Справа № 695/40/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25 квітня 2025 року с-ще Чорнобай
Чорнобаївський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді - Романової О.Г.,
за участі секретаря судового засідання Данілової О.С.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження у приміщенні Чорнобаївського районного суду Черкаської області цивільну справу за позовом ТОВ «Земельний край» до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів, -
До Чорнобаївського районного суду Черкаської області із Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області за підсудністю, для розгляду, надійшла цивільна справа за позовом ТОВ «Земельний край», адреса: вул. Січових Стрільців, 77, офіс 36,
В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що 11 жовтня 2024 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Земельний край» було укладено два договори купівлі-продажу земельних ділянок, а саме:
- договір купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером
За вищевказаними договорами між сторонами було проведено повний розрахунок
11 жовтня 2024 року, а саме: грошові кошти були переведені з поточного рахунку ТОВ «Земельний край» ( НОМЕР_2 ) через АТ «Банк Альянс» на рахунок відповідача ОСОБА_2 ( НОМЕР_3 ) та договірні відносини були виконані в повному обсязі.
Проте, 21 жовтня 2024 року, через збій в програмному забезпеченні, ТОВ «Земельний край» помилково було переведено відповідачці ОСОБА_2 двома транзакціями грошові кошти у розмірі 353108,39 грн.
В цей же день, після виявлення проблеми, близько 15:00 год., працівником ТОВ «Земельний край» було повідомлено відповідачку та запропоновано повернути помилково перераховані кошти. Однак, ОСОБА_2 зазначила, що мобільний застосунок АТ КБ «Приват Банк» у неї відсутній, а відвідати банківську установу остання не має можливості.
22 жовтня 2024 року представник ТОВ «Земельний край» та відповідачка ОСОБА_2 відвідали відділення АТ КБ «Приват Банк» де останньою було перераховано ТОВ «Земельний край» кошти, які перебували на її рахунку у розмірі 224260,00 грн. Пояснити відсутність на рахунку 128848,39 грн. відповідачка відмовилась, вказала, що вона нічого не знає, кошти з рахунку нею не перераховувались.
На момент звернення до суду відповідачка ОСОБА_2 уникає зустрічей із представником позивача, помилково перераховані кошти не повернула.
Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Враховуючи вищевикладене, посилаючись на норми цивільного законодавства, позивач просить суд стягнути із відповідачки ОСОБА_2 помилково сплачені грошові кошти у розмірі 128848,39 грн. та понесені судові витрати, які складаються із суми сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн.
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 31 січня 2025 року залишено позовну заяву без руху та надано строк для усунення недоліків, які позивачем було усунуто (а.с. 67 68).
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 04 лютого 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 76 77).
Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 26 березня
2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 107 108).
У судовому засіданні представник позивача Науменко Д.С. позовні вимоги підтримала та просила задовольнити із підстав, вказаних у позовній заяві. Крім цього, повідомила суд, що у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, протягом п`яти днів після ухвалення рішення до суду будуть подані докази про понесені судові витрати стороною позивача.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток про виклик до суду на адресу місця реєстрації, відзиву на позовну заяву не подала, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направила, причини неявки суду не відомі.
Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи.
Судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до п. 2.3 вищевказаного договору купівлі-продажу «покупець сплачує вартість земельної ділянки, у визначеному п. 2.1 даного Договору розмірі, за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших податків, обчислених (утриманих), згідно з вимогами чинного податкового законодавства в безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця, зазначений в даному договорі, у день укладання (нотаріального посвідчення) даного договору.
Банківські реквізити Продавця (для цілей перерахування грошових коштів):
ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), № НОМЕР_3 , відкритому в АТ КБ «Приват Банк», МФО банку: 305299».
На виконання п. 2.3 зазначеного договору позивачем ТОВ «Земельний край»
11 жовтня 2024 року було перераховано відповідачці ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 184723,31 грн. на рахунок, вказаний у договорі, що підтверджується копією платіжної інструкції в національній валюті від 11 жовтня 2024 року № 920905 (а.с. 45).
Відповідно до п. 2.3 вищевказаного договору купівлі-продажу «покупець сплачує вартість земельної ділянки, у визначеному п. 2.1 даного Договору розмірі, за вирахуванням суми податку з доходів фізичних осіб та інших податків, обчислених (утриманих), згідно з вимогами чинного податкового законодавства в безготівковому порядку, шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Продавця, зазначений в даному договорі, у день укладання (нотаріального посвідчення) даного договору.
Банківські реквізити Продавця (для цілей перерахування грошових коштів):
ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), № НОМЕР_3 , відкритому в АТ КБ «Приват Банк», МФО банку: 305299».
Згідно п. 2.5 договору продавець заявляє та гарантує, що продаж земельної ділянки, яка є предметом даного договору, є другим продажом об`єкта нерухомого майна, із зазначених в пункті 172.1 Податкового кодексу України, протягом звітного (податкового) 2024 року, в зв`язку з чим відповідно до пункту 172.2 Податкового кодексу України дохід від продажу земельної ділянки підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб за ставкою 5 % та військовим збором за ставкою 1,5 %. У зв`язку з цим Покупець, як податковий агент, утримав з доходу Продавця від продажу земельної ділянки за цим договором та перерахував до бюджету податок з доходів фізичних осіб у сумі 9004,53 грн. та військовий збір у сумі 2701,36 грн.
На виконання п.п. 2.3, 2.5 зазначеного договору позивачем ТОВ «Земельний край»
11 жовтня 2024 року було перераховано відповідачці ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 168385,08 грн. на рахунок, вказаний у договорі, що підтверджується копією платіжної інструкції в національній валюті від 11 жовтня 2024 року № 920904 (а.с. 44).
Як вказує сторона позивача та що не заперечується стороною відповідача і знайшло своє підтвердження при розгляді даного спору, 21 жовтня 2024 року позивачем ТОВ «Земельний край» було перераховано відповідачці ОСОБА_2 :
- грошові кошти у розмірі 184723,31 грн., призначення платежу: оплата по дог. купівлі-продажу земельної ділянки № б/н від 11 жовтня 2024 року із
- грошові кошти у розмірі 168385,08 грн., призначення платежу: оплата по дог. купівлі-продажу земельної ділянки № б/н від 11 жовтня 2024 року із
Цього ж дня, 21 жовтня 2024 року ТОВ «Земельний край» направило листа
ОСОБА_2 , у якому вимагало сплатити безпідставно отримані кошти у розмірі
353108,39 грн. (а.с. 50 - 51).
22 жовтня 2024 року відповідачка ОСОБА_2 перерахували грошові кошти у сумі 224260,00 грн., що підтверджується копією квитанції № 0.0.39615248 1 від 22 жовтня
2024 року (а.с. 49).
Відповідно до частин першої та другої статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.
Аналіз статті 1212 ЦК України і цього інституту цивільного законодавства вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала.
Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося.
Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Зазначена норма закону застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно потерпілому.
За змістом приписів глав 82 і 83 Цивільного кодексу України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої.
Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.
Цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і не договірних зобов`язань.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК України).
Суд звертає увагу, що даний спір виник не з договірних правовідносин, оскільки такі були припинені у зв`язку із повним виконанням умов договорів купівлі-продажу земельних ділянок, а тому, враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі.
Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 3028,00 гривень судового збору.
На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265, 279, 280 ЦПК України, суд -
п о с т а н о в и в:
Позовні вимоги ТОВ «Земельний край» до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів задовольнити у повному обсязі.
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса:
Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса:
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Черкаського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О.Г. Романова