Справа №932/5133/24
Провадження №2/932/2003/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року м.Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська, в складі головуючого-судді Цитульського В.І., розглянувши у спрощеному провадженні без виклику учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Основні процесуальні рішення та дії.

13.06.2024 до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов вищезазначений позов в якому ОСОБА_1 просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість в сумі 558,56 грн.

Також у позові позивач просить розподілити судові витрати: 968,96 грн судовий збір та 2 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. Позивач вказує, що докази на підтвердження витрат будуть подані не підставі ч.8 ст.141 ЦПК України.

14.06.2024 для розгляду справи визначено головуючого суддю Цитульського В.І.

Ухвалою судді від 18.06.2024 позовну заяву залишено без руху.

15.08.2024 позивач усунув недоліки позовної заяви.

Ухвалою судді від 16.08.2024 відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Доводи позивача викладені у позові.

Позивач набув право вимоги КП «Дніповодоканал» до відповідача на суму 558,56 грн за надані послуги централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та плати за абонентське обслуговування.

Позивач направив відповідачу повідомлення про заміну кредитора та претензію про сплату боргу. Проте борг відповідачем не погашено.

Відповідач відзиву не надав.

Фактичні обставини встановлені судом.

30.05.2024 між КП «Дніпроводоканал» ДМР та ОСОБА_1 укладено договір про відступлення прав вимоги за яким підприємство відступило позивачу право вимоги до ОСОБА_2 в розмірі 50% від суми заборгованості, а саме в сумі 558,56 грн.

За умовами договору перехід права вимоги відбувається за умови сплати новим кредитором первісному кредитору 558,56 грн та з моменту підписання акту приймання документації.

Відповідні оплата здійснена 05.06.2024, а акт підписаний 30.05.2024.

13.06.2024 позивач надіслав на квартири АДРЕСА_1 на ім`я відповідача.

На підтвердження заборгованості позивачем надано:

- індивідуальний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення від 01.03.2024, такий договір підписано начальником управління водозбут КП «Дніпроводоканал» ДМР, не має прив`язки до конкретного споживача чи адреси, у ньому вказано зо він вважається укладеним через 30 днів з моменту розміщення його на офіційному сайті виконавця;

- довідку по об`ємах щодо квартири АДРЕСА_1 за період з жовтня 2021 року по травень 2024 року;

- розрахунок заборгованості, станом на травень 2024 року в сумі 1 143,75 грн.

Окрім цього позивачем долучено інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 17.11.2023 згідно якої власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 05.03.2020.

За подання позову позивач сплатив судовий збір в сумі 969 грн.

Норми права, що застосував суд.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Приписами ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Нормою ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Нормами ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Вимогами ч. 4 ст. 319 ЦК України визначено, що власність зобов`язує.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

У статті 67 Житлового кодексу Української РСР закріплено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з вимогами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживачів від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Висновок суду.

З огляду на те, що ОСОБА_2 є власником квартири за якою проводилося нарахування заборгованості, відсутні відомості про інших користувачів комунальних послуг за вказаною адресою, позивач набув право вимоги про стягнення заборгованості від КП «Дніпроводоканал» ДМР позов підлягає задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат.

Оскільки суд задовольняє позов, із відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір.

З огляду на заяву позивача про те, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу будуть подані на підставі ч.8 ст.141 ЦПК України, суд не вирішує питання про їх розподіл на даному етапі.

З огляду на наведене суд -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в сумі 558,56 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 969 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду складено та підписано 23.04.2025.

Суддя В.І.Цитульський