Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/2781/21

15 квітня 2025 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді - Грещука Р.П.,

секретаря - Кушнірчук М.Д.,

з участю: представника позивача, адвоката - Павленка С.В. (в режимі ВКЗ),

відповідача - ОСОБА_1 ,

його представника, адвоката - Куцого О.С.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

13.12.2021 року представник АТ «Кредобанк» звернувся в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь АТ «Кредобанк», , суму заборгованості за кредитним договором № CL-295867 від 07.12.2020 року у розмірі 545867 грн. 94 коп., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 500000 грн. 00 коп.; заборгованості за відсотками 45867 грн. 94 коп. Також просив стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 8188 грн. 02 коп. та витрати на професійну правову допомогу у розмірі 54586 грн. 80 коп.

Згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 16.06.2022 року, ухваленого в порядку заочного розгляду справи у відповідності до положень ст.ст.280-281 ЦПК України, позов АТ «Кредобанк» частково було задоволено.

Разом з тим, ухвалою суду від 19.10.2022 року задоволено заяву ОСОБА_1 , та скасовано вказане вище заочне рішення суду від 16.06.2022 року у даній справі, призначивши її до розгляду в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання, з викликом сторін по справі.

В судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів представник позивача позовні вимоги АТ «Кредобанк» підтримав і просив їх задоволити з підстав, викладених у позовній заяві, а саме стягнути з відповідача на користь позивача 545867 грн. 94 коп. заборгованості за кредитним договором № CL-295867 від 07.12.2020 року та понесені судові витрати по справі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначив, що заявлений АТ «Кредобанк» до нього позов він визнає. Не заперечує факту укладення з АТ «Кредобанк» договору і отримання ним коштів у кредит та користування ними. Разом з тим зазначив, що на даний час у нього відсутні кошти для погашення заборгованості перед банком, через скрутне матеріальне становище, яке склалось у зв`язку з тривалим лікуванням брата і матері.

В зв`язку з цим він звертався в банк з метою вирішення питання щодо реструктуризації боргу, проте запропоновані умови його не влаштували, оскільки враховуючи майновий стан, він не зможе їх виконувати.

На даний час він звільнився з лав ЗСУ і доглядає матір, яка продовжує хворіти.

Просив суд постановити рішення, яким зменшити йому суму боргу.

Вислухавши представника позивача, відповідача і його представника, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх позовних вимог і заперечень, та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В судовому засіданні встановлено, що 07.12.2020 року між АТ «Кредобанк» та ОСОБА_1 , тобто відповідачем по даній справі було укладено кредитний договір №CL-295867, відповідно до умов якого банк зобов`язувався надати у власність позичальникові грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання, а позичальник повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, комісії та інші платежі передбачені цим договором (а.с.14-16). Як визначено п.1 вказаного договору, кредит видається виключно на цілі зазначені в ньому.

Відповідно до п.2.1. договору, банк видає позичальнику кредит у розмірі 500000 грн. 00 коп. на строк до 05.12.2025 року.

Як закріплено п.2.4 договору, позичальник доручає банкові здійснити переказ кредитних коштів на наступні цілі: на поточні потреби позичальника в сумі 158706 грн. 18 коп; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «КРЕДОБАНК» в сумі 172900 грн. 00 коп.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» в сумі 12393 грн. 82 коп.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед АТ «ТАСКОМБАНК» в сумі 76000 грн. 00 коп.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості позичальника перед ПАТ «А-БАНК» в сумі 80000 грн. 00 коп.

Згідно п.2.5 договору, для обліку виданих кредитних коштів банк відкриває позичковий рахунок № НОМЕР_2 .

Як визначено п.3.1 договору, кредит видається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів за дорученням позичальника, яке міститься в п.2.4 кредитного договору.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою - 35% річних.

Відповідно до п.4.2. договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом «факт/360», за ставкою визначеною у п.4.1. цього договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього договору.

Пунктами 6.1., 6.2. договору закріплено, що позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку і терміни, передбачені цим договором та/або додаткими до нього. Позичальник здійснює погашення заборгованості за цим договором відповідно до графіку платежів, копію якого долучено до матеріалів справи (а.с.17). Всього позичальник зобов`язаний здійснити 60 щомісячних платежів по 17900 грн. щомісячно, кожного останнього числа відповідного місяця, впродовж 60 місяців з дати укладення кредитного договору.

Згідно п.6.6. договору, погашення заборгованості за кредитним договором здійснюється у наступній черговості: у першу чергу: прострочені платежі по сплаті процентів користування кредитом; прострочені платежі по поверненню кредиту (основного боргу); у другу чергу: поточні платежі по сплаті нарахованих процентів за користування кредитом; поточні платежі по поверненню кредиту (основного боргу); у третю чергу: прострочені платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені кредитним договором; поточні платежі по сплаті комісії та інших платежів, які передбачені кредитним договором; пеня, штрафи та інші види неустойки; дострокові платежі по поверненню кредиту (основного боргу) на наступний місяць/місяці.

Разом з тим, пунктом 6.9. договору закріплено, що банк у випадку, передбаченому п.3.3. кредитного договору, вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника.

Як вбачається із кредитного договору №СL-295867 від 07.12.2020 року, підписаного відповідачем, зокрема із п.3.3, банк вправі відмовити у виплаті позичальнику кредиту або його частини та/або припинити кредитування позичальника у випадку: передбаченому п.4.11 кредитного договору; прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць; порушення позичальником істотних умов кредитного договору, зокрема: надання для здійснення платежів документів, що не відповідають вимогам законодавства України та встановленим в банку правилам; представлення позичальником у банк для отримання кредиту документів/інформації, що виявились недостовірними; невиконання позичальником зобов`язань передбачених кредитним договором (а.с.14).

Також, відповідно до п.6.10. договору, позичальник зобов`язаний протягом 30 календарних днів після отримання письмової вимоги банку (п.6.9.) усунути порушення умов кредитного договору, вказаних у повідомленні протягом 30 календарних днів із дня отримання такого повідомлення. Якщо ж позичальник не усунув вказані порушення, то він зобов`язаний достроково повернути кредит, проценти, комісії та інші належні до сплати платежі за цим договором не пізніше 31-го календарного дня після отримання письмового повідомлення банку.

Пунктом 7.1. договору передбачено, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла у період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожний день прострочення від дати виникнення прострочення до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальнику на підставі цього пункту кредитного договору, не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання.

Згідно п.7.2. договору, за невиконання обов`язку, передбаченого п.10.2. кредитного договору, банк має право нарахувати позичальнику штраф в розмірі 5% від суми кредиту, що становить 25000 грн.

Відповідно до п.8.1. договору, за виконання зобов`язань за кредитним договором позичальник несе повну відповідальність перед банком усім належним йому майном, у тому числі грошовими коштами, на яке може бути звернено стягнення в порядку, передбаченому законодавством України.

Як перевірено судом, на виконання умов вказаного договору банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю (а.с.7-11).

Натомість позичальник, тобто відповідач ОСОБА_1 , взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, належним чином не виконав.

Отже, у порушення умов договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст.629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно розрахунку заборгованості по кредитному договору № СL-295867 від 07.12.2020 року, станом на 28.08.2021 року заборгованість ОСОБА_1 перед АТ «Кредобанк» становила суму у розмірі 545867 грн. 94 коп., що складається із: заборгованості за тілом кредиту 500000 грн. 00 коп. та заборгованості за відсотками 45867 грн. 94 коп. (а.с.6).

В ході розгляду даної справи судом встановлено, що 06.09.2021 року представник АТ «Кредобанк» звернувся до ОСОБА_1 із досудовою вимогою №242/2021 про дострокове стягнення заборгованості через неналежне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, копія якої міститься в матеріалах справи (а.с.23).

Як перевірено судом, 17.09.2021 року ОСОБА_1 особисто було отримано зазначену вимогу, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення та витягом щодо відстеження поштового відправлення (а.с.26, 27).

Проте, впродовж визначених у досудовій вимозі строків, відповідач не здійснив жодного погашення заборгованості та не звернувся до банку для мирного врегулювання спору.

Таким чином, представник позивача звертає увагу, що вжиті банком заходи досудового врегулювання спору, на момент звернення до суду із позовом є безрезультатними.

В судовому засіданні ОСОБА_1 фактично не заперечив наведені обставини, зазначивши у свою чергу, що у зв`язку із скрутним матеріальним становищем, пов`язаним із сімейними обставинами, на даний час у нього відсутні кошти для погашення заборгованості перед банком, а запропоновані позивачем умови реструктуризації боргу його не влаштовують, оскільки враховуючи майновий стан, він не зможе їх виконувати.

Вирішуючи даний спір по суті, суд констатує наступне:

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно із ч.2 ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.

Як зазначено вище, відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частина 1 ст.599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як визначено ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором чи законом, або розірвання договору.

В ст.612 ЦК України закріплено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до вимог ч.ч.1, 2 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таким чином, як наведено вище, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед АТ «Кредобанк» за кредитним договором № СL-295867 від 07.12.2020 року у розмірі 545867 грн. 94 коп.

З огляду на встановлені обставини справи, в даному випадку відповідач порушив умови кредитного договору, що свідчить про ухилення ОСОБА_1 від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором.

На переконання суду, встановлені обставини та докази, не спростовані в судовому засіданні відповідачем по справі ОСОБА_1 та його представником, оскільки відповідних належних, допустимих та достатніх доказів в розумінні ЦПК України ними суду не представлено.

З даного приводу суд констатує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Як зазначено вище, у відповідності до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч.4 ст.81 ЦПК України, доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та оцінюючи їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов АТ «Кредобанк» підлягає до задоволення.

Відносно розподілу судових витрат між сторонами, суд приходить до наступного висновку:

У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при подачі до суду позову про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 545867 грн. 94 коп. сплачено судовий збір в розмірі 8188грн. 02 коп. згідно платіжного доручення №62391162 від 28.10.2021 року (а.с.5).

Отже, оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову АТ «Кредобанк», з відповідача в користь позивача слід стягнути 8188грн. 02 коп. сплаченого судового збору.

На підставі наведеного, ст.ст.525, 526, 530, 599, 610-612, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та керуючись ст.ст.4, 12, 13, 43, 44, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , жителя: АДРЕСА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк», місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Сахарова, буд.78, , 545867 грн. 94 коп. (п`ятсот сорок п`ять тисяч вісімсот шістдесят сім) грн. 94 коп. заборгованості за кредитним договором № СL-295867 від 07.12.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрованого: АДРЕСА_1 , жителя: АДРЕСА_2 на користь Акціонерного товариства «Кредобанк», місцезнаходження: 79026, м.Львів, вул.Сахарова, буд.78, , 8188 (вісім тисяч сто вісімдесят вісім) грн. 02 коп. сплаченого судового збору.

В решті вимог позову Акціонерного товариства «Кредобанк» відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 25.04.2025 року.

Суддя Грещук Р.П.