Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2025 року Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області у складі

головуючого судді Ковальчук Т.А.

при секретарі Хорольській І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Магдалинівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок,

В С Т А Н О В И В:

До Магдалинівського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на житловий будинок.

Позивач посилається на те, що 20.02.2020 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 було досягнуто згоди про придбання у неї домоволодіння по АДРЕСА_1 . Ціна житлового будинку була обумовлена в розмірі 40 000 грн. Після чого між було досягнуто домовленості, що позивач віддає кошти за вказане домоволодіння, а відповідач зі свого боку зобов`язалася, що після сплати суми посвідчити договір купівлі продажу нотаріально на ім`я позивача протягом одного місяця.

Після отримання грошей, відповідач договір належним чином не посвідчила, на прохання позивача посвідчити його нотаріально, посилається на те, що постійно зайнята, оскільки працює та проживає в іншому населеному пункті.

Позивач вважає, що між ним та відповідачем досягнуто щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, ним сплачено всю вартість майна, однак неможливо посвідчити договір нотаріально. У зв`язку із чим позивач звертається до суду та прохає визнати право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами.

Позивач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, прохав задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, прохала розглянути справу без її участі, не заперечувала проти позовних вимог.

Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.

ОСОБА_2 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою:АДРЕСА_1 (а. с. 10-11).

20.02.2022 року між позивачем та відповідачем складено розписку щодо купівлі позивачем домоволодіння, що розташоване по АДРЕСА_1 , а також отримання ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 40 000 грн. (а. с. 16).

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі внутрішній волі. Правочин має вчинятись у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Виходячи з матеріалів справи, обставини, які склалися, свідчать про наявність укладення договору купівлі-продажу між сторонами. Об`єктивно сторони договору купівлі-продажу порушили вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору. Але позивач і відповідач, як сторони правочину домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося виконання договору.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, при цьому право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що правочин, який укладено між сторонами у справі вважається таким, що вчинений правомірно, тому є законні підстави для визнання за позивачем права власності на нерухоме майно.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 , що складається з: А - житловий будинок загальною площею 35.0 кв. м., житловою площею - 18,4 кв. м.; а - сіни; Б - сарай; В - вбиральня; № 1 огорожа.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Т.А.Ковальчук