Справа № 346/4201/24
Провадження № 2/346/220/25
18 квітня 2025 р.м. Коломия
Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого - судді Коваленка Д.С., секретар судових засідань: Івантишин Д.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,
ОСОБА_1 який діє в інтересах ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Отинійської селищної ради про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно малолітнього сина ОСОБА_4 та стягнення аліментів на його утримання у розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Стислі позиції учасників у справі.
Аргументи позивача. Сторони уклали шлюб, який 11.10.2018 року рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області між сторонами розірвано. Під час вказаного шлюбу позивачка народила ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Однак відповідач не навідується до дитини, бачився з дитиною останній раз більше 4-х років назад, у нього немає жодного батьківського інтересу та турботи, не цікавиться успіхами сина, станом здоров`я, не піклується про його фізичний та духовий розвиток, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, не спілкується з дитиною. Синові аліменти не сплачує та не надає ніякої матеріальної допомоги сину ОСОБА_4 , до сина проявляє повну байдужість відповідач зовсім не виконує та не здійснює жодній дії, спрямованих на їх виконання.
Разом з цим ОСОБА_2 не надає матеріальної допомоги на утримання сина, що є його обов`язком, у зв`язку із чим важає, що ОСОБА_2 має повну спроможність сплачувати аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі 2000 гривень на дитину щомісячно.
Відповідач. У судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, а позивач не заперечував проти розгляду справи у зачоному порядку. І тому, на підставі ч.1 ст.280 ЦПК суд здійснював заочний розгляд справи.
Третя особа подала висновок про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.
Оцінка суду щодо фактів.
ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_4 , батьками якого вказані: ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (а.с.9 - свідоцтво про народження).
Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11 жовтня 2018 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 , який зареєстрований 18 липня 2014 року у виконкомі Ліснохлібичинської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 7, розірвано. Неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишено проживати з ОСОБА_6 (а.с. 13).

Також з довідки селищної ради від 11 березня 2024 року вбачається, що зі слів ОСОБА_3 батько дитини, ОСОБА_2 після розлучення участі у вихованні дитини не приймає, аліменти не сплачує (а.с. 19).

Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї від 29 травня 2024 року та довідкою 7/24 від 29 травня 2024 року встановлено, що матеріально-побутові умови за адресою АДРЕСА_1 , задовільні. ОСОБА_7 здійснює утримання своєї дочки ОСОБА_8 в добровільному порядку, свого пасинка ОСОБА_4 та свого сина ОСОБА_8 (а.с. 14,15,16).

Довідкою Ліснохлібичинського ліцею Отинійської селищної ради від 10 червня 2024 року підтверджується, що ОСОБА_4 з 01.09.2022 року навчається у 3 класі Ліснохлібичинського ліцею Отинійської селищної ради. ОСОБА_3 цікавиться навчанням сина, ретельно відвідує батьківські збори, комунікує з класним керівником і вчителями. З мамою у ОСОБА_4 налагоджений добрий емоційний контакт. За час навчання батько на батьківські збори не з`являвся, навчанням дитини жодного разу не цікавився (а.с.17).

Відповідно до відповіді КНП "Коломийський РЦПМСД КМР" на запит від 11 червня 2024 року, батько дитини ОСОБА_2 до сімейного лікаря в амбулаторію жодного разу не появлявся і станом здоров`я дитини не цікавиться (а.с.20).

Згідно з висновком виконавчого комітету Отинійської селищної ради від 13.08.2024 року № 192/2024, про затвердження висновку щодо недоцільності позбавлення батьківських прав, вирішено відмовити в задоволенні заяви жительки АДРЕСА_1 ОСОБА_3 про надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та надати висновок, передбачений п.5 ст. 19 Сімейного кодексу України. У висновку вказано, що Службою у справах дітей Отинійської селищної ради було здійснено виїзд за місцем проживання неповнолітньої дитини. Малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 разом з мамою ОСОБА_3 , вітчимом ОСОБА_7 , братом ОСОБА_8 . На комісії ОСОБА_3 повідомила, що 11 жовтня 2018 року рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області шлюб з ОСОБА_2 , було розірвано. Після розірвання шлюбу батько дитини ОСОБА_2 припинив спілкування з сином, не цікавиться його життям, здоров`ям, навчанням, також не забезпечує необхідним харчуванням, лікуванням, не спілкується з дитиною, не створює та не забезпечує умов для отримання освіти. Батько дитини ОСОБА_2 до сімейного лікаря в амбулаторію жодного разу не появлявся і станом здоров`я дитини не цікавився. За час навчання ОСОБА_2 на батьківські збори не з`являвся, навчанням дитини жодного разу не цікавився. Однак на Комісії, головний спеціаліст служби у справах дітей Отинійської селищної ради Сончак О.Р. зазначила, що на даний час батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у телефонній розмові засобом зв`язку (Viber) запевнив, що знаходиться за межами України, «з його слів» Республіка Польща та повідомив, що у нього немає жодних доказів довести, що він матеріально допомагав дитині та спілкувався, на даний час немає можливості захистити свої права батька перед судом, але повідомив, що і надалі хоче спілкуватись з дитиною. У зв`язку із чим комісія вважає за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.43-44).

Оцінка суду

щодо позовних вимог про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до положень частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

При цьому, виходячи з положень частини першої статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року), батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

А з огляду на положеннями пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України основи охорони дитинства і виховання визначаються виключно законами України.

Зокрема, статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків. Предметом основної турботи і основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

При цьому, статтею 12 цього ж закону встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток і навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Таким чином, праву дитини на належне батьківське піклування та виховання кореспондує певне коло обов`язків, невиконання яких свідчить про порушення вказаного права дитини, за що батьки можуть нести відповідальність встановлену законом.

В силу положень частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, мірою відповідальності для батьків може бути позбавлення їх батьківських прав, на підставі рішення суду, за наявності будь-якої підстави, що передбачена пунктами 1-6 частини 1 статті 164 цього кодексу.

Виходячи з положень пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України, на який посилається позивач для задоволення позову, підставою для позбавлення батьківських прав, є ухилення батька від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або від забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

А тут суд враховує, що основні обов`язки, які беззаперечно входять до кола обов`язків з виховання дитини, як складової частини батьківського піклування, передбачені статтею 150 Сімейного кодексу України та статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ. Зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Батьки зобов`язані поважати дитину.

Разом з цим суд враховує, що відповідно до пунктів 15 та 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

У цій справі суд констатує, що ОСОБА_2 відповідно до висновку виконавчого комітету повідомив, що має бажання спілкуватись і брати участь у вихованні і спілкуванні з сином.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Тому суд використовує рішення Європейського суду з прав людини (справа «Савіни проти України») від 18 грудня 2008 року в якому цей суд зазначив, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000 -IX). Також, суд враховує рішення цього ж суду від 07 грудня 2006 року ("Хант" проти України, п.58), в якому було звернуто увагу на те, що факт оскарження заявником заяви про позбавлення його батьківських прав може свідчити про його інтерес до сина, що повинно враховуватись.

І суд відзначає, що встановлені ним обставини прямо вказують на те, що відповідач хоче продовжити виконувати свій батьківській обов`язок, про що майже одразу прямо і недвозначно заявив службі у справах дітей.

І з огляду на вік дитини (повних 9 років), суд переконаний у тому, що наявність юридичного права у батька контактувати із ним, повністю відповідає найкращим інтересам цієї дитини. Позаяк є надзвичайно важливим у цьому віці. А будь-які виключні обставини, які б реально існували на цей момент і свідчили би на користь необхідності виключення такого зв`язку і таких прав між ОСОБА_4 та його рідним, біологічним батьком, позивачем не доведено.

І знову ж таки, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, суд вважає, що підстав позбавляти відповідача батьківських прав щодо його доньки не має.

У зв`язку із чим на думку суду позов в частині позбавлення батьківських прав не підлягає задоволенню повністю.

Оцінка суду

щодо позовних вимог про стягнення аліментів.

Положення частини 1 і 2 статті 51 Конституції України гарантують, що кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.

А положеннями частини 6 статті 7 та частини 1 статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї, та щодо дитини.

Статті 180 та 181 СК України встановлюють обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття у грошовій і (або) натуральній формі, за домовленістю між батьками.

При цьому, згідно частини 1 статті 15 СК України, сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

А тому, на підставі частини першої статті 55 Конституції України, частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статті 18 Сімейного кодексу України порушене право позивача підлягає судовому захисту.

Відповідно до положень частини третьої статті 181, частини першої статті 191 Сімейного кодексу України за рішенням суду, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, від дня пред`явлення позову.

Згідно з частиною другою статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, а сам їх розмір повинен бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитину.

При визначенні розміру аліментів, суд врахував: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; відсутність доказів про поганий стан здоров`я чи скрутне матеріальне становище платника аліментів; відсутність доказів наявності у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Інші обставини, що мають істотне значення для вирішення питання про розмір аліментів (передбачені частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України) суд урахувати також не міг, за відсутністю доказів їх наявності.

Отже, оскільки позивач просить суд захистити порушене право способом, який передбачений законом шляхом стягнення з відповідача аліментів у розмірі 2000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02 серпня 2024 року та до досягнення дитиною повноліття, суд вважає, що вказані вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Висновок суду щодо судових витрат.

З огляду на те, що позов щодо стягнення аліментів підлягає задоволенню на користь позивача, але вона звільнена від сплати судового збору, в силу положень частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача у дохід держави Україна, підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок, як сума судового збору.

Таким чином, керуючись статтями 2,19,23,34,43,49,133-142,206,211,213,217,220-222,244-248,258,259,263-265,268,272,273,351,352,354,355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області про позбавлення батьківських прав щодо малолітньої дитини та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 02 серпня 2024 року.

Рішення в частині стягнення аліментів, в межах суми виплат за один місяць, допустити до негайного виконання.

У задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина: ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 ; місце проживання: АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 (двадцять) копійок на користь держави: Україна (на рахунок: отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106).

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення позивач не подав апеляційної скарги, а відповідач не подав письмової заяви про перегляд заочного рішення. У випадку подання позивачем апеляційної скарги, заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. У випадку подання відповідачем заяви про перегляд заочного рішення, якщо його не скасовано, воно набирає законної сили у випадку подання відповідачем апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Апеляційна скарга може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня проголошення цього заочного рішення. Заява про перегляд цього заочного рішення може бути подана до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Коваленко Д. С.