Справа №461/438/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

14 квітня 2025 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Мироненко Л.Д.,

секретаря судових засідань Курилюк А.І.,

за участі:

представників позивача ОСОБА_1

Лубоцької Н.І.,

представника відповідача Буковинського Т.Й.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про застосування наслідків виконання нікчемного правочину та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги.

АТ «Ідея Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Генеральним кредитним договором № ГКД-529214.1 від 09.12.2019 року в розмірі 60017,17 грн. та судовий збір у розмірі 3028 грн.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що 09.12.2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 , було підписано генеральний кредитний договір № ГКД-529214.1, згідно якого сторони погодили, що банк зобов`язується відкрити позичальнику відновлювальну кредитну лінію, в межах котрої надавати йому кредити (транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі, в порядку, розмірі та строки, передбачені договором та діючими тарифами банку. Максимальна сума заборгованості позичальника за наданими банком траншами становить 300000 грн., включаючи витрати на страхові платежі.

01.09.2021 року в рамках кредитного договору було видано транш за номером № G01.10701.008605545 в розмірі 69000 грн.

Позивач виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим/меморіальним ордером. Однак, відповідач не виконує свої зобов`язання, передбачені договором, внаслідок чого станом на 10.12.2024 року утворилась заборгованість в розмірі 60017,17 грн.

Враховуючи наведене, а також те, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів позивача, просить позов задоволити.

Крім того, відповідач ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк», який прийнятий до спільного розгляду з первісним, в якому просить суд застосувати наслідки виконання нею нікчемного правочину, а саме Генерального кредитного договору № ГКД-529214.1 від 09.12.2019 року, в частині встановлення Акціонерним товариством «Ідея Банк» обов`язку для позичальника сплачувати щомісячно плату за обслуговування кредитної заборгованості, що передбачена пунктом 1.4. вказаного кредитного договору, та стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на її користь надмірно сплачені кошти за кредитним договором в сумі 19973,74 грн.

В обґрунтування поданого позову покликається на те, що підпунктом 1.4.2. пункту 1.4. Генерального Кредитного договору та згідно п.1.1. траншу, банк встановив плату позичальнику за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої чітко передбачена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» і таким чином являється нікчемною умовою кредитування.

Зазначає, що банк передбачив в підпунктах 9.15.1. та 9.15.4. пункту 9.15. Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Ідея Банк» право позичальника одержувати від банку інформацію про заборгованість за договором кредиту; не частіше одного разу на місяць отримати у банку надання безоплатної інформації про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої банку, виписку з рахунків щодо погашення заборгованості та іншої інформації, яка повинна надаватися позичальнику за законом. Також і згідно підпункту 9.17.2. пункту 9.17. Договору КБОФО, банк зобов`язався надавати позичальнику консультації з питань виконання Договору кредиту. Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Відтак, у зв`язку з тим, що встановлена Банком плата за обслуговування кредитної заборгованості є нікчемною умовою кредитування, вважає, що належним способом захисту цивільного права у даному випадку є застосування наслідків виконання нікчемного правочину та зобов`язання АТ «Ідея Банк» перерозподілити вже сплачені позичальником кошти в рахунок погашення основного боргу та процентів за користування кредитом, а різницю в надлишку переплачених коштів по кредиту, яка становить 19973,74 грн - повернути позичальнику ОСОБА_2 .

Крім того, у зустрічному позові ОСОБА_2 , просила стягнути на її користь 10000 грн. витрат на професійну правову допомогу.

Рух справи в суді.

20.01.2025 року до суду надійшли матеріали позовної заяви Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором.

Ухвалою суду від 24.01.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у вказаній справі з викликом сторін в судове засідання.

Ухвалою суду від 17.02.2025 року було прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про застосування наслідків виконання нікчемного правочину та стягнення коштів до спільного розгляду з первісним позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором та об`єднано їх в одне провадження. У зв`язку з прийняттям зустрічної позовної заяви у цій справі було здійснено перехід до її розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 18.03.2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позиція сторін по справі.

Представники позивача за первісним позовом в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити повністю.

У відзиві на зустрічний позов зазначили, що ОСОБА_2 погодилась з усіма умовами кредитного договору та власної волі, на власний розсуд взяла на себе зобов`язання їх виконувати, у зв`язку з чим не зрозумілим видається яким чином були порушені права позивача за зустрічним позовом при укладенні даного договору. Наголосили, що чинне на момент укладення кредитного договору законодавство України передбачало можливість включення до договорів про споживче кредитування умов, що передбачають сплату споживачами плати за обслуговування кредиту чи кредитної заборгованості. Також вказали, що АТ «Ідея Банк» не погоджується із розрахунком надмірно сплачених коштів за кредитом, наданим позивачем за зустрічним позовом та на спростування таких розрахунків надали свій детальний розрахунок заборгованості по кредитному договору без плати за обслуговування кредитної заборгованості, та із зарахуванням раніше сплаченої відповідачем плати за обслуговування кредитної заборгованості в погашення іншої заборгованості по кредитному договору відповідно до вимог ст. 19 ЗУ «Про споживче кредитування» та умов Генерального кредитного договору. Відповідно до вказаного розрахунку переплата за кредитним договором становить 10 077,14 грн.

Крім того, заперечували проти стягнення з АТ «Ідея Банк» витрат на професійну правову допомогу, які понесла відповідач. оскільки їхня вартість є неспіввісною зі складністю судового спору, не відповідає критерію реальності таких витрат та розумності їх розміру.

Представник відповідача за первісним позовом в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечував та наполягав на задоволенні зустрічного позову.

Встановлені судом фактичні обставини справи.

Судом встановлено, що 09.12.2019 року між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 , було підписано генеральний кредитний договір № ГКД-529214.1, згідно якого сторони погодили, що банк зобов`язується відкрити позичальнику відновлювальну кредитну лінію, в межах котрої надавати йому кредити (транші) на споживчі потреби у розмірі та на умовах, визначених договором, а позичальник зобов`язується повернути фактично отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та інші платежі, в порядку, розмірі та строки, передбачені договором та діючими тарифами банку. Максимальна сума заборгованості позичальника за наданими банком траншами становить 300000 грн., включаючи витрати на страхові платежі.

01.09.2021 року в рамках кредитного договору було видано транш за номером № G01.10701.008605545 в розмірі 69000 грн.

Згідно п. 1.2. генерального договору строк дії кредитної лінії становить 120 місяців з моменту відкриття, строк дії окремого траншу становить 60 місяців.

Пунктом 1.4. встановлено, що за користування кредитом (траншами) позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки (9,5%), збільшена на маржу банку (10%), що на момент підписання кредитного договору становить 19,5% річних.

Окрім того, пунктом 1.4.2 генерального договору передбачено, що позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни визначені згідно з актуальним графіком щомісячних платежів в розмірі 2,5% річних від початкової суми кожного траншу, що буде відображена в графіку платежів у конкретному цифровому виразі. Плата за обслуговування кредитної заборгованості сплачується позичальником за отримання наступних послуг, які вчиняються банком на користь позичальника з метою сприяння останньому у виконанні ним своїх зобов`язань за договором: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення СМС-повідомлень щодо суми платежу за цим договором; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо.

Власне волевиявлення на отримання траншу за кредитним договором відповідач висловила шляхом надсилання із власного абонентського номера телефону СМС-повідомлення на номер НОМЕР_1 , що узгоджується із п. 1.8. Кредитного договору, за яким позичальник заявляє про виконання банком в повному обсязі вимог щодо інформування позичальника, встановлених Законом України «Про споживче кредитування», підтверджує своє волевиявлення щодо отримання кредиту та укладає кредитний договір в один із наступних способів, зокрема: шляхом скерування з абонентського номера телефону, вказаного в розділі 3 даного договору ), коду, отриманого за допомогою СМС-повідомлення згідно п.п. 4 п. 1.7., на номер 3553.

Відповідно до п.1.12 кредитного договору позичальник повертає транш разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в щомісячних внесках включно до дня/числа кожного місяця, визначеного як дата погашення згідно з актуальним Графіком щомісячних платежів за траншем. Платежі по кожному траншу здійснюватимуться на відповідний транзитний рахунок, відкритий позичальнику в банку, МФО 336310 згідно п. 1.6. цього договору. Погашення платежів проводиться у такій черговості: 1) оплати простроченої заборгованості за договором; 2) для погашення нарахованої заборгованості за договором, строк сплати якої не минув; 3) для сплати штрафних санкцій (пені); 4) для погашення іншої заборгованості (в т.ч. дострокове погашення заборгованості за кредитом). Щомісячний платіж, внесений не передбачений Графіком термін щомісячних платежів, та/або в більшій сумі, зараховується в оплату щомісячних платежів у термін, визначений таким Графіком, тобто кошти зберігаються на транзитному рахунку банку та зараховуються в оплату щомісячних платежів эгідно з графіком та в черговості погашення заборгованості, визначеній в договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБОФО). У випадку часткового дострокового погашення кредиту Банк здійснює відповідне коригування кредитних зобов`язань у бік їх зменшення за умови отримання відповідної письмової заяви позичальника.

Пунктом 9.9 ДКБОФО передбачено, «за умови отримання відповідної письмової заяви від Позичальника про часткове дострокове погашення кредиту Банк здійснює відповідне коригування кредитних зобов`язань у бік їх зменшення та на вимогу Позичальника надає новий Графік згідно діючих Тарифів Банку».

Позивач повністю виконав свої зобов`язання згідно умов кредитного договору, що підтверджується видатковим касовим (меморіальним) ордером № 166807 від 01.09.2021 року.

Як вбачається із наявної у матеріалах справи виписки з особового рахунку по кредитному договору, останній платіж ОСОБА_2 був здійснений 04.07.2024 року.

Згідно з первинно долученим до позовної заяви розрахунком заборгованості відповідача за вказаним кредитним договором, така заборгованість станом на 10.12.2024 року становить 60017,17 грн. та складається із наступного: прострочений борг 41863,84 грн., прострочені проценти 6078,33 грн. При цьому, в розмір заборгованості, заявленої у позові, позивачем було включено прострочену плату за обслуговування кредиту в розмірі 12075 грн.

Вказана заборгованість відповідача також підтверджується випискою по особовому рахунку станом на 10.12.2024 року.

В подальшому, позивачем за первісним позовом було долучено детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_2 за Генеральним кредитним договором № ГКД-529214.1 від 09.12.2019 року, який проведено без урахування плати за обслуговування кредитної заборгованості, та із зарахуванням раніше сплаченої відповідачем плати за обслуговування кредитної заборгованості в погашення іншої заборгованості, така становить 0 грн. При цьому, на транзитному рахунку відповідача за первісним позовом. наявний залишок коштів, який становить 10077,14 грн., який підлягає поверненню відповідачу як надлишково сплачені нею кошти.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору, 08.10.2024 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань. Згідно даної вимоги АТ «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення кредитором цієї вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нарахованої на день повного погашення заборгованості та інші платежі за кредитним договором. Також відповідачу було повідомлено, що у випадку непогашення заборгованості за кредитним договором в тридцятиденний строк з дня направлення цієї вимоги до відповідача. будуть здійсненні заходи щодо примусового стягнення заборгованості за кредитним договором на власний вибір кредитора.

Мотиви прийняття рішення судом.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Разом з цим, як вже було встановлено судом, в розмір заборгованості, заявленої у позові, позивачем було включено прострочену плату за обслуговування кредиту в розмірі 12075 грн.

Окрім того, з виписки з банківського рахунку відповідача за первісним позовом вбачається, що останньою було сплачено 51750 грн. на погашення заборгованості за комісією з обслуговування кредитної заборгованості.

Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, кожного місяця, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надавати виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Тобто, пунктом 1.4.2 Генерального кредитного договору № ГКД-529214.1 від 09.12.2019 року, банком було встановлено плату позичальнику за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена частиною першою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Згідно правових висновків, що викладені у Постанові Великої Палати Верховного суду від 13 липня 2022 року у цивільній справі №496/3134/19, Велика Палата дійшла висновку, що положення пунктів кредитного договору, укладеного між позичальником та АТ «Ідея Банк» щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. ( п. 32.8).

Таким чином, оскільки позивачем було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись на безоплатній основі, слід констатувати, що положення пункту 1.4.2 Генерального кредитного договору, укладеного між позичальником та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними.

Згідно частини другої статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно зі ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частиною 5 вказаної статті зазначається, що вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред`явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулась особа,так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цим діянням наслідкам.

Належним способом захисту у подібному випадку є застосування наслідків виконання нікчемного правочину та стягнення переплачених коштів по кредиту, з огляду на нікчемність п.1.5. Кредитного договору.

Верховний Суд у своїй постанові від 29.03.2023 у справі № 204/8492/21 зазначає, що якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення.

Згідно вимогам ч. 1 ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Суд погоджується з наданим АТ «Ідея Банк» остаточним детальним розрахунком заборгованості ОСОБА_2 за Генеральним кредитним договором № ГКД-529214.1 від 09.12.2019 року, який проведено без урахування плати за обслуговування кредитної заборгованості, та із зарахуванням раніше сплаченої відповідачем плати за обслуговування кредитної заборгованості в погашення іншої заборгованості, відповідно до якого така заборгованість становить 0 грн. При цьому, на транзитному рахунку відповідача за первісним позовом. наявний залишок коштів, який становить 10077,14 грн., який підлягає поверненню відповідачу як надлишково сплачені нею кошти.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання про безпідставність вимог банку про стягнення з відповідача за первісним позовом заборгованості за кредитним договором, а тому у задоволенні первісного позову слід відмовити.

Крім того, суд приходить до висновку, що зустрічний позов ОСОБА_2 до АТ «Ідея Банк» слід задовольнити частково, з огляду на встановлену судом нікчемність пункту 1.4.2 Генерального кредитного договору № ГКД-529214.1 від 09.12.2019 року, укладеного між позичальником та АТ «Ідея Банк», щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором є нікчемними.

В той же час суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до п.1.12 укладеного між сторонами кредитного договору позичальник повертає транш разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в щомісячних внесках включно до дня/числа кожного місяця, визначеного як дата погашення згідно з актуальним Графіком щомісячних платежів за траншем. Платежі по кожному траншу здійснюватимуться на відповідний транзитний рахунок, відкритий позичальнику в банку, МФО 336310 згідно п. 1.6. цього договору. Погашення платежів проводиться у такій черговості: 1) оплати простроченої заборгованості за договором; 2) для погашення нарахованої заборгованості за договором, строк сплати якої не минув; 3) для сплати штрафних санкцій (пені); 4) для погашення іншої заборгованості (в т.ч. дострокове погашення заборгованості за кредитом). Щомісячний платіж, внесений не передбачений Графіком термін щомісячних платежів, та/або в більшій сумі, зараховується в оплату щомісячних платежів у термін, визначений таким Графіком, тобто кошти зберігаються на транзитному рахунку банку та зараховуються в оплату щомісячних платежів эгідно з графіком та в черговості погашення заборгованості, визначеній в договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі ДКБОФО). У випадку часткового дострокового погашення кредиту Банк здійснює відповідне коригування кредитних зобов`язань у бік їх зменшення за умови отримання відповідної письмової заяви позичальника.

Пунктом 9.9 ДКБОФО передбачено, «за умови отримання відповідної письмової заяви від Позичальника про часткове дострокове погашення кредиту Банк здійснює відповідне коригування кредитних зобов`язань у бік їх зменшення та на вимогу Позичальника надає новий Графік згідно діючих Тарифів Банку».

Згідно норм ст.19 Закону України «Про споживче кредитування», у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості:

1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом;

2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом;

3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

Тому, у випадку часткового дострокового погашення кредиту банк здійснює відповідні коригування кредитних зобов`язань у бік їх зменшення за умови відповідної письмової заяви позичальника. За відсутності такої заяви про часткове дострокове погашення заборгованості, умови кредитного договору не надають права коригування кредитних зобов`язань у бік зменшення. Тобто кошти, що надійшли в більшій сумі зберігаються на транзитному рахунку позичальника та зараховуються в оплату щомісячних платежів у термін та в черговості згідно визначеного графіку.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з Акціонерного товариства «Ідея Банк» слід стягнути на користь ОСОБА_2 надмірно отримані кошти по Генеральному кредитному договору № ГКД -529214.1 від 09.12.2019 року у розмірі 10077 грн. 14 коп.

Щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст. 2 ЦПК України).

Судові витрати, відповідно до ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При цьому, згідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що 27.01.2025 року між відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 та адвокатським бюро «Тараса Буковинського» в особі керуючого бюро Буковинського Т.Й. було укладено договір про надання правової допомоги № 8-19/06/24.

Відповідно до п. 4.2. договору, на дату укладення договору гонорар адвоката за надання правової допомоги та представництво інтересів клієнта у суді першої інстанції є фіксованим та становить 10 000 грн. (десять тисяч гривень).

Відповідно до остаточного розрахунку сум судових витрат та детального опису виконаних адвокатом робіт для визначення витрат на правничу допомогу від 26.03.2025 року № 4-4-27/01/2025, адвокат надав, а клієнт отримав наступні послуги:

-складання та подання заяви про ознайомлення з матеріалами справи, отримання та вивчення матеріалів справи; -2 год. 3028 грн.;

-складення та подання до суду зустрічної позовної заяви 7 год. 10598 грн.;

-ознайомлення з відзивом на зустрічну позовну заяву 0.5 год. 757 грн.;

-участь у судовому засіданні 07.04.2025 року 1 год. 1514 грн.

В той же час, оскільки відповідно до умов договору про надання правничої допомоги, вартість надання таких послуг є фіксованою та становить 10000 грн., представник відповідача просить стягнути саме вказану суму з АТ «Ідея Банк» на користь відповідача.

Велика Палата Верховного Суду в додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказує на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 03 жовтня 2019 року по справі № 922/445/19, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до позиції Верховного Суду, що висвітлена у постановах КЦС ВС від 09.06.2020 року по справі №466/9758/16-ц та від 15.04.2020 року по справі №199/3939/18-ц, аналізовані витрати сторони судового процесу мають бути документально підтверджені та доведені.

Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони.

Крім того, у згаданих вище постановах Верховний Суд зазначає, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд має виходити з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін).

Тому суд може зменшити розмір понесених витрат на правничу допомогу, якщо обсяг робіт і час, витрачений на підготовку документів, є явно неспівмірним із складністю виконаних адвокатом робіт.

Враховуючи категорію справи, її незначну складність, невелику кількість судових засідань та обсяги матеріалів справи, наявність сталої судової практики, предмет спору, характер та обсяг виконаної роботи адвокатом, принцип співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, , суд вважає, що повна компенсація заявленої відповідачем суми витрат на правничу допомогу в сумі 10000 гривень за рахунок позивача не була б пропорційною, співмірною та логічною.

Суд враховує заперечення відповідача за зустрічним позовом щодо заявленого розміру витрат на професійну правову допомогу ,відповідно до яких така вартість послуг є неспівмірною із складністю спору та витраченим часом на надання таких послуг.

З урахуванням вищенаведеного, суд переконаний, що стягнення з відповідача компенсації за правничу допомогу в такому розмірі не відповідало б принципу справедливості, а тому вважає необхідним зменшити компенсацію до суми в розмірі 5000 гривень, що у більшій мірі відповідає обсягу наданої допомоги, її реальній складності а також принципу пропорційності задоволеним позовним вимогам.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні первісного позову Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, відмовити повністю.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Ідея Банк» про застосування наслідків виконання нікчемного правочину та стягнення коштів, задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_2 отримані кошти по Генеральному кредитному договору № ГКД -529214.1 від 09.12.2019 року у розмірі 10077 (десять тисяч сімдесят сім) грн. 14 коп.

Стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь ОСОБА_2 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В решті вимог відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 24 квітня 2025 року.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач за первісним позовом: Акціонерне товариство «Ідея Банк», місцезнаходження: 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, .

Відповідач за первісним позовом: ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Суддя Мироненко Л.Д.