Справа № 493/1509/18
Провадження 2/505/212/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2025 року суддя Котовського міськрайонного суду Одеської області Павловська К.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з цим позовом до ОСОБА_1 про поділ майна, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та просив постановити рішення суду, яким визнати за ним в порядку розподілу спільного майна подружжя, що є субєктом права спільної сумісної власності, право власності на 1/2частку (половину) домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 . Стягнути з відповідачки на його користь понесені судові витрати.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 05.02.2019 року вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони вчиняти будь-які дії, направлені на відчуження нерухомого майна, а саме: на домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

27.01.2020 року ухвалою судді Котовського міськрайонного суду Одеської області Павловською Г.В. справу було прийнято до свого провадження, та призначено у судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

30.05.2024 року ухвалою судді Котовського міськрайонного суду Одеської області Павловською Г.В. здійснено перехід від розгляду в спрощеному до загального позовного провадження по вказаній цивільній справі та призначено цивільну справу до розгляду у підготовчому засіданні на 25.06.2024 року на 09 год. 30 хв.

25.06.2024 року ухвалою судді Котовського міськрайонного суду Одеської області Павловською Г.В. уточнену позовну заяву у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя прийнято до розгляду та подальший розгляд справи здійснювати з її врахуванням.

Закрито підготовче засідання по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та призначити справу до судового розгляду по суті на 15.10.2024 року на 13 год. 00 хв.

Відповідач ОСОБА_1 через електронний суд надала заяву, яка зареєстрована в канцелярії Котовського міськрайонного суду Одеської області за вх.№ 6500/25 про відвід судді Павловській Г.В.

Як на підставу відводу посилається, на те, що суддя Павловська Г.В. після багаторічного розгляду справи почала у прискореному темпі розглядати дану справу, явно порушуючи норми ЦПК України та її права.

Надіслання їй судової повістки про виклик її до суду менше ніж за одну добу до початку судового засідання обмежує її можливості у належній підготовці до участі у судовому засідання (знайти іншого представника, подати додаткові пояснення докази, аргументи тощо), а тому 23.04.2025 року мною було подано відповідне клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату.

Їй відомо, що головуюча у даній справі суддя Павловська Г.В. на даний час є головою Котовського міськрайонного суду Одеської області, а позивач є близьким родичем голови Балтського районного суду Одеської області - її колегою і близькою подругою, а враховуючи що на даний час ці суди знаходяться в межах одного Подільського району, даний факт окремо і додатково ставить під сумнів об`єктивність та неупередженість судді Павловської Г.В. при розгляді даної справи.

Таким чином переконана у заангажованості та зацікавленості судді Павловської Г.В. у прийнятті позитивного для позивача рішення, догодивши таким чином як своїй близькій подрузі - голові Балтського районного суду Одеської області Мясківській І.М., близьким родичем якої є позивач.

Положеннями ч.1,2 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно ч.3 ст. 40 ЦПК України якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Положеннями ч.8 ст. 40 ЦПК України встановлено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до вимог ст. 36 ЦПК України суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо відводу, слід виходити із поняття упередженості або не об`єктивності судді в процесі розгляду справи. Для того, щоб ці обставини лягли в основу заяви про відвід, вони мають бути доведені.

Нормами ч. 3 ст. 39 ЦПК України передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Зазначена мета корелюється з положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), у якій визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В аспекті застосування наведених норм, варто зауважити, що жодна норма національного права України не визначає змісту нормативної конструкції «неупередженість (безсторонність) судді», а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості слід керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У постанові від 19.07.2023 у справі № 990/53/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «за усталеною практикою ЄСПЛ, обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції слід встановлювати згідно з:

а) «об`єктивним критерієм», який передбачає, що наявність упередженості суду (суддів) повинна визначатися окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

б) «суб`єктивним критерієм», який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи, і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можна поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого».

У рішенні ЄСПЛ від 09 листопада 2009 року у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду».

Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Отже, для встановлення підстав для відводу слід констатувати наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних складових неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про особисте переконання та поведінку конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Відповідно до Бангалорських принципів поведінки суддів від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та соціальної ради ООН 27 липня 2006 року, № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Щодо посилання відповідача ОСОБА_1 на обставину, що суддя Павловська Г.В. є близькою подругою голови Балтського районного суду Одеської області Мясківської І.М. то це твердження є суб`єктивним припущенням відповідачки і не підтверджується жодним доказом. Крім того, суддя Павловська Г.В. жодного разу за період роботи не бачилась і не спілкувалась із суддею Мясківською І.М.

Дослідивши наведені у заяві підстави для відводу головуючого судді Павловської Г.В. суд приходить до висновку про те, що мотиви заяви є не обґрунтованими, та мають характер припущень, що відповідно до приписів ЦПК України не свідчить про упередженість судді і не може бути підставою для її відводу.

За таких обставин, заява про відвід задоволенню не підлягає.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 36-40, 258-261 ЦПК України суддя,-

УХВАЛИЛА :

У задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_1 про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, яке є об`єктом спільної сумісної власності подружжя - відмовити повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Г.В.Павловська