10.04.2025 Єдиний унікальний номер 266/7404/19
Справа № 266/7404/19
Провадження № 2в/205/21/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі: головуючого судді Федотової В.М., за участю секретаря судового засідання Киричок Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 266/7404/19 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року представник заявника звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із вищевказаною заявою.

В обґрунтування заяви зазначив, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.03.2020 року у справі № 266/7404/19 позовні вимоги АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 229/08/2013/0312 було задоволено. На даний час вказане рішення суду відповідачами ані добровільно, ані примусово не виконано. Виконавчі листи позивачем не отримувалися. Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 06.03.2022 року № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області на Ленінський районний суд м. Дніпропетровська. Представник заявника звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про видачу виконавчого листа по справі № 266/7404/19. У відповіді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 19.11.2024 року зазначено, що матеріали судових справ, які знаходилися в провадженні Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області,не вивезені із зони бойових дій та до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська не передавались. Станом на день подачі заяви позивач не отримав виконавчого документа про цивільної справи № 266/7404/19 та відповідне судове рішення залишається не виконаним. Для отримання виконавчого документа необхідним є відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 266/7404/19.

Враховуючи викладене, представник заявника звертається до суду та просить частково відновити втрачене судове провадження в частині тексту заочного рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.03.2020 року у цивільній справі № 266/7404/19.

19.02.2025 року суддею було зроблено запит до Маріупольської міської ради щодо надання відомостей про реєстрацію місця проживання/перебування відповідача.

24.02.2025 року до суду надійшла відповідь Маріупольської міської ради.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2025 року зобов`язано Міністерство соціальної політики України надати суду інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщеної особи щодо відповідача.

17.03.2025 року до суду надійшла відповідь Міністерства соціальної політики України.

В судове засідання представник заявника Петренко О.І. не з`явилася, у прохальній частині заяви просила розгляд справи проводити за її відсутності.

Інші учасники судового процесу у судове засідання не з`явились. Про день, місце та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомили, будь-яких заяв від них не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 488 ЦПК України відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Положеннями ст. 489 ЦПК України передбачено, що втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду.

Відповідно до ст. 493 ЦПК України при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Частинами 1, 2 статті 494 ЦПК України передбачено, що на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

Враховуючи категорію даної справи, суд на підставі п. 4 ч. 5 статті 12 ЦПК сприяє встановленню фактів та обставин, необхідних для відновлення втраченого судового провадження.

Також суд при вирішенні даної заяви враховує, що під час розгляду цієї категорії справ суд не збирає та не досліджує нові докази, не робить висновків щодо правильності тверджень суду, який розглядав справу, та про обґрунтованість вимог заявника по суті раніше пред`явленого позову за втраченим судовим провадженням, тобто не здійснює судовий розгляд в його класичному розумінні, а лише виконує функцію щодо технічного відтворення раніше існуючих матеріалів провадження.

Враховуючи встановлені ч. 3 ст. 493 ЦПК України обмежені терміни розгляду питання про відновлення втраченого судового провадження, суд має констатувати вжиття всіх можливих заходів, направлених на відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно до частини 7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням від 06.03.2022 року № 1/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області на Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Судом встановлено, що заочним рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.03.2020 року у справі № 266/7404/19 позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № 229/08/2013/0312 від 19.08.2013 року у розмірі 225 895,26 грн. було задоволено та вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 24-27). Вказане рішення суду набрало законної сили 07.08.2020 року.

Також суд звертає увагу, що у Єдиному державному реєстрі судових рішень по вказаній справі наявні наступні процесуальні документи:

- ухвала судді Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 23.01.2020 року про відкриття провадження по справі та призначення судового засідання;

- заочне рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.03.2020 року.

Процедуру формування та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень визначає Порядок ведення Єдиного державного реєстру судових рішень, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 травня 2006 року № 740 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 вересня 2009 року № 1007) (далі - Порядок).

Згідно із абз. 4 п. 3 Порядку електронна копія судового рішення - складений в суді у вигляді електронних даних ідентичний судовому рішенню за документарною інформацією та реквізитами електронний документ, засвідчений електронним цифровим підписом особи, що підписала зазначене рішення, який може бути перетворений електронними засобами у візуальну форму.

При вирішенні питання щодо можливості відновлення втраченого судового провадження судом врахована наявність вищевказаних процесуальних документів, а також судового рішення у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що наявні в справі про відновлення втраченого провадження копії документів є належними та достатніми для відновлення втраченого провадження в частині рішення суду, оскільки будь-яких інших документів матеріали справи не місять, таких документів не було надано і іншими учасниками справи, а тому суд вважає за можливе відновити втрачене судове провадження у цивільній справі № 266/7404/19 в частині заочного рішення суду.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 15, 247, 488-495 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» про відновлення втраченого судового провадження по цивільній справі № 266/7404/19 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Відновити втрачене судове провадження в цивільній справі № 266/7404/19, яка розглядалась Приморським районним судом м. Маріуполя Донецької області за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині заочного рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 27.03.2020 року у справі № 266/7404/19, згідно тексту якого:

«

Справа № 266/7404/19

Провадження № 2/266/379/20

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

27.03.2020 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Д`яченко Д.О.,

за участю секретаря судового засідання Сологуб Т.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк" звернулось до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначило, що 19.08.2013 року між банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 229/08/2013/0312, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 216800,00 гривень на строк до 18.08.2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18,3% річних, у разі неповернення коштів у встановлені строки, процентна ставка складає 23,3% річних. Відповідач зобов`язався здійснювати щомісячно погашення суми кредиту та процентів, але зобов`язання повністю не виконав, в зв`язку з чим станом на 04.12.2019 року виникла заборгованість у сумі 225895,26 гривень, яка складається з: нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом за період з 01.08.2014 року по 30.04.2015 року 27252,96 гривень, заборгованість за кредитом 198642,30 гривень. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 19.08.2013 року був укладений також договір поруки № 312/229-1 від 19.08.2013 року з ОСОБА_2 , відповідно до якого поручитель поручилася за своєчасне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором. Оскільки позичальник не виконав належним чином свої зобов`язання, позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 229/08/2013/0312 від 19.08.2013 року, заборгованість станом на 04.12.2019 року у розмірі 225895,26 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту (поточна і прострочена) 198642,30 гривень, заборгованість по нарахованих процентах 27252,96 гривень, а також судовий збір.

23 січня 2020 року ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивачем отримано копію ухвали про відкриття провадження, що підтверджується матеріалами справи.

Представник позивача Мартинюк Є.В., який діє на підставі довіреності, в позові просив розгляд справи здійснювати без його присутності, просив позов задовольнити з підстав зазначених у позові, у разі неявки відповідача не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не скористалися процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлені ухвалою суду строки, та за відсутності доказів поважності причин неподання відповідачами заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи у спрощеному порядку, не використали наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду представника позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Відповідно до положення статті 55 Закону України «Про Національний банк України», головна мета банківського регулювання і нагляду - безпека та фінансова стабільність банківської системи, захист інтересів вкладників і кредиторів. Національний банк здійснює функції банківського регулювання і нагляду на індивідуальній та консолідованій основі за діяльністю банків та банківських груп у межах та порядку, передбачених законодавством України.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Під кредитними правовідносинами розуміють такі, що виникають з приводу надання (передачі, використання) грошових коштів на умовах повернення.

Згідно п. 3 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансовий кредит - кошти, які надаються у позику юридичній або фізичній особі на визначений строк та під процент.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Кредитний договір є різновидом договору позички, тому до правовідносин, що виникають на його основі, застосовуються ті ж правила, що діють для договорів позички.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 19.08.2013 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк "Укргазбанк" та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 229/08/2013/0312, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 216800,00 гривень на строк до 18.08.2028 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 18,3 % річних, у разі неповернення коштів у встановлені строки, процентна ставка також складає 23,3% річних.

Відповідач, згідно з п.3.1 Договору, зобов`язався здійснювати щомісячно з першого та не пізніше 10-го числа кожного місяця погашення суми кредиту рівними частинами у сумі не менше ніж по 1205,00 гривень, а останній платіж у сумі 1105,00 гривень не пізніше 18.08.2028 року, та проценти, але зобов`язання не виконав, в зв`язку з чим станом на 04.12.2019 року у розмірі 225895,26 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту (поточна і прострочена) 198642,30 гривень, заборгованість по нарахованих процентах 27252,96 гривень.

Згідно з ч.1 ст. 526 та 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Статтями 611, 625 та 1048 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, неустойку, а також проценти від суми позики. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

ОСОБА_1 порушив зобов`язання за кредитним договором, що є підставою для стягнення з нього суми заборгованості, в т.ч. процентів, що передбачено як законом, так і умовами договору.

Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 19.08.2013 року позивачем був укладений договір поруки № 312/229-1 від 19.08.2013 року з ОСОБА_2 , відповідно до якого поручитель поручилась за своєчасне виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо.

Згідно з п. 1.1-1.5 Договору поруки відповідальність поручителя настає у випадку невиконання або неналежного виконання боржником зобов`язань за основним зобов`язанням. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідно до частини другої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає до задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини першої ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1921,00 гривень, які сплачено позивачем за подання позову до суду.

На підставі викладеного, ст.ст. 525, 526, 536, 598, 599, 612, 625, 629, 1048 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 2, 4, 6-13, 82, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк", , місцезнаходження за адресою: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1, заборгованість за кредитним договором № 229/08/2013/0312 від 19.08.2013 року, заборгованість станом на 04.12.2019 року у розмірі 225895,26 гривень, яка складається з заборгованості по тілу кредиту (поточна і прострочена) 198642,30 гривень, заборгованість по нарахованих процентах 27252,96 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк "Укргазбанк", , місцезнаходження за адресою: 03087, м. Київ, вул. Єреванська, буд. 1, судовий збір у розмірі 960,50 гривень з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Донецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарг подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 01.04.2020 року.

Суддя Д`яченко Д.О.»

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Федотова В.М.

.