Справа № 539/4484/24
Провадження № 2/539/110/2025
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року місто Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі:
головуючої судді Рудалєвої Л.В.,
за участі секретаря судового засідання Бас В.Г.,
позивач, відповідач та/або їх представники у судове засідання не з`явилися,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Лубни Полтавської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-
УСТАНОВИВ:
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» заборгованість у сумі 50 647 (п`ятдесят тисяч шістсот сорок сім) гривень 57 (п`ятдесят сім) копійок, з яких сума заборгованості:
за кредитним договором №6760190 - 27 198 (двадцять сім тисяч сто дев`яносто вісім) гривень 56 копійок, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 10 912 (десять тисяч дев`ятсот дванадцять) гривень 16 копійок; сума заборгованості за відсотками 16 286 (шістнадцять тисяч двісті вісімдесят шість) гривень 40 копійок;
за Договором позики №5859864 - 12 988 (дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 00 копійок, з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок; сума заборгованості за відсотками - 8 988 (вісім тисяч дев`ятсот вісімдесят вісім) гривень 00 копійок;
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі Товариство) та відповідачкою 13 червня 2023 року було укладено кредитний договір №6760190 (далі кредитний договір 13.06.2023), відповідно до умов якого Товариство надало відповідачці кредит у сумі 12 000,00 грн на 360 днів.
Заборгованість відповідачки за кредитним договором 13.06.2023 була передана позивачу Товариством на підставі Договору факторингу №13022024 від 13 лютого 2024 року та додатків до нього.
На підставі Договору факторингу №29042024 від 29 квітня 2024 року ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступило позивачу право вимоги до відповідачки, у тому числі, за кредитним договором 08.07.2023.
18 липня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІФОЮ» (далі ТОВ «МАНІФОЮ») та відповідачкою укладено Договір позики № 5859864 (далі кредитний договір 18.07.2023), відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» надало відповідачці кредит у сумі 4 000,00 грн строком на 65 днів.
13 грудня 2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та позивачем було укладено Договір факторингу № 13-12/2023, відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило за кошти позивачу право вимоги за кредитним договором 18.07.2023.
Унаслідок невиконання відповідачкою зобов`язань за вказаними вище договорами у неї виникла заборгованість перед первісними кредиторами. За результатами укладення між первісними кредиторами та позивачем відповідних договорів факторингу, право вимоги за заборгованістю відповідачки перед первісними кредиторами перейшло до позивача.
Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми статей 512, 514, 1082 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо правових наслідків відступлення права вимоги; статей 626, 627, 628, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) щодо обов`язковості умов укладених договорів; статей 1049, 1050, 1054 ЦК України щодо особливостей укладення та виконання кредитних договорів; статей 526, 625 ЦК України щодо обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором.
03 березня 2025 року до суду від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, представник відповідач просить відмовити у задоволення позовної заяви у зв`язку з тим, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами виконання обов`язку щодо переказу кредитних коштів відповідачу на його рахунок та відповідно наявність заборгованості за тілом кредиту та процентами.
Заяви, клопотання учасників справи
17 грудня 2024 року від представника відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи та клопотання про відкладення судового засідання.
23 січня 2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
27 січня 2025 року від представника відповідача надійшла заява про перенесення судового засідання.
24 та 25 лютого 2025 року від представника відповідача надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи.
03 квітня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.
Процесуальні дії у справі
Ухвалою від 29 жовтня 2024 року суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін, судове засідання призначив на 26 листопада 2024 року.
Ухвалою від 27 січня 2025 року суд задовільнив заяву представника відповідача про участь у судовому засідання в режимі відеоконференції.
Судові засідання, відкладалися на 17 грудня 2024 року, 27 січня, 25 лютого,03 квітня та 23 квітня 2025 року, у які відповідач та/або їх представники не з`явилися.
Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини
Позивач - ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» - є фінансовою установою (свідоцтво про реєстрацію фінансової установи, а.с.67).
13 червня 2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА») було укладено Договір № 6760190 (далі кредитний договір 13.06.2023), відповідно до пункту 1.2 якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало відповідачці кредит на суму 12 000,00 грн (пункт 1.3. кредитного договору 13.06.2023), строк кредитування 360 днів (пункт 1.4 кредитного договору 13.06.2023), стандартна процентна ставка становить 1,99% в день (пункт1.5.1 кредитного договору 13.06.2023) (а.с.8-13), дата останнього платежу 07 червня 2024 року.
Згідно з таблицею обчислення вартості кредиту сторони узгодили суму кредиту та проценти за ним, а саме: сума кредиту 12 000,00 грн, проценти за весь час кредитування за зниженою ставкою 84 893,40 грн, за стандартною ставкою 85 968,00 грн (а.с.13).
Аналогічна інформація відображена у Паспорті споживчого кредиту до кредитного договору 13.06.2023 (а.с.14-15).
Вказаний вище кредитний договір 13.06.2023 підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
13 лютого 2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем було укладено Договір факторингу №13022024 (далі договір факторингу 13.02.2024), відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступає позивачу за плату право вимоги до боржників за кредитними договорами. Відступлення права вимоги відбувається за Актом прийняття-передавання шляхом оформлення реєстру боржників, який є невід`ємною частиною договору факторингу (а.с.16-17).
Передача позивачу права вимоги до відповідачки за кредитним договором 13.06.2023 оформлена підписанням сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників від 13 лютого 2024 року (а.с.18) та оформленням Реєстру боржників, відповідно до витягу з якого заборгованість відповідачки становить: 27 198,56 грн, з яких: заборгованість за кредитом 10 912,16 грн, заборгованість за відсотками 16 286,40 грн (а.с.19).
Така ж сума заборгованості за кредитним договором 13.06.2023 розрахована позивачем станом на 31 серпня 2024 року (а.с.20).
ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» є фінансовою установою (а.с.20).
Згідно з Паспортом споживчого кредиту до вказаного кредитного договору загальні витрати за кредитом становлять 36 000,00 грн, орієнтовна вартість кредиту 40 000,00 грн (а.с.33-34).
Графік платежів, який є невід`ємною частиною кредитного договору 08.07.2023, містить інформацію про те, що загальна вартість кредиту становить 40 000,00 грн (а.с.32).
Вказаний вище кредитний договір підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
21 березня 2024 року позивач та ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» уклали Договір факторингу № 29042024, відповідно до умов якого позивач отримав від ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» право вимоги за заборгованістю за кредитними договорами, у тому числі, заборгованість відповідачки перед ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» за кредитним договором 08.07.2023 (а.с.36-38).
Згідно з Актом приймання-передавання Реєстру боржників до вказаного вище договору факторингу, а також витягом з Реєстру боржників позивачу передано право вимоги за заборгованістю відповідачки у сумі 10 461,01 грн, з якої: заборгованість за основною сумою боргу 1 803,73 грн, заборгованість за відсотками 8 657,28 грн (а.с.35-36).
Така ж сума заборгованості за кредитним договором 08.07.2023 розрахована позивачем станом на 31 серпня 2024 року (а.с.41).
ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» є фінансовою установою, що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи (а.с.42).
18 липня 2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачкою було укладено Договір позики № 5859864 (далі кредитний договір 18.07.2023)(а.с.44-48), відповідно до пункту 1.1 якого ТОВ «МАНІФОЮ» надав, а відповідачка отримала у борг грошові кошти, які зобов`язана повернути, сплативши при цьому комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом.
Сума (загальний розмір кредиту) становить 4000,00 грн (пункт 2.3.3 кредитного договору 18.07.2023).
Кредит надається загальним строком на 65 днів з 18 липня 2023 року (дата надання кредиту), дата повернення 21 вересня 2023 року (пункти 2.3.5 та 2.3.6 кредитного договору 18.07.2023).
Додаток №1 до кредитного договору 18.07.2024 року місить графік платежів (а.с.49-50), відповідно до якого загальна вартість кредиту складає 5 645,80 грн, з яких: 4000,00 грн тіло кредиту, 1 645,80 грн проценти за користування кредитом.
02 серпня 2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та відповідачкою було укладено Додаткову угоду № 1 до кредитного договору 08.07.2023 (далі - додаткова угода)(разом кредитний договір 18.07.2023), відповідно до якої строк кредитування збільшився до 80 днів (а.с.54).
Графік обов`язкових платежів до кредитного договору містить інформацію про те, що загальна вартість кредиту на дату його повернення 21 жовтня 2023 року становить 7 588,00 грн, з яких : 4000,00 грн тіло кредиту, 3 588,00 грн проценти за користування кредитом (а.с.56).
Вказаний вище кредитний договір та додаток до нього підписані відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
13 грудня 2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та позивачем було укладено Договір факторингу № 13-12/2023 (далі договір факторингу 13.12.2023), відповідно до умов якого позивач отримав від ТОВ «МАНІФОЮ» право вимоги за заборгованістю за кредитними договорами, у тому числі кредитним договором 18.07.2023 (а.с.57-58).
Згідно з Актом приймання-передавання (а.с.59) та витягом з Реєстру боржників (а.с.60) до договору факторингу 13.12.2023 позивач отримав право вимоги до відповідачки за кредитним договором 18.07.2023, що становить 12 988,00 грн, з якої: основна сума боргу 4000,00 грн, заборгованість за відсотками 8 988,00 грн (а.с.60).
Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором 18.07.2023 за період з 13 грудня 2023 року до 31 серпня 2024 року вона також становить 12 988,00 грн, з якої: основна сума боргу 4000,00 грн, заборгованість за відсотками 8 988,00 грн (а.с.61).
ТОВ «МАНІФОЮ» є фінансовою установою, що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи (а.с.62).
Отже, суд встановив, що між позивачем та відповідачкою виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останньою зобов`язань за укладеними нею кредитними договорами відповідно до умов договорів факторингу.
Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), Законом України «Про споживче кредитування» (далі Закон про споживче кредитування), Законом України «Про електронну комерцію» станом на дату виникнення спірних правовідносин.
Не погоджуючись із відповідачкою, яка не сплачувала заборгованість за кредитними договорами, керуючись положеннями договорів факторингу, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Відповідно до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).
Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого.
Норми права, які застосував суд
Згідно зі статею 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (частина перша статті 527 ЦК України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).
Частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини першої статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.
Згідно з частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пунктом 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до частини дванадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті (частина третя статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до частини першої статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері врегульовано Законом про споживче кредитування.
Так, пунктом 1-1 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Відповідно до пункту 7-1 частини першої статті 1 Закону про споживче кредитування новий кредитор - особа, яка у встановленому законодавством порядку набула за цивільно-правовим договором або з інших підстав заміни кредитора у зобов`язанні право вимоги за договором про споживчий кредит або іншим договором, передбаченим частиною другою статті 3 цього Закону.
Частиною першою статті 18 Закону про споживче кредитування визначено, що відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит здійснюється відповідно до цивільного законодавства з урахуванням особливостей, встановлених цим Законом.
До нового кредитора переходять передбачені цим Законом зобов`язання кредитодавця, зокрема щодо взаємодії із споживачами при врегулюванні простроченої заборгованості (вимоги щодо етичної поведінки) (частина третя статті 18 Закон про споживче кредитування).
Оцінка суду
Згідно з пунктом 41 Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обгрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду обгрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Частиною першою статті 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом (частина третя статті 263 ЦПК України).
Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Аналізуючи законодавство України, чинне на момент виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача слід задовольнити частково з огляду на таке.
Позивач, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, звертає увагу суду на те, що відповідачка не виконує умови укладених між ним та первісними кредиторами кредитних договорів в електронному вигляді, право вимоги за яким передано позивачу. Оскільки відповідачка не виконала зобов`язання за кредитними договорами, які укладені в електронному вигляді, в наслідок цього виникла заборгованість, її слід стягнути у судовому порядку.
Відповідачка, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, стверджує, що право кредитора нараховувати відсотки за договором припиняється після спливу строку кредитного договору, а тому нарахування відсотків поза строками кредитування є порушенням умов укладених кредитних договорів. Крім того, відповідачка звертає увагу, що позивач не підтвердив належними та допустимими доказами факт надання відповідачці коштів за кредитними договорами.
Суд, оцінюючи докази, що містяться в матеріалах справи, чинне законодавство України із вказаного спірного питання, дійшов наступних висновків.
Передусім суд зазначає, що відповідно до змісту статей 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін По-перше, як було зазначено вище, стаття 205 ЦК України надає право укладати договір, серед іншого у письмовій (електронній) формі. Крім того, Закон України «Про електронну комерцію» визначає, що договір, підписаний у порядку, визначеному цим Законом, якому передував обмін електронними повідомленнями, прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідачка уклала із первісними кредиторами кредитні договори, які підписані електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, як того вимагає кредитний договір і був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки.
Таким чином, аналізуючи норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію», а також матеріали справи, зокрема умови кредитних договорів, суд дійшов висновку, що без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані відповідачу.
Судом встановлено, що відповідачкою здійснені дії, які чітко свідчать про її свідомий вибір щодо укладення кредитних договорів. Без відповідних дій з боку відповідачки укладення договору було б неможливе.
В силу вимог статей 629 та 1054 ЦК України, Закону про споживче кредитування позичальник зобов`язаний виконувати кредитний договір відповідно до його умов та вимог закону.
Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідачки від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням статті 617 ЦК України.
Юридичні особи, які укладали кредитні договори з відповідачкою, є фінансовими установами та мають відповідні свідоцтва. Позивач, якому були передані за договорами факторингу права вимоги до відповідачки за кредитними договорами, ткож є фінансовою установою.
Проаналізувавши зміст договорів факторингу, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідачки за кредитними договорами відповідно до вимог статей 512, 514 та 516 ЦК України, статті 18 Закону про споживче кредитування була правомірно передана позивачу. У зв`язку з тим, що відповідачка не виконала у строк взятих на себе зобов`язань за кредитними договорами, позивач має підстави вимагати від відповідачки їх виконання відповідно до умов договорів факторингу.
Що стосується суми заборгованості, яку слід стягнути із відповідачки за кредитним договорами, суд зазначає таке.
Як було зазначено вище та підтверджується матеріалами справи, згідно з умовами кредитного договору 18.07.2023, додаткової угоди до неї, заборгованість відповідачки на дату його повернення 21 жовтня 2023 року становить 7 588,00 грн, з яких : 4000,00 грн тіло кредиту, 3 588,00 грн проценти за користування кредитом. При цьому, вже у витягу з реєстру боржників до договору факторингу на дату укладення договору факторингу заборгованість станом на 13 грудня 2024 року, зокрема за процентами, становила вже 8 988,00 грн. Таким чином, з 21 жовтня до 13 грудня 2023 року проценти за користування кредитом змінилися в сторону збільшення. При цьому, позивач не підтвердив належними та допустимими доказами таке збільшення з 3 588,00 грн до 8 988,00 грн.
Таким чином, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково.
Розподіл судових витрат
Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє частково, судовий збір стягується із відповідачки пропорційно сумі задоволених вимог 2 705,22 грн.
Ураховуючи вищевикладене, керуючись статтями 12, 19, 81, 141, 258-260, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 205, 512, 514, 516, 516, 527, 530, 627, 628, 617, 1054 Цивільного кодексу України, Законом України «Про електронну комерцію», Законом України «Про споживче кредитування», суд, -

УХВАЛИВ:
Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.
Сума заборгованості за Договором №6760190 про надання споживчого кредиту від 13 червня 2023 року становить 27 198 (двадцять сім тисяч сто дев`яносто вісім) гривень 56 копійок:
за основною сумою боргу - 10 912 (десять тисяч дев`ятсот дванадцять) гривень 16 копійок;
за відсотками 16 286 (шістнадцять тисяч двісті вісімдесят шість) гривень 40 копійок;
за основною сумою боргу - 1 803 (одна тисяча вісімсот три) гривні 73 копійки;
за відсотками - 8 657 (вісім тисяч шістсот п`ятдесят сім) гривень 28 копійок;
Сума заборгованості за Договором позики №5859864 від 18 липня 2023 року становить 7 588 (сім тисяч п`ятсот вісімдесят вісім) гривень 00 копійок,
за основною сумою боргу - 4 000 (чотири тисячі) гривень 00 копійок;
за відсотками 3 588 (три тисячі п`ятсот вісімдесят вісім) гривень 00 копійок;
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Відомості про учасників справи згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 265 ЦПК України:

Позивач: ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», місцезнаходження: 01032, місто Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок №30, , реквізити IBAN НОМЕР_1 у АТ «ТАСкомбанк».

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Лубенського міськрайонного суду

Полтавської області Л.В. Рудалєва