Справа № 712/762/25
Провадження № 2/712/1497/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Пономаря В.О.,

за участі секретаря судового засідання Кеденко Я.О.,

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

ВСТАНОВИВ:

І. Описова частина

Короткий виклад позиції позивача та відповідача

Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» звернулося до суду із указаною позовною заявою, у якій просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитними договорами в розмірі 128 711,89 грн та витрати на сплату судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

У своєму позові АТ «Перший український міжнародний банк» зазначає, що між ним та відповідачем - ОСОБА_2 укладено два окремі кредитні договори. Перший договір №?901 укладено 19.04.2018, на підставі якого відповідачеві надано кредитний ліміт у розмірі 36?800 грн із щомісячним зобов`язанням сплачувати мінімальний платіж і проценти, передбачені тарифами банку. Другий договір - №?501 від 28.02.2020 - передбачав надання 40?800 грн на споживчі цілі зі строком користування 36 місяців; за умовами заяви?приєднання позичальник погодився на символічну процентну ставку 0,01 % річних у поєднанні з щомісячною комісією 3,99 % від залишку боргу.

Позивач стверджує, що відповідач тривалий час не виконував грошових зобов`язань належним чином. Станом на 31.10.2024 банком нараховано загальну заборгованість 128?711,89 грн, що складається з 59?444,64 грн основного боргу, 26?993,95 грн процентів та 42?273,30 грн комісії. Позивач просить стягнути зазначену суму разом із судовим збором у розмірі 2?422,40 грн.

Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він визнав факт отримання та неповернення основної суми кредитів, однак заперечив проти нарахованої комісії та частини процентів. На думку представника відповідача, умова про щомісячну комісію 3,99 % суперечить ч. 1 та ч. 5 ст. 11, а також ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Тому 42?273,30 грн комісійних вимог, на його переконання, є нікчемними. Більше того, раніше сплачені відповідачем 8?139,60 грн цієї комісії слід урахувати в погашення тіла кредиту.

Щодо договору 2018 року представник відповідача вказує, що умови цього договору не містять узгоджених істотних умов щодо розміру процентної ставки, строку користування кредитом та порядку його повернення.

На думку відповідача, форма заяви про приєднання не вказує на конкретну редакцію публічної пропозиції, що була чинною на момент підписання договору, а тому не доведено, що саме з цією редакцією договору (яка міститься у матеріалах справи) він був ознайомлений. З огляду на це, вважає, що погодження умов щодо процентної ставки в письмовій формі належним чином не підтверджено.

Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22.01.2025 відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Судове засідання, призначене на 20.02.2025 відкладено через неявку сторін, судове засідання, призначене на 11.03.2025, відкладено за клопотанням представника відповідача у зв`язку з необхідністю в ознайомленні з матеріалами справи.

Представником відповідача 26.03.2025 подано відзив на позовну заяву.

Також представником відповідача 01.04.2025 подано клопотання про витребування доказів та 02.04.2025 доповнення до цього клопотання, в задоволенні якого 22.04.2025 судом відмовлено.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви зазначивши, що просить розглянути справу за відсутності представника позивача.

Представник відповідача в судовому засіданні частково визнав позов з мотивів наведених у відзиві.

Повне судове рішення складено з урахуванням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України 24.04.2025.

ІІ. Мотивувальна частина рішення

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини, оцінка суду

ОСОБА_2 19.04.2018 підписав заяву № 901 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписанням якої беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» в повному обсязі.

Підписавши заяву ОСОБА_2 просив відкрити на його ім`я поточний рахунок в гривнях та надати кредитну картку з кредитним лімітом у сумі 12 000,00 грн, який в подальшому був збільшений до 36 800,00 грн, з реальною річною процентною ставкою - 59,38 %.

З паспорту споживчого кредиту встановлено такі основні умови кредитування: тип кредиту - кредитна лінія, сума/ліміт кредиту - 12 000,00 грн, мета кредиту - загальні споживчі цілі, строк кредитування - 12 місяців з автоматичною пролонгацією у випадку відсутності заперечень будь-якої зі сторін, фіксована процентна ставка.

Також 28.02.2020 ОСОБА_2 підписав заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування № 501, підписанням якої беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» в повному обсязі.

Підписавши заяву ОСОБА_2 просив надати йому кредит на споживчі цілі в розмірі 40 800,00 грн строком на 36 місяців, з процентною ставкою 0,01 % та комісією за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 3,99 %.

З паспорту споживчого кредиту встановлено такі основні умови кредитування: тип кредиту - кредит, сума/ліміт кредиту - 40 800,00 грн, мета кредиту - загальні споживчі цілі, погашення заборгованості, сплата разової комісії банку, строк кредитування - 36 місяців (платіжні періоди з 28.02.2020 до 28.02.2023.

Відповідно до платіжної інструкції від 28.02.2020 № TR.41267466.83847.8810 грошові кошти в сумі 40 800 грн перераховано на рахунок ОСОБА_2 .

Згідно з наданого АТ «ПУМБ» розрахунку за кредитним договором від 19.04.2018 № 901 заборгованість станом на 31.10.2024 становить 63 527.60 грн, із яких 36 540.17 грн заборгованість за кредитом; 26 987.43 грн заборгованість за процентами.

За кредитним договором від 28.02.2020 № 501 заборгованість станом на 31.10.2024 становить 65 184.29 грн, із яких 22 904,47 грн заборгованість за кредитом; 6.52 грн заборгованість за процентами; 42 273.30 грн заборгованість за комісією .

Загальна сума заборгованості за обома кредитними договорами станом на 31.10.2024 складає 128 711,89 грн.

Щодо укладення кредитних договорів та видачі кредитів

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.

За змістом ч. 1 та 2 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями ст. 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

З наданих матеріалів вбачається, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір від 19.04.2018 № 901 та від 28.02.2020 № 501, який оформлений сторонами в письмовій формі.

Представник відповідача у відзиві на позов визнав факт укладення зазначених договорів на отримання відповідачем на їх підставі кредитних коштів.

Отже, з огляду на матеріали справи та визнання вказаних обставин представником відповідача, суд дійшов висновку про доведеність обставин щодо укладення кредитних договорів між АТ «ПУБ» та ОСОБА_3 та отримання ним у кредит грошових коштів.

Щодо порушення відповідачем зобов`язань

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України).

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до публічної пропозиції ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (нова редакція діє з 12.06.2019), затвердженої рішенням правління ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», протокол від 11.06.2019 № 760, підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору (п. 2.2.5 Розділу І).

Пунктом 5.1.4 Розділу І Публічної пропозиції АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти.

Згідно із пунктом 5.1.7 Розділу І Публічної пропозиції АТ «Перший Український Міжнародний Банк» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором.

Однак, як установлено судом, відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином тривалий строк, не здійснюючи жодних платежів у рахунок погашення основної суми боргу або процентів, що підтверджується відсутністю банківських виписок чи будь-яких інших доказів сплати.

Факт невиконання відповідачем договірних зобов`язань підтверджується також розрахунком заборгованості, наданим позивачем. Вимога позивача про погашення боргу залишилася без реагування, що свідчить про ухилення відповідача від добровільного виконання зобов`язань.

Отже, з урахуванням відсутності доказів належного виконання обов`язків відповідачем, а також з огляду на належні докази з боку позивача, суд приходить до висновку про наявність порушення відповідачем умов кредитних договорів.

Щодо нарахування відсотків за договором від 19.04.2018 № 901

Представник відповідача, у відзиві на позовну заяву, заперечуючи проти заявлених позовних вимог у частині стягнення процентів за користування кредитними коштами за кредитним договором № 901, зазначив, що 19.04.2018 відповідачем було підписано заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої йому було надано кредит у сумі 36 800,00 грн. У подальшому відповідач користувався кредитними коштами, що підтверджується виписками по рахунку, зокрема систематичним отриманням та поверненням коштів. Водночас, за твердженням відповідача, зазначена заява про приєднання не містить умов щодо процентної ставки, строку користування кредитом та порядку повернення кредиту. Посилання позивача на Договір комплексного банківського обслуговування не підтверджені жодними доказами про те, що саме з редакцією, наданою в матеріалах справи, відповідач був ознайомлений або що ці умови були включені до підписаного ним документа.

Крім того, на думку відповідача, паспорт споживчого кредиту, що надається позивачем як підтвердження узгодженості умов договору, не може розглядатися як належний доказ, оскільки: він містить припис, що чинний лише до 19.04.2018; у тексті заяви про приєднання не зазначено, що паспорт є невід`ємною частиною договору.

З огляду на викладене, представник відповідача дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні належні докази того, що сторонами у письмовій формі було погоджено розмір процентної ставки за кредитом, а отже, вимоги позивача щодо стягнення заборгованості у вигляді процентів за користування кредитом є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Оцінюючи доводи представника відповідача, суд бере до уваги, що відповідно до положень ст. 1054 ЦК України, кредитним договором визнається домовленість сторін, за якою банк надає кредит, а позичальник зобов`язується повернути кошти та сплатити проценти. Кредитні зобов`язання виникають на підставі письмової угоди, яка містить істотні умови, зокрема суму, порядок повернення та розмір процентної ставки.

У справі наявні належні докази того, що ОСОБА_2 підписав заяву № 901, яка є формою приєднання до публічної пропозиції АТ «ПУМБ» щодо укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Така форма укладення договору прямо передбачена законодавством (ст. 634 ЦК України договір приєднання) та відповідає ст. 1054 ЦК України.

Умови кредитування, зокрема реальна річна процентна ставка - 59,38 %, прямо вказані у паспорті споживчого кредиту, який був сформований банком відповідно до вимог Закону України «Про споживче кредитування». Наявність припису про чинність інформації до 19.04.2018 не спростовує дійсності самого документа, оскільки кредитний договір був укладений саме в цю дату, що узгоджується з датою актуальності паспорта.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 зазначеного Закону, загальні витрати за кредитом включають проценти та інші платежі, і саме паспорт кредиту слугує способом інформування споживача про ці витрати. Укладення кредитного договору одночасно з наданням паспорта споживчого кредиту створює презумцію погодженості його умов, якщо не доведено зворотного.

Крім того, у самій заяві № 901 прямо зазначено, що підписання нею засвідчує ознайомлення клієнта з публічною пропозицією та погодження з нею, визначено платіжну дату 30 число місяця, строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов договору ДКБО в залежності від типу кредитної картки.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що між сторонами у письмовій формі було належним чином погоджено умови кредитного договору, у тому числі процентну ставку. Вимоги позивача щодо стягнення процентів за користування кредитом за договором від 19.04.2018 є обґрунтованими, документально підтвердженими та такими, що підлягають задоволенню.

Окрім цього, суд зазначає, що згідно із ч. 10 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець до укладення договору про споживчий кредит на вимогу споживача надає йому пояснення з метою забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до його потреб та фінансового стану, зокрема шляхом роз`яснення інформації, що надається відповідно до частин другої та третьої цієї статті, істотних характеристик запропонованих послуг та наслідків для споживача, зокрема у разі невиконання ним зобов`язань за таким договором. Надання таких пояснень, роз`яснень, інформації в належному та зрозумілому вигляді та ознайомлення з передбаченою цією частиною інформацією підтверджуються у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Споживач (позичальник), який внаслідок ненадання йому визначеної у цій статті інформації або надання її в неповному обсязі чи надання недостовірної інформації уклав договір на менш сприятливих для себе умовах, ніж ті, що передбачені у цій інформації, має право вимагати приведення укладеного договору у відповідність із зазначеною інформацією шляхом направлення кредитодавцю відповідного письмового повідомлення. Кредитодавець зобов`язаний привести договір у відповідність з умовами, зазначеними у наданій інформації, протягом 14 днів з дати отримання такого повідомлення (ч. 12 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування»).

На момент укладення кредитного договору ОСОБА_2 не звертався до банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилась із всіма умовами такого договору.

Також суд зазначає, що представник відповідача не конкретизував, яким чином відсутність, на його думку, належного інформування щодо умов кредитного договору вплинула на його волевиявлення або призвела до укладення договору на менш вигідних умовах, ніж ті, які були йому відомі на момент укладення договору.

Не зазначено, які саме пункти договору або які умови кредитування не відповідали його уявленням чи очікуванням, як саме це перешкодило усвідомленому прийняттю рішення, та яким чином це могло змінити результат - тобто не наведено причинно-наслідкового зв`язку між порушенням з боку кредитодавця (якщо таке й мало місце) та неспроможністю відповідача належним чином оцінити умови договору.

Крім того, відповідач не скористався правом, передбаченим ч. 12 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», тобто не надіслав письмового повідомлення до кредитодавця з вимогою привести умови укладеного договору у відповідність із наданою інформацією. Це, на думку суду, також свідчить про відсутність реального наміру виправити стверджувані порушення та фактичне прийняття умов договору.

Суд також бере до уваги, що з моменту укладення договору в квітні 2018 року до пред`явлення позову у січні 2025 року, тобто протягом майже 7 років, відповідач жодного разу не заявляв про недійсність договору, не подавав звернень до банку щодо роз`яснення його умов, не здійснював спроб для врегулювання питання заборгованості позасудовим шляхом.

Ураховуючи наведене, суд вважає, що доводи відповідача щодо неналежного інформування не є обґрунтованими, не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за договором від 19.04.2018 № 901 станом на 31.10.2024 становить 63 527,60 грн, із яких 36 540,17 грн заборгованість за кредитом; 26 987,43 грн заборгованість за процентами.

Водночас представник відповідача, хоча і заперечує проти заявленої позивачем суми заборгованості, не надав жодних належних та переконливих доказів на підтвердження своїх заперечень. Поданий у відзиві розрахунок заборгованості є поверхневим, не містить деталізації погашених сум, періодів нарахування процентів та конкретного аналізу банківських операцій, і не може вважатися належним спростуванням наданого банком розрахунку.

Натомість позивач надав детальний розрахунок заборгованості, підтверджений виписками з рахунків, який не містить внутрішніх суперечностей.

З огляду на наведене, а також враховуючи, що відповідач визнав факт отримання кредитних коштів за договором від 19.04.2018 № 901 і не довів факту належного виконання зобов`язань, суд вважає доведеним обсяг заборгованості та дійшов висновку про обґрунтованість і документальну підтвердженість вимог позивача у цій частині.

Щодо нарахування відсотків за договором від 28.02.2020 № 901

Представник відповідача, відстоюючи свою позицію, стверджував, що умова договору про щомісячну комісію 3,99 % суперечить ч. 1 та ч. 5 ст. 11, а також ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Тому 42?273,30 грн комісійних вимог, на його переконання, є нікчемними, сплачені відповідачем 8?139,60 грн цієї комісії слід зарахувати як погашення тіла кредиту.

У свою чергу представник позивача у позовній заяві зазначив, що умови договору, зокрема щодо нарахування щомісячної комісії у розмірі 3,99 % від залишку заборгованості, були належним чином погоджені сторонами шляхом підписання відповідачем заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Оцінюючи наведені доводи сторін, суд виходить із того, що Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 року в справі №204/224/21 та Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.07.2022 (справа № 496/3134/19) дійшли висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення п. 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Враховуючи те, що за кредитними договорами встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, пункти договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними.

Нікчемний правочин (ч. 2 ст. 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх ( erga omnes ). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/ встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.02.2023 у справі № 359/12165/14-ц).

У постанові Верховного Суду від 10.11.2021 у справі № 740/3852/19 зазначено, що: «відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину встановлена законом, то визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Однак, у випадку невизнання іншою стороною такої недійсності правочину в силу закону та за наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності може бути пред`явлена до суду окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У такому разі суд своїм рішенням не визнає правочин недійсним, а лише підтверджує його недійсність у силу закону у зв`язку з її оспоренням та невизнанням іншими особами. Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як визнання правочину недійсним, застосовується до оспорюваних правочинів. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину».

Висновок щодо нікчемності положень кредитних договорів, укладених фізичними особами з АТ «ПУМБ», які передбачають обов`язок позичальника сплачувати банку комісію за обслуговування кредитної заборгованості, після набрання чинності Законом України «Про споживче кредитування» викладено в постанові Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 752/4008/20.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

З огляду на це, підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача комісії за договором від 28.02.2020 № 901 у розмірі 42?273,30 грн суд не вбачає.

Разом із тим, з огляду на встановлені у справі обставини, враховуючи нікчемність положень укладеного між сторонами кредитного договору щодо необхідності сплати позичальником комісії за обслуговування кредитної заборгованості, з метою захисту майнових прав позичальника (відповідача), суд вважає за необхідне у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зарахувати сплачену відповідачем комісію за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 8 139,6 грн. (згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості) в рахунок сплати заборгованості за тілом кредиту, і на цю суму зменшити розмір такої заборгованості.

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість:

-за кредитним договором від 19.04.2018 № 901 в розмірі 63 527,60 грн, із яких 36 540,17 грн заборгованість за кредитом; 26 987,43 грн заборгованість за процентами;

-за кредитним договором від 28.02.2020 № 501 заборгованість в розмірі 14 771,39 грн, із яких 14 764,87 грн заборгованість за кредитом; 6,52 грн заборгованість за процентами.

Загальна сума заборгованості за обома кредитними договорами станом на 31.10.2024 становить 78 298,99 грн.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні з позовом сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 20.12.2024.

Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (60,8 %), суд стягує із відповідача на користь позивача витрати пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 1 472,80 (2 422,40 грн*60,8 %)

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 49, 81, 89, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитними договорамизадовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість:

-за кредитним договором від 19.04.2018 № 901 в розмірі 63 527,60 грн, із яких 36 540,17 грн заборгованість за кредитом; 26 987,43 грн заборгованість за процентами;

-за кредитним договором від 28.02.2020 № 501 заборгованість в розмірі 14 771,39 грн, із яких 14 764,87 грн заборгованість за кредитом; 6,52 грн заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 472,80 грн.

У задоволенні позову в іншій частині відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено з урахуванням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України 24.04.2025.

Найменування сторін у справі:

Позивач: Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк», ; адреса: вул. Андріївська, 4, м. Київ;

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя В.О. Пономар