Справа № 570/6650/24
Номер провадження 2/570/583/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 року м.Рівне

Рівненський районний суд Рівненської області в особі судді Гладишевої Х.В.,

за участю секретаря судового засідання Атаманюк С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Рівненського районного суду Рівненської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

31.12.2024 року до Рівненського районного суду Рівненської області звернулася ОСОБА_1 (далі позивач) із позовною заявою до Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області (далі відповідач), в якій просить визнати за нею право на земельну ділянку (пай) розміром 3.03 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж в натурі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в ПСП «Нива» село Городок Рівненського району Рівненської області, на підставі сертифікату серія РВ №029675, виданого Рівненською державною районною адміністрацією Рівненської області на підставі рішення від 25.06.1996 року №448, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1171 від 12.07.1996 р. в порядку спадкування після ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сплачений судовий збір просила залишити за нею.

Короткий зміст заяв по суті справи.

Так, позивачка зазначає, що її мати ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері вона, згідно чинного законодавства, прийняла спадщину та вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується довідкою Городоцької сільської ради №564/03-02-09/24 від 05.06.2024 року, а також повідомленням нотаріуса №233/02-14 від 15.07.2024 року та відкриттям спадкової справи №72705030 від 15.07.2024 року.

Однак, свідоцтво про право на спадщину позивачкою не оформлене через відсутність у неї необхідних правовстановлюючих документів, зокрема сертифікату на земельну ділянку (пай) на території Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, яка належала її покійній матері ОСОБА_2 , оскільки оригінал такого сертифікату було втрачено.

У відповідь на запит позивачки до Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області нею отримано відповідь, що відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) на підставі рішення Рівненської районної державної адміністрації №448 від 26.06.1996 року громадянці ОСОБА_3 виписаний і зареєстрований сертифікат на право на земельну частку (пай) від 12.07.1996 року серії РВ №029675, реєстраційний номер №1171, однак підпис власника сертифікату про його отримання у відповідній графі відсутній.

Рішенням Рівненського районного суду від 18.09.2024 року (справа №570/3642/24) за заявою позивачки встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що сертифікат на земельну частку (пай) серії РВ №029635, що був виписаний Рівненською районною державною адміністрацією Рівненської області 12.07.1996 року №1171 на ім`я ОСОБА_3 належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тобто судовим рішенням підтверджено факт того, що в списках пайовиків ПСП «Нива» було допущено описку в прізвищі та по-батькові матері позивачки. Вказане рішення набрало законної сили 22.10.2024 року.

На запит нотаріуса до Рівненської районної державної адміністрації з вимогою видати не одержаний сертифікат ОСОБА_2 для позивачки, такий сертифікат позивачці не виданий та одночасно рекомендовано встановити своє право на земельну частку (пай) в судовому порядку.

Оскільки отримати від компетентних державних органів сертифікат на земельну ділянку (пай) матері позивачки є неможливим, через його втрату, а свідоцтво про спадщину нотаріусом може бути видане лише при наявності оригіналу сертифікату, а тому для подальшого оформлення позивачкою спадщини після смерті ОСОБА_2 , позивачка просить визнати за нею право на земельну ділянку (пай) розміром 3.03 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж в натурі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в ПСП «Нива» село Городок Рівненського району Рівненської області, на підставі сертифікату серія РВ №029675, виданого Рівненською державною районною адміністрацією Рівненської області на підставі рішення від 25.06.1996 року №448, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1171 від 12.07.1996 р.

27.01.2025 року до суду надійшов відзив Городоцької сільської ради на позовну заяву ОСОБА_1 , в якій представник відповідача зазначив про те, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у разі з`ясування та підтвердження викладених у позовній заяві обставин та просить прийняти рішення з дотриманням вимог чинного законодавства. Також представник відповідача просив проводити розгляд справи без їх участі.

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 10.01.2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито загальне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 13.02.2025 року о 15:00 год.

В підготовче судове засідання сторони у справі не з`явилися, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність позивача та її представника, а також про витребування у нотаріуса спадкової справи.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 13.02.2025 року було задоволено клопотання представника позивача та ухвалено рішення про витребування копії спадкової справи у приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Кутецької В.В.

05.03.2025 року на виконання ухвали Рівненського районного суду Рівненської області від 13.02.2025 року, судом було отримано копії документів із спадкової справи №136/2024 р. щодо майна ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання 21.03.2025 року сторони не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача. Зазначила про те, що позовну заяву підтримує в повному обсязі.

Ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області від 21.03.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 22.04.2025 року о 09:30 год.

В судове засідання 22.04.2025 року сторони не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача. Зазначила про те, що позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити.

У відзиві сільський голова Поліщук С. просив суд слухати справу за відсутності представника відповідача.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судом та норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла, про що виконавчим комітетом Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області складено актовий запис про смерть №17 від 02.04.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 .

Після смерті матері, позивачка ОСОБА_1 в установленому законом порядку прийняла спадщину, що підтверджується довідкою Городоцької сільської ради №564/03-02-09/24 від 05.06.2024 року, а також матеріалами спадкової справи №72705030 від 15.07.2024 року.

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області за №752/0/6-24 від 27.05.2024 року, на підставі рішення голови Рівненської районної державної адміністрації від 25.06.1996 року №448 громадянці ОСОБА_3 надруковано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №029675, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Рівненською районною державною адміністрацією 12.07.1996 року за №1171, однак підпис власника сертифікату про його отримання у відповідній графі відсутній.

Згідно Рішення Рівненського районного суду від 18.09.2024 року (справа №570/3642/24) за заявою позивачки встановлено факт, що має юридичне значення, а саме, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №029675, що був виданий Рівненською районною державною адміністрацією Рівненської області 12.07.1996 №1171 на ім`я ОСОБА_3 належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане рішення набрало законної сили 22.10.2024 року.

Звернення нотаріуса до компетентних державних органів з проханням видати позивачці сертифікат на право на земельну частку (пай), залишилися проігнорованими, а тому, оскільки, через відсутність у позивачки правовстановлюючих документів, зокрема сертифікату на право на земельну ділянку (пай) на території Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області, яка належала її матері ОСОБА_2 , позивач не може реалізувати своє право на спадщину, позивачка просить визнати її право на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" членство в підприємстві ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу із складу членів.

Пунктом 1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" встановлено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та їх реєстрація провадяться відповідною районною державною адміністрацією (п.5 Указу)

З огляду на зазначене, особа набуває право на земельний пай за наявності зокрема таких умов: 1) перебування в числі членів колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання колективним сільськогосподарським підприємством цього акта.

Вказаний висновок узгоджується із висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 02 березня 2020 року у справі № 573/813/19-ц (провадження № 61-1543св20), від 13 травня 2020 року у справі № 627/66/17 (провадження № 61-42431св18), від 20 травня 2020 року у справі № 384/642/17 (провадження № 61-37931св18), від 02 вересня 2020 року у справі № 530/311/19 (провадження № 61-18113св19), від 22 жовтня 2020 року у справі № 149/2978/18 (провадження № 61-4932св19), від 16 грудня 2020 року у справі № 637/672/19-ц (провадження № 61-553св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 609/1117/18 (провадження № 61-5685св19), від 16 червня 2021 року у справі № 137/1642/19 (провадження № 61-13243св20). Аналогічні положення в подальшому були затверджені в Законі України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року.

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Відповідно до статті 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та Указу Президента України від 08.09.95 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», особа набуває право на земельний пай за наявності таких умов: перебування в членах КСП на час паювання; включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; одержання КСП цього акта.

Зі змісту наявних в розпорядженні суді документів, можна зробити висновок, що такі умови щодо предмету спору у даній справі виконані, оскільки згідно даних листа Головного управління держгеокадастру у Рівненській області, на підставі рішення голови Рівненської районної державної адміністрації від 25.06.1996 року №448 громадянці ОСОБА_3 надруковано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №029675, який зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Рівненською районною державною адміністрацією 12.07.1996 року за №1171, однак підпис власника сертифікату про його отримання у відповідній графі відсутній.

Тобто з наведеного слідує, що ОСОБА_3 фактично набула права на земельну частку (пай), однак не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай), оскільки на день прийняття рішення Рівненською районною державною адміністрацією у Рівненській області 25.06.1996 року є померлою. Тобто особа розпочала процедуру отримання права власності на земельну частку (пай), однак фактично не отримала свідоцтва, бо на той час вже померла.

Крім того, рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 18.09.2024 року підтверджено, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №029675, що був виданий Рівненською районною державною адміністрацією Рівненської області 12.07.1996 №1171 на ім`я ОСОБА_3 належить ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», а також постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 17.03.2020 року по справі №396/1683/18-ц, зазначили про те, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку.

При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Так, у постанові від 23 вересня 2021 року у справі №563/1407/19 Верховний Суд зауважив, що якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям».

Згідно пункту 17 Перехідних положень Земельного кодексу України в редакції 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відносини спадкування регулюються правилами Цивільного Кодексу України 2003 року, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 1225 Цивільного кодексу України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та долучених до неї документів, позивачка є спадкоємицею на майно, належне її померлій матері ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та прийняла спадщину про що свідчать зокрема і матеріали спадкової справи №72705030.

Так, позивачка вказує, що до спадкового майна матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить право на земельну частку (пай) розміром 3.03 умовних кадастрових гектарів відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РВ №029675, виданого Рівненською державною районною адміністрацією Рівненської області на підставі рішення від 25.06.1996 р.№448, який зареєстровано в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1171 від 12.07.1996 року.

Так позивачка зазначає про те, що спадщину прийняла за законом, але не оформила своїх спадкових прав у зв`язку з неможливістю отримати сертифікат на земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, згідно листа першого заступника голови Рівненської районної військової адміністрації Рівненської області Леонова В., який надіслано на запит приватного нотаріуса Кутецької В.В. від 02.12.2024 року за №369/02-14, останній рекомендує позивачці ОСОБА_1 встановити своє право на земельну частку (пай) в судовому порядку.

Так, згідно із ч.2 ст.328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Стаття 392 Цивільного кодексу України передбачає що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно пункту 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб.

Згідно ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Проаналізувавши наявні у справі докази суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки від цього залежить подальша реалізація прав позивачки на спадкове майно, а також таке право не оспорюється відповідачем про що зазначено останнім у відзиві на позовну заяву.

Щодо позовної давності, то суд зазначає наступне.

У постанові ВС від 30.09.2020 року у справі №584/639/19 (провадження №61-10930св20) зазначено, що: «за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає у день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Цивільним законодавством не передбачено обмеження строку, у який спадкоємець, що прийняв спадщину, може зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку або звернутись до суду за захистом свого права, а тому підстави для застосування позовної давності до спірних правовідносин відсутні».

Аналогічний висновок викладений і у наступних постановах, зокрема у постанові ВС від 18.08.2021 у справі №543/994/17.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачка в позовній заяві просила сплачений судовий збір залишити за нею.

Так, кожна із сторін має право розпоряджатися своїми правами на власний розсуд. При цьому, суд не може прийняти рішення, вийшовши за межі волі позивача.

Таким чином понесені позивачкою судові витрати слід залишити за нею.

Керуючись ст. ст. 12, 89, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Городоцької сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженкою с.Михайлівка, Рівненського району, Рівненської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , право на земельну ділянку (пай) розміром 3.03 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж в натурі, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в ПСП «Нива» село Городок Рівненського району Рівненської області, на підставі сертифікату серія РВ №029675, виданого Рівненською державною районною адміністрацією Рівненської області на підставі рішення від 25.06.1996 року №448, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1171 від 12.07.1996 року в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області 24.07.2002 року, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

відповідач: Городоцька сільська рада Рівненського району Рівненської області, , юридична адреса місцезнаходження: с. Городок, вул.Шевченка, 4, Рівненського району Рівненської області.

Повний текст рішення складено 28 квітня 2025 року.

Суддя Гладишева Х.В.