Справа № 128/2170/24
Провадження №22-ц/801/1220/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Карпінська Ю. Ф.
Доповідач :Стадник І. М.
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

23 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Стадника І.М. (судді-доповідача), Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 29 травня 2024 року

в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування моральної шкоди, -

встановив:

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 29 травня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та відшкодування матеріальної шкоди повернуто позивачу разом з доданим документами.

Зазначена ухвала багаторазово оскаржувалася ОСОБА_1 в апеляційному, касаційному порядку.

Так, ухвалою Вінницького апеляційного суду 13 червня 2024 року звернення ОСОБА_1 визнано діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживання процесуальними правами, а апеляційну скаргу повернуто заявнику із застосуванням до ОСОБА_1 заходів процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 3 028 грн в дохід Державного бюджету України.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 липня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 постановлено вважати неподаною та повернуто скаржнику.

Ухвалою Верховного Суду від 31 липня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 13 червня 2024 року в зазначеній справі повернуто заявнику.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 серпня 2024 року звернення в апеляційній скарзі ОСОБА_1 визнано діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами. Відмовлено в прийнятті апеляційної скарги на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 29 травня 2024 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 26 серпня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про відвід суддів від участі у розгляді його апеляційної скарги повернуто заявнику без розгляду, а апеляційну скаргу повернуто особі, яка її подала.

Ухвалою Верховного Суду від 23 вересня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 13 червня 2024 року вдруге повернуто заявнику.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 жовтня 2024 року апеляційну скаргу, подану від імені ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 29 травня 2024 року, а також документ під назвою «щодо виконання ухвали від 27 вересня 2024 року» повернуто без розгляду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 листопада 2024 року визнано, що звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 29 травня 2024 року є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на вказану ухвалу суду повернуто скаржнику й застосовано до нього заходи процесуального примусу у вигляді штрафу в розмірі 6 056 грн та стягнуто з нього вказану суму в дохід Державного бюджету України.

Аналогічні вищевказаній ухвалі рішення прийняті Вінницьким апеляційним судом в ухвалі від 21 листопада 2024 року, ухвалі від 09 грудня 2024 року, ухвалі від 02 січня 2025 року, ухвалі від 22 січня 2025 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 25 березня 2025 року визнано, що звернення ОСОБА_1 є дією, що суперечить завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами, а апеляційну скаргу повернуто скаржнику.

Отже позивач багаторазово звертається з апеляційними скаргами на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 29 травня 2024 року, попередні апеляційні скарги визнавалися неподаними і поверталися скаржнику в зв`язку з невиконанням ним вимог ухвал про усунення недоліків, або поверталися йому, так як звернення з такими апеляційними скаргами визнавалися такими, що суперечать завданню цивільного судочинства і є зловживанням процесуальними правами.

При цьому в касаційному порядку ухвали Вінницького апеляційного суду або не оскаржувалися, або позивач не виконував вимоги ухвал Верховного Суду про усунення недоліків касаційних скарг, і вони поверталися касаційним судом, тобто по справі склалася ситуація, коли ОСОБА_1 вкотре всупереч вимогам процесуального закону намагається оскаржити в апеляційному порядку судове рішення й отримати результат, відмінний від попередніх ухвал Вінницького апеляційного суду, а також Верховного Суду.

Апеляційний суд вважає, що подання дванадцятий раз ОСОБА_1 апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції є зловживанням процесуальними правами, а апеляційну скаргу слід повернути заявнику з таких підстав.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства (п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або чинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення п. 1 частини 2 статті 44).

Наведений у ч. 2 ст. 44 ЦПК України перелік дій, що можуть бути визнані судом зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним, суд може визнати таким зловживанням також інші дії, які мають відповідну спрямованість і характер.

При цьому йому неодноразово роз`яснювалося, що повернення апеляційної скарги не є перешкодою для її повторного подання, але лише за умови усунення її недоліків, на які вказано в численних ухвалах апеляційного суду. Так само позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовною заявою, що відповідатиме встановленим законом вимогам.

Крім визнання звернення ОСОБА_1 зловживанням процесуальними правами через вжиття нелегітимної лексики, заявлення відводів всьому складу суду, його апеляційні скарги неодноразово залишалися без руху з тих підстав, що вони не оплачені судовим збором, надавався строк для усунення недоліків, які не були усунені.

Так само і ця апеляційна скарга не оплачена судовим збором, не містить відомостей про ціну позову для його визначення апеляційним судом, а натомість наповнена погрозами суддям, яких ОСОБА_1 називає «працівниками Вінницького апеляційного суду», тим самим принижуючи їх статус й зневажливо ставлячись до судової влади України, про те, що у разі негайного неприйняття його апеляційної скарги в будь-якому вигляді, він подаватиме дисциплінарні скарги.

Такі дії позивача ОСОБА_1 апеляційний суд вважає такими, що не спрямовані на досягнення мети цивільного судочинства, а є зловживанням процесуальними правами, їх систематичність, незначні модифікації апеляційних скарг з тим, щоб створити видимість нових підстав для її подання й домогтися нового перегляду свідчить про їх сутяжницький характер.

При цьому в практиці ЄСПЛ також акцентується увага на зловживанні процесуальними правами. Так, наприклад, у справі Salontaji-Drobnjak v. Serbia (заява № 36500/05 від 13.10.2009) Суд зазначив, що правовій системі має бути дозволено захищати себе від сутяжників, але вважає, що встановлення ефективного юридичного механізму взаємодії з скаргами таких сутяжників є прерогативою національної влади.

Відтак встановлені статтею 44 ЦПК України правові наслідки зловживання особою своїми процесуальними правами не становлять порушення статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Керуючись статтями 36, 39, 44, 143, 144, 148, 357, 368, 389 ЦПК України, -

ухвалив:

Визнати, що звернення ОСОБА_1 з апеляційною скаргою на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 29 травня 2024 року є діями, що суперечать завданню цивільного судочинства та є зловживанням процесуальними правами.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на вказану ухвалу суду повернути скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів із дня складання її повного тексту.

Суддя-доповідач І. М. Стадник

Судді Ю.Б. Войтко

І.В. Міхасішин