Справа № 523/4321/24
Провадження №2/523/619/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі

головуючої судді - Середи І.В.,

за участю секретаря - Ячменьової Д.В.,

позивачки ОСОБА_1 ,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду № 9 в м. Одесі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Швидка Марина Григорівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлана Володимирівна, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , про визнання довіреностей недійсними,

УСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та аргументів учасників справи

13 березня 2024 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Швидка М.Г., приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., про визнання недійсними: довіреності від 16 липня 2012 року за № 314 на ім`я ОСОБА_5 , від 24 вересня 2012 року за № 423 на ім`я ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , від 08 жовтня 2013 року за № 607 на ім`я ОСОБА_7 і ОСОБА_4 , від 11 квітня 2014 року за № 178 на ім`я ОСОБА_2 , надані ОСОБА_8 на підставі передоручення за довіреністю від 10 червня 2012 року в інтересах ОСОБА_3 , посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Швидкою Мариною Григорівною: довіреності від 14 липня 2015 року за № 1182 на ім`я ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , наданої ОСОБА_8 , та від 08 лютого 2016 року за № 124 на ім`я ОСОБА_2 , наданої ОСОБА_10 , які видані на підставі передоручення за довіреністю від 06 червня 2015 року в інтересах ОСОБА_3 , посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського округу Савченко Світланою Володимирівною.

В обгрунтування вимог позивачка зазначила, що в довіреностях, наданих ОСОБА_3 в США у 2012 та 2015 роках, зазначено ОСОБА_11 як власника довідки на проживання в США за № 078861952. В матеріалах кримінального провадження наявна відповідь Служби безпеки дипломатичного представництва Офісу регіональної безпеки Посольства США, в якій зазначено, що ОСОБА_3 є власником дозволу на проживання в США № 887861252. Крім цього, в матеріалах справи є копія дозволу на проживання в США № 887861252. Наведене, свідчить, що у довіреностях наданих ОСОБА_3 у 2012 та 2015 роках, відповідач зазначив неправдиву інформацію про свій дозвіл на проживання в США, що не може підтверджувати особу ОСОБА_3 та законність його перебування у США. 5 лютого 2022 року із електронного листування з нотаріусом штату Іллінойс, США, Олександром Івахненко, щодо завірених ним довіреностей, наданих ОСОБА_3 , від 10.06.2012 року та від 06.06.2015 року, позивачці стало відомо, що самі довіреності надані ОСОБА_3 у 2012 та 2015 роках у США, не апостильовані. При цьому, апостилі на довіреностях не мають жодного відношення до самих довіреностей. Також нотаріус штату Іллінойс, США, ОСОБА_12 вказав, що він ці довіреності не складав, зміст довіреностей йому надав ОСОБА_3 на російській мові, а він тільки переклав їх на англійську мову, та завірив його підпис.

Посилаючись на зазначене позивачка вказує на наявність порушення її прав та законних інтересів, оскільки на підставі оспорюваних довіреностей представники відповідача незаконно представляли його інтереси у судах, та на підставі судових рішень стягували з ОСОБА_1 грошові кошти, порушуючи її конституційні права та інтереси.

02 травня 2024 року через підсистему «Електронний суд» відповідач подав відзив на позов в якому просив відмовити в позові вказуючи на те, що твердження позивачки про те, що оспорювані довіреності порушують її конституційні права та інтереси є безпідставними, оскільки всі дії, які вчинялися представниками відповідача на підставі довіреностей, та будуть вчинятися, створюють, змінюють та припинять права та обов`язки виключно відповідача, а не позивача. Сам відповідач підтверджує, що оспорюванні довіреності видані від його імені та в його інтересах. Довіреності не відкликалися та не скасовувалися. Протягом строку дії довіреностей позивачка не висловлювала жодних зауважень або заперечень відносно реалізації представниками своїх повноважень за довіреностями. Верховним Судом неодноразово висловлювалася правова позиція згідно якої, самі по собі дії осіб щодо вчинення правочинів, навіть якщо вони здаються іншим особам неправомірними, не можуть бути оспорені в суді, допоки ці особи не доведуть, що такі дії порушують їх права. Обґрунтовуючи наявність порушення своїх прав та законних інтересів, позивачка вказує той факт, що на підставі оспорюваних довіреностей представники відповідача незаконно представляли його інтереси у судах, та на підставі судових рішень стягували з ОСОБА_1 грошові кошти, порушуючи її конституційні права та інтереси. Більше ніяких пояснень на підтвердження наявності порушення своїх прав та законних інтересів позивачка не наводить. В тому числі, позивачка не вказує які конкретні конституційні права та інтереси порушували представники вдповідача, та яким саме чином. Вищенаведені твердження ОСОБА_1 не свідчать про порушення її прав та законних інтересів.

Не відповідають дійсності твердження позивачки, що у довіреностях наданих ОСОБА_3 у 2012 та 2015 роках, як власника довідки на проживання в США за № 078861952, він зазначив неправдиву інформацію про свій дозвіл на проживання в США, що не може підтверджувати особу ОСОБА_3 та законність його перебування у США. Під час посвідчення довіреностей, нотаріусом на підставі посвідки на постійне проживання та закордонного паспорту громадянина України було встановлено особу ОСОБА_3 про що зазначено у тексті довіреностей. Будь-яких доказів того що посвідка на постійне проживання є недійсним або недостовірним документом позивачка не наводить. В тексті довіреності нотаріусом прямо зазначено, що ОСОБА_13 особисто з`явився до нотаріуса, та особисто підписав усі документи.

У позовній заяві ОСОБА_1 посилається на копію дозволу на проживання в США, що знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0005640 від 23.08.2016 року, і стверджує, що дозвіл на проживання, який міститься у матеріалах кримінального провадження не відповідає дозволу на проживання, який вказаний в оспорюваних довіреностях. Однак, особисто відповідач та його представники неодноразово зазначали, що така сканкопія дозволу на проживання надсилалася відповідачем представнику в Україні. Але, нотаріусом штату Іллінойс, США, Гейл А Роджеманн було завірено підпис, вчинений ним 01.12.2016 під справжньою сканкопією дозволу на проживання від 26.09.2011 № 087-861-952. Сканкопія дозволу на проживання від 26.09.2011 № 087-861-952 із завіреним нотаріусом підписом 01.12.2016 була виправлена ним, а саме: виправлений номер дозволу з № НОМЕР_1 на № 887-861-252, змінено категорію на СЕ2, і змінено строк дії з 26.09.2013 на 26.09.2023. Виправлену сканкопію документа він надіслав представнику в Україну. Таким чином, зазначена сканкопія опинилася в матеріалах кримінального провадження 0005640 від 23.08.2016. Про виправлення на сканкопії він нікого не повідомив. Сканкопія не є документом і ніяких дій та угод за зазначеною копією не вчинялося. Такі дії вчинені відповідачем з метою уникнення будь-яких контактів з колишньою дружиною ОСОБА_1 . По прибуттю у США відповідачу було присвоєно єдиний номер № 087-861-952, який мали три документа: - дозвіл на працевлаштування № НОМЕР_1 від 15.06.2011; - дозвіл на проживання в США № 087-861-952 від 26.09.2011 зі строком дії до 26.09.2013; - дозвіл на проживання в США №087-861-952 від 26.09.2011 року зі строком дії до 31.12.2023 (вилучено при отриманні паспорта громадянина США). Таким чином, такий документ як «дозвіл № НОМЕР_2 » ніколи не існував, на підставі даного документу відповідачем не вчинялися ніякі дії чи правочини, в тому числі, не видавалися оспорювані довіреності.

У жодному документі не вказано, що довіреності, видані ОСОБА_3 у 2012 та 2015 роках не апостильовані. Навпаки, із змісту переписки з ОСОБА_14 , листа офісу Державного секретаря штату Іллінойс, відповіді Служби безпеки дипломатичного представництва Офісу регіональної безпеки Посольства США вбачається, що довіреності видані із дотриманням норм законодавства та апостильовані у встановленому порядку.

Крім того, відповідач зазначив, що підставами для визнання недійсними довіреностей позивачка зазначає наявність порушень, які нібито допущені під час видачі первісних довіреностей. При цьому, вона не заявляє позовних вимог про визнання недійсними первісних довіреностей.

Вказуючи на неодноразовий розгляд питань про видані довіреності також звертав увагу на встановлення рішенням суду по справі № 523/10173/16-ц законності видачі та порядку апостилювання довіреностей на території США , та на раніше розглянуті позови та рішення ухвалені у справах №№522/4348/16, 522/10387/22.

28 травня 2024 року від позивачки надійшов відзив на позов, в якому вона зазначила, що представники ОСОБА_3 приймали участь у розгляді справ №№1527/3743/12, 523/6373/13-ц, 523/19398/14,523/5884/16-ц, за результатами яких поділено майно, стягнуто з неї кошти.

Крім того, аналізуючи раніше розглянуті справи по оспорюванню довіреностей вказує на те, що даний позов заявлений з інших підстав, а саме через підробку дозволу відповідача на проживання в США, що він і сам підтвердив у своїй заяві. Нотаріусом штату Іллінойс США, ОСОБА_14 констатовано факт та підтверджує неапостилювання довіреностей наданих ОСОБА_3 в 2012 та 2015 роках.

04 липня 2024 року зареєстровано в системі «Електронний суд» заперечення відповідача ОСОБА_3 на відповідь на відзив. За змістом заперечень відповідач вказав на те, що той факт, що його представники представляли його інтереси у судових справах в яких приймала участь позивачка не означає, що такий правочин як довіреність створює для ОСОБА_1 будь-які права та обов`язки. Судові справи про які вказує позивачка перебували на розгляді судів першої, апеляційної та касаційної інстанції. У випадку, якщо у позивачки були заперечення або зауваження чи скарги відносно процесуальних дій, які були вчинені представниками під час розгляду вказаних судових справ, позивачка мала усі можливості для оскарження або заперечення таких дій в рамках відповідних судових проваджень. Безпосередньо ОСОБА_3 підтверджує, що оспорюванні довіреності видані від його імені та в його інтересах. Довіреності не відкликалися та не скасовувалися. Протягом строку дії довіреностей ОСОБА_3 не висловлював жодних зауважень/заперечень відносно виконання представниками своїх повноважень за довіреностями. Позивачка не вказує які саме її права порушенні, та яким саме чином рішення про визнання довіреностей недійсним захистить або поновить її права та законні інтереси. Відповідно до положень ЦК України, ЦПК України, відповідно до висновків Верховного Суду відсутність порушеного права та законного інтересу позивача є підставою для відмови у позові.

22 липня 2024 року до суду надійшли письмові пояснення позивачки за змістом яких вона зазначила, що на підставі передоручення за довіреностями, наданими ОСОБА_3 в США у 2012 і 2015 роках представники незаконно представляли його інтереси, не маючи законних повноважень, внаслідок чого у неї відсудили майно, яке належало їй на праві власності, що є порушенням її прав та інтересів.

27 серпня 2024 відповідач звернувся з заявою про застосування позовної давності до позовних вимог ОСОБА_1 про визнання довіреностей недійсними. В обгрунтування вказаної заяви він зазначив, що з копією дозволу на проживання в США (що знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0005640) від 23.08.2016 року на ім`я ОСОБА_3 , підписану особисто ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та завірену нотаріусом штату Іллінойс, США, ОСОБА_15 , позивачка була ознайомлена ще у 2017 році, будучі допитаною у якості свідка 03.05.2017 року в іншому кримінальному провадженні за №0007149 від 31.10.2016 року. Зазначене підтверджується копією Ухвали Суворовського районного суду міста Одеси від 14.07.2017 року у справі № 523/9017/17. Інші обставини/документи на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог також були їй відомі задовго до подання позову по даній справі. Зазначене підтверджується копіями рішень по справах № 523/10173/16-ц, № 522/10387/22, № 522/4348/16 . Із тексту зазначених рішень вбачається, що позивачка ще у 2016 році, звертаючись із позовними вимогами до суду як підставу для подання позову зазначала факти, які є також підставою даного позову. Для створення штучного початку перебігу строку позовної давності, ОСОБА_1 звернулася із заявою про ознайомлення з матеріалами зазначеного кримінального провадження, і 17.02.2022 року ознайомилася з ними.

01 жовтня 2024 року позивачка подала заперечення на заяву відповідача про застосування строку позовної давності, де зазначила, що строк для звернення до суду не пропустила, оскільки після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження 17 лютого 2022 року з відповіді Служби безпеки дипломатичного представництва Офісу регіональної безпеки Посольства США від 16.11.2017 року їй стало відомо, що ОСОБА_3 є власником дозволу на проживання в США №887-861-252 ві 26 вересня 2011 року.

11 листопада 2024 року судом зареєстровано письмові пояснення третьої особи ОСОБА_4 за змістом яких він просив відмовити в задоволенні позову з такиж же підстав як і відповідач.

В судових засіданнях позивачка підтримала позовні вимоги та їх обгрунтування.

Третя особа ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення вимог вказавши на те, що помилку допустив перекладач, а нотаріус робила по перекладу текст, потім ОСОБА_16 цю помилку виправила. Вважає позов необгрунтованим, позивачка не довела чим саме порушено її права, строки для звернення також нею пропущено. Крім того, третя особа звертала увагу на те, що позивачка неодноразово вже зверталася з оспорюванням довіреностей, судами у інших справах вже надано оцінку відповідності їх закону. Також зазначила, що під час розгляду інших справ за участю сторін надавалися вказані довіреності і не виникало сумніву у представництві інтересів ОСОБА_3 ..

Відповідач та треті особи приватні нотаріуси та ОСОБА_4 в засідання не з`явилися, повідомлені належним чином, треті особи звернулися з заявами про слухання справи у їх відсутності.

Рух справи в суді.

13 березня 2024 року суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

26 березня 2024 року судом отримано інформацію про зареєстровану адресу проживання відповідача на території України.

27 березня 2024 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду у порядку загального позовного провадження.

23 липня 2024 р. закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

17 жовтня 2024 року до участі у справі ухвалою на місці без виходу до нарадчої кімнати залучено в якості третіх осіб без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ..

23 жовтня 2024 року ОСОБА_4 повідомив суд про те, що представництво ним ОСОБА_3 припинено 18 жовтня 2024 року.

Фактичні обставини справи

Як вбачається з матеріалів справи, 10.06.2012 року ОСОБА_13 , номер «Грін-карти» № НОМЕР_1 доручив ОСОБА_8 діяти від його імені, для нього і за нього в громадських судах України і інших офіційних установах в Республіці Україна з правом передоручення. Довіреність посвідчена державним нотаріусом Штату Іллінойс округ Кук, Сполучені Штати Америки, ОСОБА_14 (т. 1 а.с. 16 20).

16.07.2012 року Шейкін В.Б., від імені ОСОБА_3 , на підставі виданої ним довіреності, посвідченої державним нотаріусом Штату Іллінойс округ Кук, Сполучені Штати Америки, Олександром Івахненко 10.06.2012 року, з апостилем: Сполучені Штати Америки, підписано Секретарем округу Кук Штат Іллінойс Девідом Орром, засвідчено ОСОБА_17 , Іллінойс 11.06.2012 року секретарем Штату Іллінойс, серійний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_18 , доручив та уповноважив ОСОБА_5 , представляти юридичні інтереси ОСОБА_3 і всі та будь-які його інтереси в громадських судах України і інших офіційних установах в Республіці Україна. Довіреність видана строком до 10.06.2015. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Швидкою М.Г. та зареєстрована в реєстрі за № 314 (т. 1 а.с. 8).

24.09.2012 року ОСОБА_8 від імені ОСОБА_3 , на підставі виданої ним довіреності від 10.06.2012 року доручив та уповноважив ОСОБА_6 і ОСОБА_5 , які можуть діяти самостійно, представляти юридичні інтереси ОСОБА_3 і всі та будь-які його інтереси в громадських судах України і інших офіційних установах в Республіці Україна. Довіреність видана строком до 10.06.2015 року. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Швидкою М.Г. та зареєстрована в реєстрі за № 423 (т. 1 а.с.9).

08.10.2013 року ОСОБА_8 від імені ОСОБА_3 , на підставі виданої ним довіреності від 10.06.2012 року доручив та уповноважив ОСОБА_7 і ОСОБА_4 , які можуть діяти самостійно, представляти юридичні інтереси ОСОБА_3 і всі та будь-які його інтереси в громадських судах України і інших офіційних установах в Республіці Україна. Довіреність видана строком до 10.06.2015 року. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Швидкою М.Г. та зареєстрована в реєстрі за № 607 (т. 1 а.с. 10).

11.04.2014 року ОСОБА_8 від імені ОСОБА_3 , на підставі виданої ним довіреності від 10.06.2012 року доручив та уповноважив ОСОБА_2 , представляти юридичні інтереси ОСОБА_3 і всі та будь-які його інтереси в громадських судах України і інших офіційних установах в Республіці Україна. Довіреність видана строком до 10.06.2015 року. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Швидкою М.Г. та зареєстрована в реєстрі за № 178 (т. 1 а.с. 11).

06.06.2015 року ОСОБА_13 , посвідка на постійне місце проживання в США за № НОМЕР_4 призначив ОСОБА_8 своїм повноважним і правомочним представником (Агентом). У п. 7 довіреності зазначено, про те що якщо призначений Агент стає нездатним виконувати обов`язки ОСОБА_19 призначає наступного ОСОБА_20 . Довіреність посвідчена державним нотаріусом Штату Іллінойс округ Кук, Сполучені Штати Америки, ОСОБА_14 .

14.07.2015 року ОСОБА_8 від імені та за дорученням ОСОБА_3 , на підставі довіреності, підписаної ОСОБА_14 , нотаріусом штату Іллінойс, округу Кук, 06.06.2015 року, апостильованої, Джесс Уайтом Секретарем Штату, штат Іллінойс, Чикаго, 08.06.2015 року за № С15МF17038 уповноважив ОСОБА_2 , та/або ОСОБА_9 , ОСОБА_4 бути представником з будь-яких питань в усіх установах, в т.ч. в усіх судах усіх рівней. Довіреність видана строком до 10.06.2018 року та посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., зареєстрована за № 1182. На довіреності було зазначено посвідку на постійне проживання в США ОСОБА_3 , та міститься нотаріально засвідчена надпис: закреслене 078 не читати, дописаному 087 вірити» .

08.02.2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. було посвідчено заяву ОСОБА_8 в усі компетентні органи, відповідно до якої на підставі п. 7 довіреністю від 06.06.2015 року наданої ОСОБА_21 повідомив, що він відмовляється від виконання обов`язків агента за вказаною довіреністю. Наступним агентом, який буде діяти, як єдиний агент і єдиний правонаступник попереднього агента зазначений у п. 7 вказаної довіреності буде ОСОБА_10 . Заява зареєстрована в реєстрі за №123 .

08.02.2016 року ОСОБА_10 від імені ОСОБА_3 , на підставі виданої ним довіреності від 06.06.2015 року уповноважив ОСОБА_2 бути представником ОСОБА_11 з будь-яких питань в усіх установах, в т.ч. в судах. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. та зареєстрована в реєстрі за № 124. Довіреність видана терміном до 10.06.2020 року. На довіреності було зазначено посвідку на постійне проживання в США ОСОБА_22 , та міститься нотаріально засвідчена надпис: закреслене 078 не читати, дописаному 087 вірити» .

Листом Відділу поліції № 3 Одеського районного управління поліції № 1 ГУНП в Одеській області від 17.02.2022 року № 60.3/Ф-227 на адресу ОСОБА_1 повідомлено про те, що 17.02.2022 року вона може ознайомитися з матеріалами кримінального провадження №0005640 від 23.08.2016 року.

Відповідно до відповіді Служби безпеки дипломатичного представництва Офісу регіональної безпеки Посольства США від 16.11.2017 року, на запит начальника Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України, зазначено, що ОСОБА_23 є власником дозволу на проживання в США № 887861252, виданого 26.09.2011 року. Відповідно до листа з офісу Державного секретаря штату Іллінойс, США, від 27.12.2021 року повідомлено, що офісом секретаря штату Іллінойс, США, було засвідчено лише підпис Окружного секретаря .

У ЄРДР зареєстровано кримінальне провадження №0005640 від 23.08.2016 року за заявою ОСОБА_1 від 22.08.2016 року, правова кваліфікація ч. 1 ст. 358 КК України. Фабула: До СВ Хаджибеївського ВП м. Одеси надійшла заява ОСОБА_1 , про прийняття мір до ОСОБА_8 та ОСОБА_10 , які на праві передовіреності видавали довіреності на різноманітних представників для надання інтересів ОСОБА_3 .

Як вбачається з копії заяви від 13.10.2023 року складеної ОСОБА_24 , поданої до канцелярії Приморського районного суду м.Одеси у справі №522/10387/22, ОСОБА_25 підтвердив направлення ним сканкопії дозволу на проживання представнику в Україні. Але нотаріусом штату Іллінойс, США,Гейл А Роджеманн було завірено підпис , вчинений ним 01.12.2016 року під справжньою сканкопією дозволу на проживання від 26.09.2011 року №087-861-952. Сканкопія дозволу на проживання від 26.09.2011 № 087-861-952 із завіреним нотаріусом підписом 01.12.2016 була виправлена ним, а саме: виправлений номер дозволу з № НОМЕР_1 на № 887-861-252, змінено категорію на СЕ2, і змінено строк дії з 26.09.2013 на 26.09.2023. Виправлену сканкопію документа він надіслав представнику в Україну. Таким чином, зазначена сканкопія опинилася в матеріалах кримінального провадження 0005640 від 23.08.2016. Про виправлення на сканкопії він нікого не повідомив. Сканкопія не є документом і ніяких дій та угод за зазначеною копією не вчинялося. Такі дії вчинені відповідачем з метою уникнення будь-яких контактів з колишньою дружиною ОСОБА_1 . По прибуттю у США відповідачу було присвоєно єдиний номер № 087-861-952, який мали три документа: - дозвіл на працевлаштування № НОМЕР_1 від 15.06.2011; - дозвіл на проживання в США № 087-861-952 від 26.09.2011 зі строком дії до 26.09.2013; - дозвіл на проживання в США №087-861-952 від 26.09.2011 року зі строком дії до 31.12.2023 (вилучено при отриманні паспорта громадянина США).

Для зясування обставин щодо наявних спорів між сторонами, і які були розглянуті. судом встановлено, що 16 лютого 2017 року Суворовського районного суду м. Одеси у справі №1527/3743/12 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за об`єднаним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Виконавчого комітету Одеської міської ради, Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності, за об`єднаним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_26 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_27 , ОСОБА_10 , про витребування майна та усунення перешкод у користуванні та розпорядження майном, ухвалено рішення, яким здійснено поділ майна подружжя .

25 березня 2014 р. у справі №523/6373/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_28 про стягнення боргу за договором позики, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_28 до ОСОБА_3 про визнання договору позики незаконним та неукладеним, ухвалено рішення Суворовським районним судом м.Одеси у задоволенні позовів відмовлено.

У справі № 523/19398/14 Суворовським районним судом м. Одеси 29 жовтня 2021 р. постановлено ухвалу про залишення без розгляду позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 та ОСОБА_28 про стягнення грошових коштів, через неявку позивача та його представника.

У цивільній справі 523/5884/16-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про застосування наслідків недійсності правочину 09 липня 2021 року було ухвалено рішення Суворовським районним судом м. Одеси позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти в розмірі 50 000 доларів США, судовий збір в розмірі 6 890,00 грн. 14.11.2023 року Одеським апеляційним судом апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення суду без змін.

Щодо попередніх звернень позивачки по оспорюванню довіреностей встановлено, що звернення стосувалися інших відповідачів та підстав.

Так, 10.11.2017 року Апеляційним судом Одеської області ухвалено рішення у справі №523/10173/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 та ОСОБА_10 про визнання угоди недійсною, яким у задоволенні позову відмовлено. 12 листопада 2018 року Верховний Суд рішення Апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2017 року залишив без змін.

Як вбачається із змісту рішення Апеляційного суду Одеської області 19.07.2016 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , треті особи: приватні нотаріуси Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. та ОСОБА_29 , ОСОБА_28 про визнання недійсними довіреностей виданих ОСОБА_8 на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_30 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_9 від 16.07.2012 року № 314, від 24.09.2012 року № 423, від 08.10.2013 року №607, від 11.04.2014 року № 178, від 14.07.2015 року, а також виданої ОСОБА_10 на ім`я ОСОБА_2 від 08.02.2016 року № 124. В обгрунтування вимог посилалася на лист офісу секретаря штату Іллінойс США від 20.01.2016 року, згідно якого, на її думку, довіреності надані ОСОБА_21 в США від 10.06.2012р. та 06.06.2015р. не посвідчувались апостилями від 11.06.2012 року за №С12МН18823 та від 08.06.2015 року за № С15МF17038 відповідно.Також позивачка стверджувала, що ОСОБА_3 на території США не перебуває, оскільки, відповідно до листа Міністерства закордонних справ України за №71/ВКЗ/19-09/-50336 від 30.06.2016 року та листа Посольства США в Україні від 11.08.2016 року, стосовно перебування ОСОБА_3 на території США в зазначених установах відсутня.

За висновками апеляційного суду при видачі спірних довіреностей не було порушено норм Закону України «Про міжнародне приватне право» та Гаагської Конвенції 1961 року.

У справі №522/4348/16-ц справі за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В., треті особи без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_8 , ОСОБА_10 про визнання нотаріальних дій неправомірними та їх скасування, та про визнання довіреностей недійсними, 05 вересня 2017 року апеляційним судом Одеської області рішення суду першої інстанції про задоволення позову скасовано, а в задоволенні позову відмовлено.

За змістом рішення 14 березня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Приморського районного суду м.Одеси та просила визнати дію приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. щодо нотаріального посвідчення довіреності від 14 липня 2015 року за р. № 1182, наданої ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_3 неправомірною та скасувати цю нотаріальну дію; визнати довіреність, надану ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_3 , посвідчену 14 липня 2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. за р. № 1182 недійсною; визнати дію приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Савченко С.В. щодо нотаріального посвідчення довіреності від 08 лютого 2016 року за р. № 124, наданої ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_3 неправомірною та скасувати цю нотаріальну дію; визнати довіреність, надану ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_3 , посвідчену 08 лютого 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Савченко Світланою Володимирівною за р. № 124 недійсною.

05 вересня 2018 року Верховним Судом у вказаній справі прийнято відмову ОСОБА_1 від позову.Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 лютого 2017 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 05 вересня 2017 року визнано нечинними, а провадження у справі закрито.

У справі № 522/10387/22 09 лютого 2024 року Приморський районний суд м. Одеси у задоволенні позову ОСОБА_1 до приватних нотаріусів Одеського міського нотаріального округу Швидкої М.Г., та ОСОБА_31 , за участю третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання дій неправомірними та їх скасування, визнання довіреностей недійсними, відмовлено, у зв`язку з тим, що вимоги предявлено до неналежних відповідачів. 25.03.2025 року Одеським апеляційним судом рішення залишено без змін.

За змістом рішення у серпні 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси звернулася з вказаним позовом, який був обгрунтований тим, що довіреності не були апостильовані та зазначено неправдиву інформацію про дозвіл на проживання в США.

Позиція суду

Дослідивши матеріали справи, заслухавши її учасників, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частинами першою та другою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків; правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частини третьої статті 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Отже, односторонній правочин є дією однієї сторони, яка створює обов`язки лише для особи, яка видала довіреність. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом.

Згідно з частиною п`ятою статті 202 ЦК України до правовідносин, які виникли з односторонніх правочинів, застосовуються загальні положення про зобов`язання та про договори, якщо це не суперечить актам цивільного законодавства або суті одностороннього правочину.

У Рішенні Конституційного Суду України від 08 квітня 1999 року № 3-рп/99 у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) зроблено висновок про те, що за правовою природою представництво у суді є правовідношеннями, в яких одна особа (представник) на підставі певних повноважень виступає від імені іншої особи (довірителя) і виконує процесуальні дії в суді в її інтересах, набуваючи (змінюючи, припиняючи) для неї права та обов`язки.

Згідно зі ст.58 ЦПК України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Особиста участь у справі особи не позбавляє її права мати в цій справі представника.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч.1 ст.60 ЦПК України).

За змістом норми ч.1 та 2 ст. 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної особи, яка повинна бути посвідчена нотаріально або, у визначених законом випадках, іншою особою.

Відповідно до вимог ч.1 ст.64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.

Статтею 34 Закону України «Про міжнародне приватне право» визначено, що порядок видачі, строк дії, припинення та правові наслідки припинення довіреності визначаються правом держави, у якій видана довіреність.

Відповідно до статті 3 Гаазької Конвенції 1961 року, єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ та у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення передбаченого статтею 4 апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Відповідно до пунктів 7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Як закріплено нормами ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з нормами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1,2 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Нормами ч.1,2 ст.77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За нормами ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За нормами ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається із раніше ухвалених рішень судом встановлено, що зміст правочинів щодо посвідчення довіреностей від імені ОСОБА_8 та ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_11 не суперечить нормам законодавства, інтересам держави і суспільства.

Оспорені довіреності укладені з дотриманням вимог частини першої - п`ятої статті 203 ЦК України та є такими, що відповідають вимогам законодавства.

Судом установлено, що ОСОБА_1 оспорила довіреність, яку видав ОСОБА_3 на участь представників від його імені та в його інтересах в інших справах, де учасником є позивачка.

Отже, при розгляді саме цих справ суду і належить перевірити законність виданої для участі в судовому процесі довіреності на представництво інтересів у суді.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 26 червня 2019 року справа № 205/1649/16.

Відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року в справі № 754/5841/17 зазначено, що «цивільні права/інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права/інтересу позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. При розгляді справи суд має з`ясувати: чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача; чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах. Якщо суд зробить висновок, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір, у свою чергу, не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право/інтерес позивача підлягає захисту обраним ним способом».

Оцінивши надані докази в сукупності, враховуючи підстави для заявленого позову , правовідносини, які склалися між сторонами, розглянуті справи і ухвалені рішення, суд дійшов висновку, що позивачка не довела порушення її прав, законність виданих довіреностей була перевірена судами під час розгляду справ.

Доводи позивачки ОСОБА_1 про те, що оспорені нею довіреності є для неї важливим і впливають на її права, оскільки на підставі судових рішень вона позбавлена майна та з неї стягнуто кошти, є безпідставними, так як всі процесуальні дії, які вчинили представники відповідача, вчиненні виключно в інтересах свого довірителя і лише для довірителя, набуваючи, змінюючи чи припиняючи права та обов`язки, а не для позивачки, тому заявлений позов є необгрунтованим і не підлягає задоволенню.

Щодо питання про застосування строків позовної давності необхідно звернути увагу на те, що вимогами ч.1 ст.261 ЦК України, визначається, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, перебіг позовної давності залежить від встановлення порушення права особи. Оскільки судом не встановлено порушення права позивачки, тому не має необхідності досліджувати строк звернення до суду .

Керуючись ст.ст. 12,13, 76, 81, 89, 95,258-259, 263-265, 268, 273, 354-355 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до ОСОБА_3 , треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Швидка Марина Григорівна, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Савченко Світлана Володимирівна, ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , про визнання довіреностей недійсними.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Суддя