 31.01.2022 37,02 грн./міс.

Згідно положень ч. 1 ст. 35-1 ЗУ Про відходи (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин) поводження з побутовими відходами здійснюється відповідно до державних норм і правил. Власники або наймачі, користувачі, у тому числі орендарі, джерел утворення побутових відходів укладають договори з виконавцем послуг з вивезення побутових відходів, здійснюють оплату послуг з поводження з побутовими відходами та забезпечують роздільне збирання побутових відходів.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 ЗУ Про житлово-комунальні послуги до комунальних послуг належать послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Відповідно до статей 67, 162 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електричну і теплову енергію тощо) визначається за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Разом з тим, відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Згідно із частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 639ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги до форми договору не встановлені законом. Укладення договору шляхом оформлення особового рахунку не суперечить діючому законодавству.

Споживачі, які фактично користуються послугами з вивезення твердих побутових відходів, мають право звернутись до КП «Миколаївкомунтранс» для укладення відповідного договору.

З огляду на викладене, слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина 1 статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки невизначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються на рівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги. Споживач щомісяця вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги, у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів (стаття 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги).

З історії фінансового стану послуг абонента ОСОБА_1 за період з 01.06.2012 по 31.01.2022, остання має заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів, яка у загальному розмірі становить 10656,48 грн.

Як слідує з матеріалів справи, відповідач посилається на те, що вони не користуються послугами позивача з вивезення сміття, на підтвердження чого надає фото, на яких зображено зібране сміття. Суд не приймає до уваги такі фото в якості доказів, оскільки, по-перше, з них не можливо ідентифікувати де саме, коли, ким зібрано те сміття та, по-друге, такі фото не можуть бути доказом невиконання позивачем своїх обов`язків щодо вивезення сміття.

Окрім того, суд зазначає, що до 01.05.2019 Законом України "Про житлово-комунальні послуги" №1875-IV, а після 01.05.2019 - Законом України "Про житлово-комунальні послуги" №2189-VIII, було врегульовано питання оформлення претензій споживачів до виконавців, де чітко встановлено порядок захисту порушених прав споживачів неналежним виконанням обов`язків надавачем комунальних послуг.

Суду не надано жодних доказів, що відповідач ОСОБА_1 зверталася до позивача з претензіями або скаргами щодо неякісного надання їй послуг або відсутністю надання таких послуг взагалі. Також відповідач не надала суду жодних належних і допустимих доказів того, що нею укладено договір з іншою організацією на вивезення сміття.

Судом було роз`яснено відповідачу її право заявити про застосування строку позовної давності, однак відповідач такої заяви не озвучила, а вказала, що не визнає позовні вимоги.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на вищевикладене, враховуючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що відповідач не виконав покладені на нього зобов`язання щодо оплати за надані послуги з вивезення побутових відходів, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в загальній сумі 3 028,00 грн., сплачений при подачі цього позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.89,259,263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» (на поточний рахунок НОМЕР_3 в АТ КБ "ПриватБанк", МФО 305299) заборгованість за надані послуги з вивезення побутових відходів за період з 01.06.2012 по 31.01.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 10656 грн. 48 коп. (десять тисяч шістсот п`ятдесят шість гривень сорок вісім копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь Комунального підприємства «Миколаївкомунтранс» (на поточний рахунок НОМЕР_3 в АТ КБ "ПриватБанк", МФО 305299) витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028 грн. 00 коп. (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Інформація про учасників справи:

Позивач: Комунальне підприємство «Миколаївкомунтранс», , адреса: 54034, м. Миколаїв, вул. Кузнецька, 199.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.04.2025.

Суддя В. В. Кокорєв