УХВАЛА

25 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 462/2557/24

провадження № 61-4720ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02 травня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 березня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

встановив:

11 квітня 2025 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат Тарасенко Л. Л. через підсистему «Електронний суд» надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02 травня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 березня 2025 року у вказаній справі.

Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду судом касаційної інстанції з огляду на таке.

Згідно з пунктом 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

За подання касаційної скарги сплачено судовий збір у сумі 7 267, 20 грн, проте незрозуміло, чим керувалась заявник при визначенні розміру судового збору за подання касаційної скарги, не обґрунтовано та не підтверджено належними доказами розмір сплаченого судового збору.

Підпунктом 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в розмірі оспорюваної суми.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на момент звернення з позовом) судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру становив 1 відсоток ціни позову, але не менше 0, 4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» встановлено, що з 01 січня 2023 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 2 684, 00 грн.

Позивач у своєму позові заявляє вимоги майнового характеру про визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та про стягнення з відповідача на його користь 1/2 частку вартості автомобіля«Volkswagen Caddy», 2005 року випуску, номер шасі: НОМЕР_1 , в сумі 104 650, 00 грн.

Згідно з пунктами 2, 9 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.

Зазначена заявником у касаційній скарзі вартість спірної квартири (1 172 600, 00 грн), вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного нерухомого майна, визнати право власності на яке просив за ним позивач.

Таким чином, заявнику необхідно надати суду інформацію про ціну позову (станом на дату подання позову до суду), а також самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги, підтвердивши його належними доказами (зокрема, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел стосовно дійсної вартості аналогічного майна в районі місцезнаходження спірного майна) та сплатити судовий збір у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, з урахуванням не лише суми компенсації за частку вартості автомобіля, а й з урахуванням станом на дату подання позову дійсної вартості 1/2 частини квартири, визнати право власності на яку просив за ним позивач.

Оскільки до касаційної скарги додано квитанцію про сплату судового збору у сумі 7 267, 20 грн, тому ОСОБА_1 у разі необхідності слід доплатити судовий збір за подання касаційної скарги, розмір якого має бути визначений відповідно до вимог закону.

Також суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, ККДБ: 22030102, найменування податку, збору, платежу: судовий збір (Верховний Суд, 055).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов'язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

Ураховуючи наведене, касаційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення зазначених недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 02 травня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 17 березня 2025 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов