Справа № 275/189/25
23 квітня 2025 року селище Брусилів
Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді - Миколайчука П.В.,
із секретарем судового засідання Котенко О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача адвоката Гладишевої Софії Дмитрівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-
Рішенням Брусилівського районного суду Житомирської області від 07.04.2025 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів ухвалено рішення про задоволення позову.

При цьому, в судовому засіданні до закінчення судових дебатів у справі представником позивача - адвокатом Гладишевою С.Д. заявлено клопотання, в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, про подання до суду впродовж встановленого законом строку, після постановлення судового рішення, доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу.

15.04.2025 через систему «Електронний суд», представником позивача Гладишевою С.Д. подано заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі, в якій він просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 понесених судових витрат в розмірі 12 000 грн.

В судовому засіданні 23.04.2025 представник позивача Гладишева С.Д. не змогла взяти участь з технічних причин.

В судове засідання представник відповідача Штундюк О.А. не з`явився, в заяві просив розглядати справу без його участі та заперечив щодо стягнення вказаного розміру витрат на правничу допомогу.

На підставі ст. ст. 211, 223, 270 ЦПК України, суд розглядає справу без участі сторін.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

За змістом ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в ч. 4ст. 62 ЦПК України.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

За висновком, викладеним у п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до вимог ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови у позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційна розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України сторона відповідача подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, а також докази на підтвердження наданих витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно матеріалів справи, на підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача було подано: ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Гладишевою С.Д. № 1119660 від 02.03.2025 (а.с.6); договір про надання правничої допомоги № 37/24 від 16.12.2024 укладений між ОСОБА_1 та «Лекс Агро Консалт» (а.с.53), додаток до договору від 16.12.2024 з переліком послуг та їх вартістю (а.с.55), акт приймання-передачі від 11.04.2025, згідно яким АО «Лекс Агро Консалт» та ОСОБА_1 , погодили вартість витрат на правничу допомогу в даній справі в розмірі 12 000 грн (а.с.56), детальний опис робіт (наданих послуг), здійснений адвокатом АО «Лекс Агро Консалт» Гладишевою С. у даній справі (а.с.57) .

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

За наведеного вище, оскільки інша сторона заперечувала щодо стягнення витрат на правничу допомогу, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з обставин даної справи, її складності та виконаної адвокатом роботи й кількості та тривалості судових засідань, суд вважає необхідним зменшити розмір правової допомоги на підставі ч. 5 ст. 137 ЦПК України до суми 5000 гривень.

Отже, заява сторони підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.134,141,258,259,263-270 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача адвоката Гладишевої Софії Дмитрівни про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь позовом ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень.

В задоволенні заяви в іншій частині - відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення може бути подана безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 23.04.2025.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

ОСОБА_2 , місце проживання : АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя П.В. Миколайчук