Справа № 747/175/25
Провадження № 2/747/98/25
РІШЕННЯ

іменем України

17.04.2025 року селище Талалаївка

Талалаївський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді Тіщенко Л.В.

секретаря Зірки В.П.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду селища Талалаївка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - Обухівський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зменшення розміру аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом, у якому просить суд зменшити аліменти, які стягуються з ОСОБА_4 з виконання судового наказу № 2-н/747/12/18, виданого Талалаївським районним судом 20 липня 2018 року, на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/6 до 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно. В обґрунтування позову зазначає, що 20 липня 2018 року Талалаївським районним судом видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі з 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 11 липня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття. 02 червня 2022 року відкрито виконавче провадження у Срібнянському відділі ДВС. 15 січня 2025 року постановою Чернігівського апеляційного суду у справі було змінено рішення Талалаївського районного суду від 20 вересня 2024 року і з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто 147 025, 14 грн неустойки за прострочення сплати аліментів, 8 000 грн в рахунок відшкодування понесених судових витрат на правову допомогу, всього 155 025, 14 грн, та стягнуто судовий збір 1470, 0 грн. 15 червня 2024 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) було укладено шлюб. На даний час вони спільно виховують двох дітей ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Колишній чоловік ОСОБА_9 не бере участі у вихованні та утриманні доньки ОСОБА_12 , має заборгованість по аліментах 121 594, 63 грн. Тобто у позивача ОСОБА_4 змінився сімейний стан, та неповнолітні діти, яких він повністю утримує, що підтверджується платіжними інструкціями про переказ коштів дружині. ОСОБА_4 на даний час проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою від 27.09.2024 року. З нього утримуються аліменти у розмірі більше 50% заробітної плати. Залишку коштів не вистачає на покриття базових потреб його самого та його нової родини, яку він повністю утримує. Також ОСОБА_4 має проблеми зі здоров`ям та потребує вартісного лікування, отримав на госпіталізацію в стаціонар, лікування є платним. На даний час у ОСОБА_4 значно погіршився стан здоров`я і він потребує тривалого лікування та реабілітації. На думку представника позивача є всі підстави для зменшення розміру аліментів, встановленого судовим наказом від 20 липня 2018 року, а саме зміна сімейного стану, погіршення стану здоров`я, тривале лікування та скрутне матеріальне становище у зв`язку з надмірним стягненням понад 50 % доходу позивача.

Відповідачка ОСОБА_2 позов до неї не визнала. Згідно наданого представником відповідачки відзиву обставини, на які посилається позивач, не свідчать про зміну його сімейного стану та скрутне матеріальне становище, які б стали підставою для задоволення позову. Сам по собі факт одруження позивача, наявності у його дружини неповнолітньої доньки та повнолітнього сина, на утримання яких з їх батька стягуються аліменти, не є підтвердженням такої зміни сімейного стану позивача, внаслідок якої може бути зменшено розмір аліментів на його дітей. Законодавчого обов`язку з утримання неповнолітньої доньки дружини позивач не має, а тим більше обов`язку з утримання повнолітнього сина. Крім того, позивачем не надано належних і допустимих доказів на підтвердження істотної зміни його матеріального становища, витрачання коштів на утримання нової родини не може розцінюватися як погіршення матеріального становища. Довідка, на яку посилається позивач, не є підтвердженням того, що на даний час розмір аліментів. які стягуються з позивача, складає більше ніж 50% його заробітної плати. У матеріалах виконавчого провадження № 69147585 по виконанню судового наказу № 2-н/747/12/18 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку. Починаючи з 11.07.2018 і до повноліття маються звіти про здійснені відрахування та виплати військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_4 , з яких видно, що відсоток стягнення аліментів із нарахованої позивачу заробітної плати за період з 01.04.2024 по 01.02.2025 складав 16, 7 %. 25 квітня 2024 року ОСОБА_4 сплатив ОСОБА_2 у даному виконавчому провадженні заборгованість зі сплати аліментів в сумі 147 025, 14 грн. У матеріалах виконавчого провадження № 74299463 по примусовому виконанню виконавчого листа № 747/551/23 від 16.02.2024 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на повнолітню дитину ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини всіх доходів з 20 вересня 2023 року і до закінчення навчання - 30 червня 2025 року, також маються звіти про здійснені відрахування та виплати військовою частиною НОМЕР_1 ОСОБА_4 , з яких вбачається, що відсоток стягнення аліментів із нарахованої позивачу заробітної плати складав 25 %. У матеріалах виконавчого провадження № 77244942 з примусового виконання виконавчого листа № 747/190/24 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 неустойки за прострочення сплати аліментів на загальну суму 155 025, 14 грн мається платіжна інструкція № 62955 від 24.02.2025, згідно якої ОСОБА_4 сплатив на рахунок Обухівського відділу ДВС 179796, 65 грн, тобто повністю виконав. Тобто за період з 01.04.2024 по 01.02.2025 розмір доходу позивача ОСОБА_4 склав 1 443 505, 39 грн, з якого утримані аліменти на спільних з відповідачкою дітей 328 037, 86 грн. середньомісячний дохід позивача за період з 01.04.2024 по 01.02.2025 після відрахування податків та обов`язкових платежів і аліментів склав 110 241, 68 грн, а середньомісячний розмір аліментів, який стягувався з позивача за цей же період клав 32 803, 79 грн. Тому посилання позивача на те, що з його заробітної плати щомісячно утримуються аліменти у розмірі більше ніж 50% заробітної плати не відповідають дійсності, а залишок коштів позивача має бути цілком достатнім для покриття всіх базових потреб його самого та його нової родини. Розмір доходів, отримуваних позивачем, свідчить про покращення його матеріального становища. Що стосується посилання позивача на погіршення його стану здоров`я, то це не свідчить про те, що воно привело до неможливості сплачувати аліменти у раніше визначеному розмірі, йому не встановлено інвалідність чи втрату працездатності, він не позбавлений можливості працювати, має постійні доходи у від проходження військової служби. На підтвердження витрат на лікування позивач додав до позовної заяви чеки на загальну суму 4894, 71 грн, проте розмір зазначених витрат у порівнянні з розміром отримуваних позивачем доходів не може визнаватись значним та не свідчить про погіршення матеріального становища внаслдіок витрат на лікування. Тому представник відповідачки у відзиві просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог та стягнути з позивача на користь відповідачки понесені нею витрати на правову допомогу.

Ухвалою від 27 березня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання на 17 квітня, про що учасники справи повідомлені належним чином.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала і просила задовольнити, оскільки в позивача на даний час погіршився матеріальний стан у зв`язку з його тривалим лікуванням та обстеженнями, на що ним витрачаються значні кошти. Крім того, позивач одружився у червні 2024 року і зараз вони з дружиною спільно виховують її дітей від першого шлюбу. Батько неповнолітньої доньки дружини не утримує її, позивач самостійно оплачує навчання доньки дружини в ліцеї. З позивача на даний час утримуються щомісячно аліменти у розмірі більше ніж 50% заробітної плати і залишку коштів позивачу не вистачає на його потреби та потреби його нової сім`ї. Позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , але зараз перебуває на лікуванні та реабілітації, втратив працездатність із-за погіршення стану здоров`я.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнали, оскільки підстави для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, які зазначені в позовній заяві, не є підставами для зменшення розміру аліментів, встановленими ст 182 СК. Так, позивач не має обов`язку утримувати дітей дружини, тим більше, що син дружини вже повнолітній. Також жодним чином не підтверджена втрата позивачем працездатності, як погіршення його матеріального стану. Що стосується витрат на лікування, то долученими доказами підтверджено витрати трохи більше 4000 грн за весь період. Позивачем не доведено, що з моменту стягнення з нього аліментів у нього погіршилось матеріальне становище. Тому відповідачка та її представник в судовому засіданні просили суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Представник третьої особи Обухівського відділу державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, від представника надійшла до суду заява про розгляд справи без їх участі, у вирішенні справи покладаються на розсуд суду.

Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 20 липня 2018 року Талалаївським районним судом видано судовий наказ по справі № 747/420/18 (Провадження № 2-н/747/12/18) про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі з 1/3 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 11 липня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.13) 02 червня 2022 року відкрито виконавче провадження № 69147585 у Срібнянському відділі ДВС по виконанню судового наказу № 2-н/747/12/18, виданого Талалаївським районним судом 20.07.2018 (а.с.14-15, 106-107). Крім того, 28.02.2024 відкрито виконавче провадження № 74299463 Обухівським відділом ДВС по виконанню виконавчого листа № 747/551/23 від 16.02.2024 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліментів на повнолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 20 вересня 2023 року і до закінчення навчання 30 червня 2025 року (а.с.108-109) 18.02.2025 відкрито виконавче провадження № 77244942 Обухівським відділом ДВС по виконанню виконавчого листа № 747/190/24 від 10.02.2025 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 неустойки за прострочення сплати аліментів 155 024, 14 грн (а.с.110-111) Постановою Чернігівського апеляційного суду від 15 січня 2025 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто 147 025 грн 14 коп неустойки за прострочення сплати аліментів, 8 000 грн в рахунок відшкодування понесених судових витрат на правову допомогу, всього 155 025 грн 14 коп (а.с.112-123)

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 15 червня 2024 року ОСОБА_4 і ОСОБА_7 зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 (а.с.16) Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_11 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , в графі «Мати» зазначено ОСОБА_7 (а.с.17) Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_6 , в графі «Мати» зазначено ОСОБА_7 (а.с.18) Згідно довідки від 27.09.2024 року ОСОБА_4 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 з 13 березня 2024 року по теперішній час (а.с.20) Згідно довідки про доходи від 29.09.2024 року, виданою військовою частиною НОМЕР_1 , за період березня серпня 2024 року (6 місяців) ОСОБА_4 нараховано 447 039, 68 грн заробітної плати, з яких відраховано аліментів 130 698, 48 грн (а.с.190) Що стосується наданої позивачем до матеріалів справи копії постанови Чернігівського апеляційного суду від 15 січня 2025 року, то суд не має можливості її аналізувати по причині відсутності індивідуалізації учасників справи зазначено ОСОБА 1 та ОСОБА2. Представник позивача в судовому засіданні не змогла пояснити, для чого позивачем долучено зазначений доказ (а.с.21-22)

Також в ході розгляду справи було встановлено, що з 09.01.2025 по 20.01.2015 ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні КНП ОМР «Обухівська БПЛІЛ» (а.с.31-32, 34-35); 06.01.2025, від 20.01.2025 року йому видавались військової частини НОМЕР_1 до Інституту нейрохірургії НАМН України (а.с. 36, 33); 21.01.2025 ОСОБА_4 видано електронне направлення за програмою медичних гарантій ОСОБА_4 до Інституту нейрохірургії НАМН України (а.с.30); 06.01.2025 та 21.01.2025 року ОСОБА_4 отримав консультаційні висновки спеціаліста Інституту нейрохірургії НАМН України (а.с. 37, 29); 30.01.2025 ОСОБА_4 видано електронне направлення на МРТ за програмою медичних гарантій (а.с.27-28); результати МРТ клініки «Мануфактура» від 30.01.2025 у ОСОБА_4 виявлено ряд хвороб та рекомендовано консультація травматолога (а.с.26); 13.02.2025 року згідно консультативного висновку Інституту травматології та ортопедії НАМН України ОСОБА_4 рекомендовано нагляд ортопеда травматолога військової частини, потребує стаціонарного лікування і відділенні реабілітації та фізіотерапії, обмеження фізичних навантажень та призначено медичні препарати (а.с.25); консультативними висновками КНП ОМР «Обухівська БПЛІЛ» від 10.12.2024, 12.12.2024, 17.02.2025, ОСОБА_4 рекомендовано масаж, УВЧ та медичні препарати (а.с.39, 38, 23); 17.02.2025 року видано електронне скерування ОСОБА_4 на госпіталізацію до КНП ОМР «Обухівська БПЛІЛ» (а.с.24)

Аналізуючи долучені позивачем копії фіскальних чеків на підтвердження витрат на лікування, а саме на суму 2542 грн від 11.12.2024 за МРТ поперекового відділу хребта в клініці «Мануфактура» (а.с.46), то зазначена дата не узгоджується з датою проведення дослідження МРТ, копія результатів якого надана позивачем (а.с.26), тому суд при оцінці даного доказу визнає його неналежним і не достовірним, не бере до розгляду, так як не стосується предмета доказування і на його підставі неможливо встановити дійсні обставини справи. Копії фіскальних чеків на придбання медичних препаратів на суму 206, 00 грн (а.с.47) на суму 172,26 грн (а.с.48), на суму 249, 73 грн (а.с.50) на суму 437, 36 грн (а.с.51), копія квитанції на суму 850, 0 грн за медичні послуги (а.с.52), які долучені до матеріалів справи позивачем, суд визнає неналежними, оскільки вони не датовані, не можливо встановити, коли саме і хто здійснював придбання медичних препаратів, та не достовірними, які не дають суду можливості встановити дійсні обставини справи, а саме придбання ОСОБА_4 медичних препаратів на лікування. Оскільки названі докази визнані судом неналежними та недопустимими в порядку ст 77, 79 ЦПК України, тому суд їх відкидає та не кладе в основу рішення. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що за направленням за програмою медичних гарантій здійснюється безкоштовне обстеження. Що стосується чеку від 10.01.2025 на суму 437, 36 грн на придбання медичних препаратів, то зазначений доказ суд визнає належним і допустимими, оскільки медичні препарати придбані під час перебування ОСОБА_4 на стаціонарному лікуванні в КНП ОМР «Обухівська БПЛІЛ», і вважає суму витрат на лікування в 437, 50 грн такою, що підтверджена позивачем належними і допустимими доказами.

Долучені позивачем відомості, надані Обухівським ВДВС, щодо заборгованості по аліментах на дітей ОСОБА_13 , судом не враховуються при винесенні рішення, оскільки довідка про неотримання аліментів видана в 2023 році, а довідка про заборгованість по аліментах охоплює період з квітня 2018 року по листопад 2021 року (а.с.40-44). Згідно довідки від 23.12.2024 академічного ліцею № 3 Обухівської міської ради, батько дитини учениці 4-в класу ОСОБА_14 ОСОБА_13 не бере участі та не приділяє належної уваги до навчання т а виховання дитини, навчанням та виховання займається лише мама ОСОБА_9 (а.с.45) На переконання суду зазначений доказ не містить інформацію щодо предмета доказування, а саме те, що позивач якимось чином утримує дитину дружини, як про це зазначається в позовній заяві, тому у відповідності до ст 77 ЦПК України суд при оцінці доказів визнає його неналежним та не кладе в основу рішення.

Копії платіжних інструкцій АТ КБ «ПриватБанк» - на суму 1680, 0 грн, платник ОСОБА_9 , призначення платежу - оплата за навчання ОСОБА_15 за лютий 2025 (а.с.53); на суму 840 грн, платник ОСОБА_9 , призначення платежу - оплата за навчання ОСОБА_15 за січень 2025 (а.с.54); на суму 1530, 0 грн, платник ОСОБА_9 , призначення платежу - оплата за навчання ОСОБА_15 за жовтень (а.с.55); на суму 1360, 0 грн, платник ОСОБА_9 , призначення платежу - оплата за навчання ОСОБА_15 за грудень 2024 (а.с.56); на суму 1260, 0 грн, платник ОСОБА_9 , призначення платежу - оплата за навчання ОСОБА_15 за березень 2025 (а.с.57); на суму 1360, 0 грн, платник ОСОБА_9 , призначення платежу - оплата за навчання ОСОБА_15 , англійська мова за вересень 2024 (а.с.58), суд не має можливості якимось чином оцінити для визначення їх належності і допустимості, оскільки в ході розгляду справи не було встановлено їх належність позивачу. Платіжні інструкції АТ КБ «ПриватБанк» на переказ коштів, платник ОСОБА_4 , отримувач ОСОБА_16 21.06.2024 на суму 60 050, 0 грн (а.с.59), 19.07.2024 на суму 25 050,0 грн (а.с.60), 23.11.2024 на суму 15 050, 0 грн (а.с.65), 25.12.2024 на суму 10 050, 0 грн, 13.12.2024 на суму 2010, 05 грн (а.с.67) суд не має можливості належним чином аналізувати, оскільки в ході розгляду справи не було встановлено, що куди саме використовувались зазначені в переказах кошти. Що стосується підтверджень переказу коштів ОСОБА_4 сину дружини ОСОБА_11 (а.с.61-64), то зазначені докази не відносяться до предмета доказування, оскільки, як встановлено в ході судового розгляду, ОСОБА_11 на момент переказу йому коштів у 2024 році вже являвся повнолітньою особою, і жодних доказів необхідності його утримання позивачем матеріали справи не містять. Тому зазначені докази судом відкидаються як неналежні.

Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати за виконавчим листом № 2-н/747/12/18 від 20.07.2018 військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2024 за період з 01 квітня 2024 року по 31 жовтня 2024 року ОСОБА_17 нараховано заробітної плати та іншого доходу 616 161, 15 грн, з який утримано 97 206, 28 грн. Заборгованість станом на 01.09.2024 86 499, 73 грн (а.с.124) Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати за виконавчим листом № 2-н/747/12/18 від 20.07.2018 військової частини НОМЕР_1 від 19.02.2025 за період з 01 листопада 2024 року по 31 січня 2025 року ОСОБА_17 нараховано заробітної плати та іншого доходу 817 344, 24 грн, з який утримано 35 505, 30 грн. (а.с.125) Тобто за період з 01 квітня 2024 по 01 лютого 2025 року із загальних нарахувань ОСОБА_4 в 1 433 505, 39 за виконавчим листом № 2-н/747/12/18 утримано 132 711, 58 грн. Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати за виконавчим листом №/747/551/23 від 16.02.2024 військової частини НОМЕР_1 від 28.11.2024 за період з 01 квітня 2024 року по 31 жовтня 2024 року ОСОБА_17 нараховано заробітної плати та іншого доходу 616 161, 15 грн, з яких утримано 148 896, 28 грн. Заборгованість станом на 01.11.2024 32 301, 07 грн (а.с.126) Згідно звіту про здійснені відрахування та виплати за виконавчим листом №747/551/23 від 20.07.2018 військової частини НОМЕР_1 від 19.02.2025 за період з 01 листопада 2024 року по 31 січня 2025 року ОСОБА_17 нараховано заробітної плати та іншого доходу 817 344, 24 грн, з який утримано 46 430, 00 грн. (а.с.127) Тобто за період з 01 квітня 2024 по 01 лютого 2025 року із загальних нарахувань ОСОБА_4 в 1 433 505, 39 за виконавчим листом №747/551/23 утримано 195 326, 28 грн. В загальному за період з 01 квітня 2024 по 01 лютого 2025 із загальних нарахувань ОСОБА_4 в 1 433 505, 39 грн за двома виконавчими листами утримано 328 037, 86 грн, що складає близько 23 відсотків.

Оцінивши надані учасниками справи докази, подані на підтвердження своїх вимог та заперечень, суд приходить до висновку, що застосуванню у даному випадку підлягають норми сімейного законодавства щодо розміру аліментів, та інших підзаконних нормативно-правових актів, які регулюють сімейні правовідносини. Крім того, судом враховується положення ст 2 ЦПК України про те, що суд зобов`язаний керуватися завданням справедливого розгляду і вирішення цивільних справ, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршенням або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, конструкція зазначеної статті визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. При цьому, не виключається одночасне настання трьох підстав для зміни розміру аліментів, а саме: зміни сімейного стану, зміни матеріального стану, погіршення стану, що має місце у даному випадку. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10.10.2023 у справі 682/2454/22 (провадження № 61-10748 св 23), від 19.06.2024 у справі № 686/22677/23 «провадження № 61-5022св24). Під зміною сімейного стану платника аліментів, серед іншого, розуміється заявлення у його сім`ї осіб, яким він за законом зобов`язаний надавати утримання і які фактично знаходяться на його утриманні.

У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів (постанови Верховного Суду від 13 лютого 2020 року у справі № 466/4009/18, від 05 лютого 2020 року у справі № 664/252/19-ц, від 22 січня 2020 року у справі № 691/1497/18). З аналізу зазначених правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти -платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставині сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 зазначив, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших осіб, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Обов`язок щодо доведення погіршення майнового стану з метою зменшення розміру аліментів покладається на позивача. Ненадання позивачем зазначених доказів є підставою для відмови у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти -платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставині сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2021 року у справі № 554/3355/20 зазначив, що зменшення розміру аліментів на утримання дитини у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні інших осіб, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини та суперечитиме її інтересам. Обов`язок щодо доведення погіршення майнового стану з метою зменшення розміру аліментів покладається на позивача. Ненадання позивачем зазначених доказів є підставою для відмови у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У розумінні ст 81 ЦПК України та наведеної вище норми СК України презюмується необхідність саме ініціатору позову доводити обставини змін у його особистому житті, зокрема у матеріальному становищі, сімейного стану, здоров`я або ж вказати на інші випадки, що виникли після винесення судового рішення або досягнення домовленості між батьками про способи виконання своїх обов`язків щодо дітей, що можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач посилається на те, що на даний час у нього змінився сімейний стан та неповнолітні діти, які він повністю утримує, що підтверджується платіжними інструкціями про переказ коштів дружині. Але в ході розгляду справи було встановлено, що одна дитина позивачки вже повнолітня, крім того, суд погоджується з аргументами представника відповідачки про те, що позивач не має обов`язку утримувати дітей дружини. Також суд враховує, що у постанові Верховного Суду України від 16 вересня 2020 року у справі №565/2071/19, зазначено, що зміна сімейного стану, а саме народження іншої дитини, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного суду України у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №715/2073/20, де зазначено, що окремо факт народження ще однієї дитини не змінює сімейний стан та сам по собі не свідчить про погіршення матеріального стану. До того ж батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Аналогічна правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду України від 28.05.2021 року у справі №715/2073/20. Тому утримання позивачем неповнолітньої дитини дружини не являється підставою для зменшення розміру аліментів.

Крім того, в ході розгляду справи не знайшло свого підтвердження і посилання позивача про те, що з нього щомісячно утримуються аліменти у розмірі більше ніж 50 % заробітної плати, що би могло стати підставою для зменшення розміру аліментів, оскільки в ході розгляду справи встановлено, що за період з 01 квітня 2024 по 01 лютого 2025 із загальних нарахувань ОСОБА_4 в 1 433 505, 39 грн за двома виконавчими листами утримано 328 037, 86 грн, що складає близько 23 відсотків. Що стосується значного погіршення стану здоров`я, яке потребує вартістного лікування, як зазначено в позові, то в ході розгляду справи належними і допустимими доказами підтверджено сума в 437, 50 грн витрат позивача на лікування, і яка не може вважатися значною сумою для позивача з врахуванням підтвердженої суми його доходу в 1 433 505, 39 грн.

Таким чином, в ході розгляду справи суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судового рішення суттєво погіршився його матеріальний стан, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що в первісній позовній заяві, яка була залишена без руху, позивачем ставилась вимога про зменшення розміру стягуваних аліментів з 1/3 до 1/6 частини його заробітку (доходу), а вже в уточненій позовній заяві, яка розглядається, ставиться вимога про зменшення розміру аліментів з 1/6 до 1/8 частини. Тобто першочергово позивача влаштовував розмір аліментів в 1/6 частину заробітку (доходу).

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192 СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Крім того, у відзиві представник відповідача просив суд стягнути з позивача понесені відповідачкою судові витрати на правничу допомогу. Розглядаючи дану вимогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч.1 ст 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Представником відповідачки до позовної заяви долучено копію ордеру на надання правничої допомоги (а.с.105) копію договору про надання правничої допомоги від 29.03.2025 року, акт приймання-передачі послуг за договором про надання правничої допомоги від 29.03.2025 (а.с.131), з якого вбачається наданий перелік правничої допомоги та зазначена вартість наданої адвокатом правничої допомоги - 20 000 грн (а.с.131), копію квитанції про переказ коштів на суму 8000 грн (а.с.133). З врахуванням обсягу виконаної адвокатом роботи, здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, суд приходить до висновку, що витрати пов`язані з розглядом справи; їх розмір є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, тому наявні підстави для стягнення з позивача на користь відповідачки понесених витрат на правничу допомогу згідно договору та акту в сумі 20 000 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 60, 76-81, 211, 247, 264-265 ЦПК України , суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа - Обухівський відділ державної виконавчої служби в Обухівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зменшення розміру аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 20 000 (двадцять тисяч) грн у рахунок відшкодування понесених витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце реєстрації - АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 )

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце реєстрації - АДРЕСА_2 (РНОКПП - НОМЕР_6 ).

Повний текст рішення суду виготовлений 25 квітня 2025 року.

Суддя Л.В.Тіщенко