н/п 2/490/466/2025 Справа № 490/5323/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді - Гуденко О.А., при секретарі- Вознюк Д.І., без участі сторін,

за розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Новий Колектор " до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-

ВСТАНОВИВ:

24.06.2024 року представник позивача звернувся із вимогами, якими просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами, оскільки останній у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов`язання.Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НОВИЙ КОЛЕКТОР» заборгованість за Кредитним договором № 17.10.2019-010001143 від 17.10.2019 року у розмірі 17 800,00 (сімнадцять тисяч вісімсот гривень 00 коп.); суму понесених Позивачем судових витрат у розмірі 2 422,40 , що складається з судового збору.

В обгрунтування позову посилається на те, що є новим кредитором за договором факторингу за кредитними зобов`язаннями ОСОБА_1 перед ТОВ "Споживичй центр".

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 13.11.2024 року стягнуто з ОСОБА_1 ( код платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВИЙ КОЛЕКТОР" () заборгованість за кредитним договором № 17.10.2019-010001143 від 17.10.2019 року в сумі 17 800 грн.,яка складається із заборгованості за: тілом кредиту в сумі10 000 грн; процентами в сумі 2 800 грн; а також штраф у розмірі 5 000 грн., а також судовий збір у розмірі 2 422 гривні 40 копійок.

13.12.2024 року ОСОБА_1 в особі свого представника адвоката Труба К.Б. звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 13.11.2024 року по справі за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Новий Колектор " до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою суду від 24 грудня 2024 року скасовано заочне рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 13.11.2024 р. року у справі № 490/5323/24 за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю "Новий Колектор " до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін.

24.02.2025 року представником відповідчаа адвокатом Трубою К.Б. подано заяву про застосування строку позовної давності . Позивач звернувся до суду з даним позовом 24 червня 2024 року. У позові він просить стягнути заборгованість, яка виникла з кредитного договору №17.10..2019-010001143, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» 17 жовтня 2019 року. Згідно умов договору ТОВ «Споживчий центр» надав ОСОБА_1 кредит у сумі 10 000 гривень на строк 14 календарних днів і процентною ставкою 28%. Тобто договір втратив свою дію 01листопада 2019 рокуВраховуючи, що кінцевим строком повернення кредиту визначено 01 листопада 2019 року вважають, що звернувшись до суду із цим позовом 24 червня 2024 року ТОВ «Новий колектор» пропустив строк позовної давності. Сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). На підставі викладеного, просить суд відмовити в задоволенні позову повністю в зв`язку зі сплином строку позовної давності.

24.02.2025 року представником позивача подано відповідь на відзив , в якому не погоджуються з заявою представника відповідача про пропуск строку позовної давності. Так, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» установлено з 12 березня 2020 р. на всій території України карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» скасовано з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Воєнний стан неодноразово було продовжено. Указом Президента України від 08 лютого 2025 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб. (до 09 травня 2025 року).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій узв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30 березня 2020 року № 540-IX) було визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 Цивільним Кодексом України та строки визначені Господарським кодексом України, а саме ст. 232, 269, 322, 324 продовжуються на строк дії такого карантину.

Крім того, Відповідно до п.12 та 19 Перехідних положень до ЦКУ: 12. Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.».

Таким чином, строк позовної давності не може бути застосований до всіх випадків не сплати кредиту, починаючи з початку дії вказаних законодавчих обмежень. Отже, строки загальної позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України) з урахуванням діючих нормативно-правових актів подовжені як на період дії карантину, так і на період дії військового часу.

Звертають увагу суду на те, що у відзиві Відповідач фактично визнав факт укладення Кредитного договору та наявність заборгованості. Єдиний аргумент, яким апелює Відповідач це строки позовної давності, які на його думку Позивачем пропущені, що не відповідає дійсності з підстав зазначених у даній відповіді на відзив. Наразі, на думку ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР», Відповідач у відзиві керується припущеннями і неправильним тлумаченням норм матеріального права, крім того подаючи інформацію, що не відповідає дійсності, а подання такого відзиву до суду є ні що інше як намагання уникнути виконання зобов`язання, що передбачено Договором.

Ухвалою суду від 21.04.2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвокатки Труба К.Б. про витребування у позивача оригіналів договору факторингу №290224-11 від 29 лютого 2024 року, всі додатки до нього, а також документи, що були підставою для його укладання.

Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за їх відстуність, просить про задоволення позову в повному обсязі. Просить задовольнити клопотання про витребування оригіналів доказів, оглянути їх в судовому засіданні і розглянути справу по суті, відмовити у задоволенні позову повністю.

Представник відповідача надала суду заяву про розгляд справи за їх відсутність, просить про відмову задоволення позову з викладених у заявах з процесуальних питань підстав та заяві про застосування строку позовної давності. в заяві про скасування заочного рішення, в якій викладено по суті заперечення відповідачки проти позову, зазначає, що відповідач не укладала кредитний договір з ТОВ «Споживчий центр», не отримувала ніяких повідомлень про укладання договору факторингу. Крім того, оскільки виходячи з тексту рішення суду кредитний договір був ніби-то укладений 17 жовтня 2019 року строком на 14 днів, тобто він припинив свою дію 01 лютого 2019 року. Позивач звернувся з позовом до суду 24.06.2024 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності.

Дослідивши матеріали справи надані позивачем, а інших суду не надавалось, як і не заявлялось клопотань про витребування/забезпечення доказів, судом встановлені наступні фактичні обставини і відповідно ним правовідносини.

17.10.2019 року між відповідачем та первісним кредитором Товариством з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" укладений кредитний договір на підставі якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 10 000 грн.

Між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ТОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» укладено Договір факторингу № 290224-11 від «29» лютого 2024 року , отже позивач є новим кредитором відповідача.

На виконання умов зазначеного договору укладено реєстр № 1, згідно з яким відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором № 17.10.2019-010001143 від 17.10.2019 року на залишок основної суми кредиту, відсотків, нарахованих за користування кредитом, та інших, передбачених договором платежів, боржником за яким являється ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 . В свою чергу Позивачем на адресу Відповідача направлено Повідомлення про відступлення права вимоги за Договором факторингу № 290224-11 від «29» лютого 2024 року, а також вимога про сплату заборгованості від 29.02.2024 року.

Відповідно до умов Договору Позичальнику надано кредит у розмірі 10 000,00 грн., що підтверджується довідкою субконто (виписка) з первинним строком користування 14 календарних днів з дати отримання за процентною ставкою у розмірі 28%. Згідно п. 1.1. Договору за цим Договором Кредитодавець зобов`язується надати кредит Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених Договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п.1.3. Договору протягом 3 робочих днів з дати прийняття пропозиції Позичальником Кредитодавець надає Позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; тип кредиту - фінансовий кредит; строк, на який надається кредит, встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; проценти за користування кредитом (проценти) встановлюються у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; графік платежів встановлюється у Заявці, яка є невід`ємною частиною кредитного договору.

Кредитодавець надає Позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності (п.2.1 Договору). Згідно п. 2.3. Договору надання кредиту здійснюється шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника.

Днем надання кредиту вважається день списання відповідної суми коштів з рахунку Кредитодавця, а днем погашення кредиту/сплати платежу день зарахування коштів на поточний рахунок Кредитодавця, що підтверджується випискою з поточного рахунку Кредитодавця (п. 2.4 Договору).

Відповідно до п.п. «а» п. 4.1. Договору Позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в Договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів за користування шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця до дати, вказаній у Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти. У разі несплати кредиту та/або процентів у встановлені договором терміни/строки, сума зобов`язань по погашенню кредиту та/або процентів з наступного за останнім для сплати днем вважається простроченою. У разі несвоєчасного повернення Позичальником обумовленої суми кредиту та несплати нарахованихпроцентів до Позичальника може бути застосована неустойка згідно п.5.4. кредитного договору (п.7.1 Договору).

У відповідності п. 5.4. Договору передбачено, що у випадку невиконання/неналежного виконання Позичальником будь-яких грошових зобов`язань за Договором Кредитор залишає за собою право нарахування неустойки, розмір якої встановлюється в Заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти.

Відповідно до Заявки від 17.10.2019 Кредитодавцем надано Позичальнику кредит у розмірі 10 000,00 грн. з первинним строком на 14 днів, а відповідачкою ОСОБА_1 отримано кредитні кошти у розмірі 10 000,00 грн. Отже, Кредитором виконано свої зобов`язання за Договором в повному обсязі. Доказів того, що відповідчаем не отримано кредитні кошти чи виконано зобов`язання суду не надано.

Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на день звернення до суду на 13.06.2024 із цим позовом становить 17 800 грн та складається із заборгованості за: тілом кредиту в сумі 10 000 грн; процентами в сумі 2 800 грн; а також штраф у розмірі 5 000 грн., який нараховано відповідно до п.5.4 Кредитного договору № 17.10.2019-010001143 від 17.10.2019 року.

Доказів неправильності розрахунку розміру заборгованості за кредитом відповідчаем суду не надано і на таке не посилався.

Також розмір нарахованих відсотків повністю відповідає умовам договору, підписаному позичальником.

ОСОБА_1 електронним цифровим підписом підписано Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), Заявку на отримання кредиту, підтверджено укладення кредитного договору та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 10 000,00 грн., а отже акцептовано умови Договору. Відповідно до п.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи .

Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступним нормам матеріального права.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). Тягар доказування покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України).

Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України).

Кредитний договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Проаналізувавши фактичні обставини справи, вимоги законодавства у даних правовідносинах й усталену судову практику, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Позивач з метою захисту своїх порушених прав, що знайшли своє відображення у порушенні відповідачем умов кредитних договорів та взятих на себе зобов`язань, звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, як одним із способів та видів такого захисту. Також, суд встановив, що тривале порушення боргових зобов`язань у причинно-наслідковому зв`язку потягнуло за собою появу вищевказаної заборгованості. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим та таким, який підлягає до повного задоволення. Підстав для відмови у задоволенні позову, або часткового задоволення позову судом не встановлено.

Стосовно посилання відповідача на пропуск строку позовної давності суд зазначає наступне.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частина 1 статті 261 ЦК України визначає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила Згідно частини 3 статті 267 ЦК України заява про застосування строків давності може бути подана лише до винесення судом рішення.

За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України). Строк, що визначений роками, спливає у відповідні місяць та число останнього року строку (частина перша статті 254 ЦК України).

Строк як часова категорія характеризується не тільки початковим, а й кінцевим моментом. Для правильного обчислення різних видів строків важливе значення має визначення початок їх перебігу. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Тобто день, в якому безпосередньо мав місце момент початку перебігу строку, при обчисленні останнього не враховується. Положення статті 253 ЦК України поширюються й на інші випадки встановлення початку перебігу строків (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 554/4741/19 (провадження № 61-7013св20)).

З урахуванням принципу розумності, що в окремих положеннях ЦК міститься правило про визначення перебігу строку "від дня" чи "з часу", а не "від наступного дня". Такий прийом законодавчої техніки законодавець застосував, керуючись принципом економії нормативного матеріалу, проте він жодним не змінює загального правила передбаченого в статті 253 ЦК України.

Тому початок перебіг строку за вказаних обставин починається з наступного дня після відповідної календарної дати, тобто строку коли повинна бути сплачена орендна плата.

Між тим, Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Зазначені законодавчі зміни набули чинності з моменту опублікування Закону № 540-ІХ, тобто з 02 квітня 2020 року.

Отже, вказаною нормою права встановлено, що строки, визначені статтею 257 ЦК України на час дії карантину продовжуються автоматично.

У пункті 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року № 540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19).

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався, та було скасовано з 01 липня 2023 року.

Окрім того, відповідно до п. 19 "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного кодексу України в період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" в країні запроваджено воєнний стан, який на даний час триває.

Таким чином, з урахуванням введення карантину з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) 12.03.2020, а також введення воєнного стану в Україні 24.02.2022, строк дії якого продовжено по даний час, 3-річний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України, не сплив та був продовжений на строк дії такого карантину, а в подальшому зупинений у зв`язку із введенням воєнного стану, то позивачем позов пред`явлено у межах строку позовної давності.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачем не пропущена позовна давність на звернення до суду з вказаним позовом.

Крім зазначеного, оскільки позовні вимоги підлягають до задоволення, на підставі приписів ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім і документально підтверджені судові витрати за розгляд даної цивільної справи.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 12-13,79-81, 141, 263-265, 274, 280 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов Товариство з обмеженою відповідальністю "Новий Колектор " до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( код платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВИЙ КОЛЕКТОР" (вул. Алмазова Генерала, 13, оф. 601, м. Київ, ) заборгованість за кредитним договором № 17.10.2019-010001143 від 17.10.2019 року в сумі 17 800 грн.,яка складається із заборгованості за: тілом кредиту в сумі10 000 грн; процентами в сумі 2 800 грн; а також штраф у розмірі 5 000 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "НОВИЙ КОЛЕКТОР" судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО