Справа № 736/2749/24
№ провадження 2/738/140/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року місто Мена

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді: Савченка О.А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Лях Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Мена Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАHОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою в якій просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позовні вимоги мотивує тим, що, від спільного проживання з відповідачкою в цивільному шлюбі мають сина ОСОБА_4 , який на даний час постійно проживає з ним. З грудня 2023 року матір дитини - відповідачка ОСОБА_2 поїхала з дому і назад не повернулась, на зв`язок не виходить, дитиною не цікавиться, матеріально не допомагає. Позивач виховує сина, забезпечує його матеріально, піклується про нього, тобто виконує батьківські обов`язки. В зв`язку з цим, позивач просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно їх малолітнього сина, стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини та визначити місце проживання дитини разом батьком - позивачем.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до ст.ст. 128, 130 ЦПК України.

Представник третьої особи, Орган опіки та піклування Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області, в судове засідання не з`явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримав.

За таких обставин, суд приходить до висновку, про можливість проведення розгляду справи без участі відповідачів та представника третьої особи, на підставі наявних у справі доказів.

Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступних висновків.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З наявної в матеріалах справи копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , вбачається, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.3).

З Витягу з реєстру територіальної громади (а.с.4) слідує, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані: піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у пункті 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23.02.2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дітей лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

З Акту обстеження умов проживання станом на 16.01.2024 слідує, що позивач ОСОБА_1 проживає по АДРЕСА_2 , де також проживає і малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Матір дитини ОСОБА_2 за вказаною адресою відсутня, з 26.12.2023 участі у вихованні дитини не приймає. Всі обов`язки виконує батько дитини - ОСОБА_1 , допомагають бабуся з дідусем (а.с.7).

Рішенням виконавчого комітету Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області № 36 від 18 квітня 2024 року вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с. 11).

З Висновку виконавчого комітету Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 вбачається, що мати дитини з грудня 2023 року не проживає з дитиною, залишила сина в сім`ї батька, не приймає участі у вихованні, не цікавиться життям та станом здоров`я дитини. У квітні 2024 року батько дитини отримав на свою поштову адресу вирок Менського районного суду Чернігівської області від 02 квітня 2024 року, відповідно до якого ОСОБА_2 засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 1 рік. ОСОБА_2 зареєстрована в с. Ушня Корюківського району Чернігівської області, але за місцем реєстрації майже не з`являється. ОСОБА_2 має низький материнський потенціал (не забезпечує елементарного догляду за дитиною, не надає гарантію безпеки, емоційного захисту дитині, стимулювання життєвих орієнтирів і не сприяє розвитку). За таких обставин, з метою соціального захисту прав дитини, виконавчий комітет Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області, як органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 (а.с. 12).

Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Пунктом 16 вказаної постанови Пленуму передбачено, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Оцінюючи проблему забезпечення якнайкращих інтересів малолітнього ОСОБА_3 , суд підкреслює, що з огляду на те, що розлучення з матір`ю надає тяжкий вплив на дитину, таке розлучення повинно проводитися лише в крайньому випадку, наприклад, коли існує небезпека неминучого заподіяння дитині шкоди або в інших необхідних випадках; розлучення не повинно проводитися, якщо дитина може бути огороджена від розлучення за допомогою менш радикальних заходів. Перш ніж вдатися до розлучення, держава повинна надати матері сприяння у виконанні нею своїх батьківських обов`язків і відновити або зміцнити здатність піклуватися про свою дитину, за винятком тих випадків, коли розлучення необхідне в інтересах захисту дитини. Матеріальна скрута не може служити виправданням для розлучення дитини зі своїми батьками.

В ситуації що розглядається, відповідачка протягом тривалого часу не піклується про свою дитину, не виявляє бажання вчинити будь-які дії пов`язані з відновлення материнського зв`язку із дитиною. В такій ситуації, на думку суду, без бажання відповідача, держава позбавлена можливості посприяти їй у виконанні своїх батьківських обов`язків і відновленні або зміцненні здатності сім`ї.

Відповідно до положень частини першої статті 3 Конвенції «Про права дитини», частин сьомої та восьмої статті 7 Сімейного Кодексу України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей, саме зважаючи на які суд прийшов до переконання, що ОСОБА_2 беззаперечно має бути позбавлена батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_3 , від виховання якого вона свідомо ухиляються, не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не утримує його матеріально, не спілкується з ним, не цікавлять його життям та здоров`ям.

Відповідно до частини другої статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України, діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність в матеріалах справи доказів про наявність у відповідача інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, батьків; відсутність в матеріалах справи доказів про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; відсутність в матеріалах справи доказів про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Положеннями ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Проживання дитини разом із батьками є водночас правом дитини та обов`язок батьків утримувати дитину.

Частиною 1 ст. 161 СК України встановлено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, враховуючи, що малолітній ОСОБА_3 зареєстрований за місцем реєстрації своєї матері, яка свідомо ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, а саме позивачем - батьком створено належні умови для проживання, виховання та забезпечення дитини, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання дитини з батьком.

Враховуючи вищевикладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 164 - 166 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 4, 12, 79, 80-85, 259, 263 - 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Орган опіки та піклування Холминської селищної ради Корюківського району Чернігівської області, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно малолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягувати з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований по АДРЕСА_2 ), аліменти на утримання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 18 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , по АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованої по АДРЕСА_1 ) 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок судового збору на користь держави.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: О.А. Савченко