Провадження №2/359/1108/2025
23 квітня 2025 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого Семенюти О.Ю.,
за участю секретаря судового засідання Моргушко Л.В.,
за участю представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Водполімер» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації іпотеки,
1. Зміст доводів пред`явленого позову.
2. Інформація про рух цивільної справи.
Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 листопада 2024 року (а.с.152) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим ТОВ НВФ «Водполімер», була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Семенюті О.Ю.
Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 4 грудня 2024 року (а.с.164) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено її розгляд до підготовчого судового засідання.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 10 лютого 2025 року (а.с.180) було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
На підставі ухвали Бориспільського міськрайонного суду від 23 квітня 2025 року, занесеної до протоколу судового засідання, проведений заочний розгляд цивільної справи у відсутності відповідачів.
У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримують позов та наполягають на його задоволенні.
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не з`явилися у судове засідання, відзив на позов не подали. Відповідачі були неодноразово повідомлені про час там місце розгляду справи, що підтверджується судовою кореспонденцією (а.с.171, 172, 185, 186,195, 196, 199, 200).
3. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 20 грудня 2022 року (а.с.42-60), залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 липня 2023 року (а.с.61-76), було витребувано у ОСОБА_4 у власність та володіння ТОВ НВФ «Водполімер» адміністративну будівлю АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 05), а також скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №37096833 від 15 вересня 2017 року (номер запису про право власності 22352425), прийняте приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою О.С., стосовно власника вказаної будівлі. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 1 травня 2024 року рішення Бориспільського міськрайонного суду від 20 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 липня 2023 року було скасовано в частині позовних вимог ТОВ НВФ «Водполімер» про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 15 вересня 2017 року, індексний номер 37096833, прийнятого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою О.С. та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог; в іншій частині рішення Бориспільського міськрайонного суду від 20 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 липня 2023 року залишено без змін.

З акта про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документів, від 2 жовтня 2023 року (а.с.123-124) вбачається, що на виконання виконавчого листа №359/10168/20, виданого Бориспільським міськрайонним судом 11 жовтня 2023 року, з незаконного володіння ОСОБА_4 вилучено адміністративну будівлю АДРЕСА_2 та повернуто її у власність ТОВ НВФ «Водполімер».

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №423718620 від 23 квітня 2025 року (а.с.202) вбачається, що право власності на адміністративну будівлю АДРЕСА_2 зареєстровано за ТОВ НВФ «Водполімер».

Спірні правовідносини регулюються главою 23 «Загальні положення про право власності» розділу І «Право власності» книги третьої «Право власності та інші речові права» ЦК України та Законом України «Про іпотеку».

4. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду в п.99 постанови від 15 червня 2020 року у справі № 826/20221/16, за загальним правилом саме власнику належить правоможність вчинення правочинів, спрямованих на розпорядженням його майном.

Згідно з ч.1, ч.2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За правилом ч.1 ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.3 ст.17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч.5 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

5. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

За змістом ст.3 та ст.5 Закону України «Про іпотеку», предметом іпотеки може бути об`єкт нерухомого майна, яке належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація. Однак судовими рішеннями у цивільній справі №359/10168/20 встановлено, що спірне нерухоме майно вибуло з власності та володіння ТОВ НВФ «Водполімер» проти його волі, на підставі договору купівлі-продажу адміністративної будівлі №9 від 20 квітня 2015 року, укладеного між ТОВ НВФ «Водполімер» та ТОВ «Концерн Водполімер», посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Дудкою О.С. за реєстровим номером №1019. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 7 жовтня 2019 року (а.с.77-93), залишеною без змін постановою Верховного Суду від 15 січня 2020 року (а.с.94-103), визнано недійсним договір купівлі-продажу адміністративної будівлі №9 від 20 квітня 2015 року, укладений між ТОВ НВФ «Водполімер» та ТОВ «Концерн Водполімер». Під час розгляду справи №911/786/18 встановлено, що оспорюваний договір вчинений за умисною змовою однієї сторони правочину представника позивача ТОВ «НВФ «Водполімер» Періна В.А., а також з перевищенням ним повноважень, з другою стороною - директором та учасниками ТОВ «Концерн Водполімер», внаслідок чого настали несприятливі наслідки для позивача у вигляді втрати останнім права власності на адміністративну будівлю №9. Оскільки спірне майно вибуло з володіння власника поза його волею шляхом зловмисної домовленості однієї сторони правочину представника позивача ТОВ «НВФ «Водполімер» ОСОБА_5 , а також з перевищенням ним повноважень, з другою стороною ТОВ «Концерн Водполімер», яке в подальшому відчужено на користь ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, відповідно до якого відповідач зареєстрував за собою право власності на спірну адміністративну будівлю №9, а також врахувавши недобросовісну поведінку набувача майна, суди витребували спірне майно від ОСОБА_4 у власність та володіння ТОВ НВФ «Водполімер». На підставі ч.5 ст.82 ЦПК України вказані обставини не підлягають доказуванню. Тобто адміністративна будівля АДРЕСА_2 станом на день укладення договору іпотеки 15 травня 2018 року, належала позивачу, незважаючи на його втрату у період часу з 2015 до 2023 року та наявність відповідних записів про право власності на неї за іншими особами у Державному реєстрі речових прав. Оскільки ОСОБА_4 не був власником спірного майна, він не мав права розпоряджатися ним, зокрема передавати його в іпотеку ОСОБА_3 . Державна реєстрація права іпотеки на адміністративну будівлю АДРЕСА_2 за ОСОБА_3 це офіційне визнання та підтвердження державою факту набуття ним такого права, а відповідні записи в Реєстрі створюють для ТОВ НВФ «Водполімер» перешкоди у реалізації правоможності власника на розпорядження цим нерухомим майном (п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 у справі №711/4556/16-ц). В такому випадку ефективним способом захисту прав власника нерухомого майна, обтяженого іпотекою на користь особи, з якою він не перебуває у зобов`язальних відносинах, буде скасування державної реєстрації права іпотеки. Відтак державний реєстратор на підставі судового рішення про скасування державної реєстрації права іпотеки, яке набрало законної сили, проводить державну реєстрацію припинення права іпотеки відповідача, що усуває для позивача перешкоди у здійсненні ним правоможності розпоряджатись своїм нерухомим майном.

З огляду на це суд висновує про те, що належить скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_3 права іпотеки адміністративної будівлі АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 05), а також вилучити запис про обтяження №26150448 від 15 травня 2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в п.10.1 постанови від 10 квітня 2024 року в справі №496/1059/18 (провадження №14-209цс21), згідно з якою для ефективного захисту прав володіючого власника нерухомого майна, щодо якого до Реєстру незаконно внесено запис про право іпотеки іншої особи, з якою власник не перебував у зобов`язальних відносинах, має застосовуватись негаторний позов про усунення перешкод у здійсненні власником права розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України) з яким власник може звернутись, зокрема, шляхом пред`явлення вимоги про скасування державної реєстрації права іпотеки зазначеної особи. Позовна давність до такого позову не застосовується, а судове рішення про його задоволення, яке набрало законної сили, є підставою для державної реєстрації відомостей про припинення незаконно зареєстрованого за відповідачем права іпотеки, що усуває для позивача перешкоди у здійсненні ним правоможності розпоряджатись своїм нерухомим майном. При цьому оспорювання ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного нерухомого майна або документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію права іпотеки за відповідачем, не є ефективним способом захисту прав власника від описаного вище порушення.

6. Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.35 постанови №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Адже солідарне відшкодування судових витрат процесуальним законодавством не передбачено.

ТОВ НВФ «Водполімер» сплатило судовий збір в загальному розмірі 6056 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується платіжними інструкціями №60 та №61 від 24 квітня 2024 року (а.с.151). Пред`явлений позов задоволений повністю.

З огляду на це суд висновує про те, що з кожного з відповідачів на користь ТОВ НВФ «Водполімер» слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 3028 гривень 00 копійок (6056,00 : 2).

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, ч.1-ч.2 ст.259, ст.263-265, ч.6 ст.268, ч.1 ст.280 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Водполімер» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про скасування державної реєстрації іпотеки задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_3 права іпотеки адміністративної будівлі АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 05).

Вилучити запис про обтяження №26150448 від 15 травня 2018 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Водполімер» витрати на оплату судового збору в розмірі 3028 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь товариства з обмеженою відповідальністю науково-виробнича фірма «Водполімер» витрати на оплату судового збору в розмірі 3028 гривень 00 копійок.

Повний текст заочного рішення суду складений 28 квітня 2025 року.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Відповідач має право подати заяву про перегляд заочного рішення до Бориспільського міськрайонного суду протягом 30 днів з дня оголошення судового рішення. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач набуде право оскаржити заочне рішення до Київського апеляційного суду в загальному порядку.

Суддя: О.Ю. Семенюта