печерський районний суд міста києва
Справа № 759/1627/25-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі: головуючого - судді Остапчук Т.В

при секретарі Диченко М.О

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Дьяченко Н.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в порядку позовного спрощеного провадження цивільну справу №759/1627/25-ц за позовом ОСОБА_2 до АТ «Райффайзен Банк» про захист прав споживачів,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» в якому просила визнати незаконним та скасувати рішення Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» відносно ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) про відмову від підтримання ділових відносин від 12.12.2024, оформлене листом вих. N? 81-23/2/198315 від 12.12.2024.; визнати недійсним односторонній правочин, вчинений Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», про розірвання договору із ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).; відшкодувати за рахунок АТ «Райффайзен Банк» на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду в сумі 10 000 (десять тисяч) грн та витрати по судовому збору.

Так, в обґрунтування позову зазначено, що 12 грудня 2024 року при спробі здійснити платіж у закладі громадського харчування за допомогою банківської карти № НОМЕР_2 , емітентом якої є АТ «Райффайзен Банк», касиром закладу громадського харчування ОСОБА_2 було повідомлено про неможливість здійснення платіжної операції із невідомих причин. За результатами спілкування із консультантом АТ «Райффайзен Банк» в телефонному режимі, Позивачу для вирішення питання щодо подальшого користування платіжною карткою, було рекомендовано звернутись до найближчого відділення АТ «Райффайзен Банк». За результатами звернення до відділення АТ «Райффайзен Банк» за адресою: м. Київ, вул. Гната Юри, 8, ОСОБА_2 було рекомендовано звернутись до відділення Банку за адресою відкриття банківського рахунку - АДРЕСА_2 . 17 грудня 2024 року ОСОБА_2 у приміщенні банківської установи АТ «Райффайзен Банк» (надалі - Банк) за адресою: м. Київ, вул. Сім`ї Бродських, 31, отримано лист-повідомлення Банку від 12.12.2024 № 81-23/2/198315, згідно якого Банк повідомив ОСОБА_2 про відмову у підтриманні ділових відносин від 12.12.2024 у зв`язку зі встановленням неприйнятно високого рівня ризику. Також відповідно до змісту вказаного листа ОСОБА_2 повідомлено про закриття рахунку в Банку. Як вбачається зі змісту вказаного листа, Банк посилається на абз. 3 ч. 1 ст. 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Позивач вважає, що дії АТ «Райффайзен Банк» з блокування банківської платіжної картки є неправомірними, - відмова від підтримання ділових відносин є протиправною, оскільки Банком не надано доказів, які б свідчили про вчинення Позивачкою підозрілої фінансової (фінансових) операції, Банком не вказано на ненадання позивачкою інформації для перевірки здійснення фінансових операцій, тому відсутні як фактичні, так і правові підстави для обмеження обслуговування позивачки у формі відмови від підтримання ділових відносин; - Банком не надано належних та допустимих доказів з приводу наявності реальних підстав для встановлення позивачу неприйнятно високого ризику та правомірності припинення підтримання ділових відносин з позивачкою, при тому, що повноваження банку з цих питань не є необмежними, а повинні ґрунтуватися на наявних доказах та документах, які 6 підтверджували як фактичні, так і правові підстави для встановлення позивачці неприйнятно високого ризику та правомірності припинення підтримання ділових відносин, однак таких вимог відповідачем не дотримано, чим порушено права позивачки на належне отримання банківських послуг; - правочин у формі односторонньої відмови Банку від зобов`язань є недійсним, оскільки зміст правочину суперечить актам законодавства, зокрема в частині відсутності фактичних підстав та доказів для застосування припинення ділових відносин за Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Позивачем незаконні операції не проводились, тому підстав блокування її карткового рахунку банком не було і його дії є не законними.

Також, позивач посилається на те, що факт завдання моральної шкоди позивачу, згідно з частинами першою та другою статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Внаслідок реалізації Банком оскаржуваної відмови в підтриманні ділових відносин, Позивачу завдано душевних страждань, адже без будь яких підстав позивача віднесено до переділу «недобросовісних» осіб, до яких застосовуються обмеження, визначені Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Відтак, позивач оцінює розмір моральної шкоди в 10 000,00 гривень.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 23.01.2025 року, матеріали цивільної справи були направлені за підсудністю до Печерського районного суду міста Києва.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 21.02.2025 року було відкрито провадження в порядку позовного спрощеного провадження.

12.03.2025 року, судом отримано 14.03.2025 року, представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити повністю в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» про визнання незаконним та скасувати рішення Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» відносно ОСОБА_2 про відмову від підтримання ділових відносин від 12.12.2024, оформлене листом вих. N 81-23/2/198315 від 12.12.2024, визнати недійсним односторонній правочин, вчинений Акціонерним товариством «Райффайзен Банк», про розірвання договору із ОСОБА_2 , стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000,0 грн та витрат на оплату професійної правничої допомоги в сумі 86 000,0 грн. Представник позивача через додаток «Електронний суд» подав відповідь на відзив в якому зазначив, що згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», належна перевірка здійснюється в разі: 1. встановлення ділових відносин (крім ділових відносин, встановлених на підставі договорів страхування за класами страхування, що не передбачають здійснення страхової виплати в разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та/або досягнення застрахованою особою певного віку, визначеного в такому договорі, за якими клієнтом є фізична особа та загальний страховий платіж не перевищує 27 тисяч гривень або його сума еквівалентна зазначеній сумі, у тому числі в іноземній валюті; а також крім встановлення ділових відносин, які виникають на підставі договорів про участь в лотереї, за умови, що розмір ставки гравця не перевищує 5 тисяч гривень); 2. наявності підозри; 3. здійснення платіжних операцій (у тому числі міжнародних) без відкриття рахунка; 4. проведення фінансової операції з віртуальними активами на суму, що дорівнює чи перевищує 30 тисяч гривень; 5. виникнення сумнівів у достовірності чи повноті раніше отриманих ідентифікаційних даних клієнта; 6. проведення разової фінансової операції без встановлення ділових відносин з клієнтами, якщо сума фінансової операції дорівнює або перевищує суму, визначену частиною першою статті 20 цього Закону (400 тисяч гривень). 7. залежно від рівня ризику проведення фінансової операції належна перевірка клієнта здійснюється також у разі проведення ним кількох фінансових операцій, що можуть бути пов`язані між собою, на загальну суму, що дорівнює або перевищує суму, визначену частиною першою статті 20 цього Закону. За результатами опрацювання інформації, що викладеної у відзиві, є можливим дійти висновку, що Банком не вказано жодної з семи наведених вище причин для проведення перевірки ОСОБА_2 . Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії. Як вбачається із наданих до відзиву документів, до моменту прийняття рішення про відмову від припинення ділових відносин (12.12.2024) Банком не направлялись ОСОБА_2 жодні вимоги про надання інформації або додаткових документів. Більше того, лист від 12.12.2024 №81-23/2/198315 був направлений не на електронну адресу Позивача, що вказана в опитувальнику клієнта - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а на іншу електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_2 Докази направлення Позивачу долученого до відзиву листа від 25.02.2025 №81-23/2/99403 взагалі відсутні. При цьому листом від 25.02.2025 №81-23/2/99403 Банк сам підтверджує факт розірвання із позивачем в односторонньому порядку Договору банківського обслуговування через відсутність у Банку необхідної інформації та (або) ненадання такої інформації протягом 10 днів з моменту направлення відповідної вимоги, незважаючи на те, що будь-які вимоги Позивачу не надсилались. Відповідно до долученого до відзиву документу під назвою: Райффайзен Банк 178- 8/2/2295 Підозріла діяльність Код 900 (Обґрунтований висновок щодо сформованої підозри), вбачається за період з 15.09.2024 - 11.12.2024 Банком по відношенню до 51 особи встановлено орієнтований обсяг сумнівних операцій на суму 28 млн. грн. Стосовно посилань Банку на судову практику, викладену в постанові Верховного Суду від 28.12.2022 №757/57487/20, слід зазначити, що по вказаній аналогічний справі вимоги Позивача до Банку були задоволені - визнано недійсним односторонній правочин Банку по розірванню укладених із Клієнтом договорів. Враховуючи наведене, на переконання Позивача, позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішення Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» відносно ОСОБА_2 про відмову від підтримання ділових відносин від 12.12.2024, оформлене листом вих. N? 81-23/2/198315 від 12.12.2024; Визнати недійсним одностороннього правочину, вчиненого Акціонерним товариством «Райффайзен Банк» про розірвання договору із ОСОБА_2 , є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Представник відповідача 28.03.2025 року, судом отриманої 31.03.2025 року подала письмові заперечення на відповідь на відзив, в яких зазначила, що у відзиві на позовну заяву представник Позивача вказує, що Банком не було вказано причини проведення перевірки Позивачки. Разом з тим це не відповідає фактичним обставинам справи. Як вказувалось в відзиві на позовну заяву, відповідно до підпункту 34 пункту 1 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 06.12.2019р (надалі - Закон про легалізацію), належна перевірка - це заходи, що включають окрім всього :проведення на постійній основі моніторингу ділових відносин та фінансових операцій клієнта, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у суб`єкта первинного фінансового моніторингу інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі, в разі необхідності, про джерело коштів, пов`язаних з фінансовими операціями); Відповідно до пункту 12 додатку 1 до Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затверджене Постановою Національного банку України №65 від 19.05.2020р. (надалі - Положення НБУ № 65), якщо за результатами моніторингу ділових відносин клієнта банк виявляє підозрілі фінансові операції (діяльність), то банк за потреби вживає заходів щодо переоцінки рівня ризику таких ділових відносин з клієнтом та вживає ПЗНП (посилені заходи належної перевірки) у разі присвоєння високого рівня ризику. Отже, належна перевірки Позивачка здійснювалась в зв`язку з наявністю у Банку підозри, як однією з причин здійснення належної перевірки, що передбачено частиною 3 статі 11 Закону про легалізацію. Що стосується посилання представника Позивача на те, що якщо б Банк звернувся до Позивачки за отриманням пояснень з приводу проведених операцій по її рахунку, то позивачка надала б свої пояснення. На це твердження хочу надати наступні пояснення. Відповідно до частини 7 статті 11 Закону про легалізацію, суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії. Отже в даному випадку отримати пояснень та документів від Позивачки щодо здійснених операцій це право Банку, а не обов`язок. Щодо посилання у відповіді на відзив, що Позивачка є Волонтером, то в Банку ця інформацію відсутня. Окрім цього у Банк відсутній обов`язок здійснювати перевірку клієнта на предмет приналежності до категорії «Волонтер», а також звертаємо увагу, що у відкритих джерелах відсутні офіційні реєстри Волонтерів. Що стосується електронної пошти Позивачки, то відповідно до інформації Банку, Позивачка в додатку Банку змінила 08.12.2023р. адресу свого e-mail на ІНФОРМАЦІЯ_2 . В зв`язку з цим всі повідомлення направляються Банком на нову електронну пошту Позивачки, в том числі і лист Банку віл 25.02.2025р. про розірвання Договору банківського обслуговування (докази направлення листа на електронну адресу Позивачки додаються).Отже, на підставі вищевказаного, Банк припинив ділові відносини з Позивачем відповідно до норм діючого законодавства. При поданні відзиву на позовну заяву Банком помилково не було додано до нього копію Заяву № CMDPI-2926478 про акцепт Публічної пропозиції/Угоди від 23.08.2023р. та відповідно витяг з Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», що діяв станом на дату припинення ділових відносин з ОСОБА_2 , так як інформацію про клієнтів Банку обробляється в різних підрозділах Банку. Позивачкою було змінено адресу свого e-mail на ІНФОРМАЦІЯ_2 ., докази направлення на цей e-mail листа Банку від 25.02.2025р. та платіжну інструкцію №134Z4019 від 27.12.2024р. про перерахування залишку коштів Позивачки в сумі 151,13 грн. на рахунок в інший Банк, а тому позовні вимоги не підягають задоволеню. Представник позивача в режимі відеоконференції просив вимоги позовної заяви задовольнити. Представник відповідача заперечувала щодо задоволення позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими та не підтвердженими. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України (ЦК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Положеннями ст. 1068 ЦК України банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк невстановлений договором банківського рахунку або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунку грошові кошти в день надходження до банку відповідної платіжної інструкції, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунку або законом. Згідно з ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду. Відповідно до ч. 1 ст. 1075 ЦК України, договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Банк не має права за заявою клієнта розривати договір банківського рахунка чи вчиняти інші дії, що мають наслідком припинення договору, у разі якщо грошові кошти, що знаходяться на відповідному рахунку, заморожені відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 1075 ЦК України, банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення . Частина 4 ст. 1075 ЦК України встановлює, що банк може відмовитися від договору банківського рахунка та закрити рахунок клієнта у разі наявності підстав, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Залишок грошових коштів на рахунку клієнта повертається клієнту. Судом встановлено, що Позивачка була клієнтом Банку відповідно до Заяви про приєднання до Договору банківського обслуговування № CMDPE-3083366 від 08.12.2023р. та мала рахунок в Банку (надалі - Договір № CMDPI-3083366).Відповідно до п. 1.1. Договору № CMDPE-3083366, договір банківського обслуговування (Договір) - укладений між Баном та клієнтом Договір, який складається з двох частин: а) індивідуальної частини Договору - ця Заява про приєднання до Договору (далі- Заява про приєднання), а також інші Заяви, додатки до Договору та/або додаткові угоди в т.ч. які змінюють умови публічної частини Договору, що можуть бути підписані Сторонами до Договору після приєднання до нього та б) публічної частини Договору: Публічна пропозиція, Тарифи, Правила банківського обслуговування клієнтів малого та мікробізнесу- фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність в АТ «Райффайзен Банк» (далі за текстом - Правила), які оприлюднюються на сайті Банку та визначають перелік Послуг, порядок та умови надання Банком послуг клієнтам малого та мікробізнесу - фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність за Договором, права та обов`язки Банку та Клієнта, порядок розрахунків та відповідальність сторін, додаткові підстави відмови від Договору та/або припинення надання послуг, а також інші особливості надання окремих Послуг. Публічна та індивідуальні частини нероздільно пов`язані між собою та складають єдиний Договір банківського обслуговування. Будь-яке посилання на Заяву про приєднання, Договір банківського обслуговування (Договір) означає посилання на Заяву про приєднання, Правила, Тарифи, Заяви, всі зміни додатки та додаткові договори/угоди до них. Пунктом 2 Договору № CMDPE-3083366 передбачено, що підписанням цієї Заяви про приєднання Клієнт приймає Публічну пропозицію Банку про надання Послуг в порядку та на умовах викладених в правилах, приєднуються до Договору банківського обслуговування та висловлює повну та безумовну згоду з його умовами. Договір банківського обслуговування є укладеним з дати укладання Клієнтом та уповноваженою особою Банку Заяви про приєднання. Підписанням Заяви про приєднання Клієнт безумовно визнає, що Публічна пропозиція, Заява про приєднання, Правила. Тарифи, Заяви разом зі всіма змінами, додатками та додатковими договорами/угодами до них у сукупності є Договором банківського обслуговування, складають його зміст, мають обов`язкову силу та застосовуються до відносин Сторін так само, якби їх було викладено безпосередньо в тексті цього документу. Пунктом 3 Договору № CMDPE-3083366 передбачено, що Банк самостійно встановлює Правила та змінює їхню редакцію, у тому числі визначає перелік Послуг, їхній зміст та умови надання. Правила набувають сили у відносинах Сторін за Договором з дати набуття ними чинності. Чинна редакція Правил офіційно оприлюднюється на Сайті Банку. Пунктом 5 Договору № CMDPE-3083366 перебачено, що один раз на місяць Банк вносить зміни до Правил (в тому числі шляхом викладення в новій редакції), вносить зміни до діючих Тарифів, які змінюють умови обслуговування Клієнтів, в тому числі шляхом встановлення/затвердження нових Тарифів та оприлюднює їх першого числа кожного календарного місяця на Сайті Банку (разом з повідомленням з переліком змін, що вносяться) та у відділеннях Банку. Змінені Правила, змінені (у тому числі нові) Тарифи (крім Тарифів за вкладними рахунками) набирають чинності у відносинах Сторін із зазначеної в них дати, але не раніше тридцяти календарних днів з дати їх оприлюднення на Сайті Банку. Такі Правила та/або Тарифи вважаються прийнятими Клієнтом, якщо до дати набрання ними чинності Клієнт не повідомить Банку про розірвання Договору відповідно до умов Правил. Відповідно до п. 7 Договору № CMDPE-3083366, підписанням Заяви про приєднання Клієнт підтверджує, що він ознайомлений та згоден з Правилами та Тарифами, що є чинними та дату підписання Заяви про приєднання. А подальшому Клієнт зобов`язаний перед отриманням Послуг ознайомитись з чинною редакцією Правил та діючими на відповідний момент Тарифами, а також першого числа кожного місяця ознайомлюватись з новими (зміненими) Правилами та Тарифами Банку (або з інформацією про їхню відсутність), які до набрання ними чинності оприлюднюються Банком згідно з пунктами 5,6 Заяви про приєднання. Звернення Клієнта до Банку для отримання Послуг або вчинення Клієнтом інших фактичних дій, спрямованих на отримання Послуг, свідчить про згоду Клієнта з чинною редакцією Правил та діючими Тарифами. Відповідно до п. 8 Договору № CMDPE-3083366, Банк зобов`язується надавати Клієнту Послуги в порядку та на умовах, визначених Договором. Відповідно до п. 10 Договору № CMDPE-3083366, підписанням Заяви про приєднання Клієнт підтверджує дотримання, повноту та достовірність засвідчень та гарантій, зазначених в Правилах. Відповідно до п. 12 Договору № CMDPE-3083366, Банк має право відмовитись від надання Послуг, зокрема, від підписання Заяв, проведення операції (їй) по Рахунках Клієнта, а також зупинити операції та/або здійснити Блокування ПК, відмовити в обслуговуванні Клієнту та/або зарити Рахунок/Рахунки, у випадках передбачених законодавством України, а також Правилами. Відповідно до п. 13 Договору № CMDPE-3083366, у разі не виконання, або неналежного виконання зобов`язань, встановлених Договором, Сторони несуть відповідальність згідно з законодавством України та умовами Договору. Сторони безумовно визнають види та розмір відповідальності, підстави відмови від Договору та/або припинення надання Послуг, що визначені Договором. Так, Позивачка мала рахунок в Банку № НОМЕР_3 . При встановленні ділових відносин з Позивачем, до Банку позивачкою було подано Опитувальник від 08.12.2023р. де було вказано запланований річний обсяг фінансових операцій у сумі 144 000,0 грн на рік, з зазначенням джерела походження коштів на рахунок Позивача - від підприємницької діяльності. В ході аналізу фінансових операцій Позивачки виявлено, що на відкритий в Банку рахунок Позивачки, як фізичної особи, № НОМЕР_3 в період з 02.09.2024 по 09.12.2024 року надходили безготівкові зарахування з рахунків Позивачки в інших банках на загальну суму близько 58 000,0 грн. та зарахування від групи фізичних осіб на загальну суму близько 55 000,0 грн (понад 80 зарахувань); В подальшому більшу частину отриманих зарахувань (близько 80 тис грн) було перераховано за межі Банку через застосунок MyRaif та Raiffeisen Online. Таким чином, динаміка здійснюваних операцій за рахунком Позивачки свідчить про потенційне перевищення суми фактично здійснених операцій із обсягом операцій, вказаним при встановленні ділових відносин. Також наявна невідповідність джерел походження коштів Позивачки, які вказані в Опитувальнику від 08.12.2023р: вказано - від підприємницької діяльності, фактично - зарахування від різних фізичних осіб, без ідентифікації платників через платіжні системи та сервіси. Крім того, значна кількість трансакцій є одним з індикаторів того, що Клієнт може бути дропом (money mule). В зв`язку з вищевказаним, керуючись вимогами Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 № 2121-III, Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» від 06.12.2019р.; Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затверджене Постановою Національного банку України №65 від 19.05.2020р. та внутрішніми нормативними документами Банку, 13 грудня 2025 Банк направив на електронну пошту Позивачки ІНФОРМАЦІЯ_2 Лист № 81-23/2/198315 від 12.12.2024р. про те що, Банк прийняв рішення відмовитись від підтримання ділових відносин з Позивачем з 12.12.2024 у зв`язку з встановленням Позивачці неприйнятно високий рівень ризику. Звертаю увагу суду, що рахунок Позивачки IBAN № НОМЕР_3 (рахунок Позивача № НОМЕР_4 ) відповідно до плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затверджений Постановою Правління НБУ 11.09.2017 № 89 Про затвердження нормативно-правових актів Національного банку України з бухгалтерського обліку, відноситься до рахунків групи 26 відносяться до «Кошти клієнтів банку», відповідно до якого 262 - Кошти на вимогу фізичних осіб, 2620- Кошти на вимогу фізичних осіб.

1. Група 262 Кошти на вимогу фізичних осіб
1. 2620АПКошти на вимогу фізичних осіб

Характер операцій по рахунку Позивачки не відповідають джерелам надходження коштів заявлених Позивачем при встановленні ділових відносин з Банком. Тобто, навіть якщо отримані кошти від різних фізичних осіб були отримані від підприємницької діяльності Позивачки, то згідно абзацу 3 пункту 24 Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затверджена Постановою Правління НБУ № 162 29.07.2022, забороняється використовувати поточні, платіжні рахунки фізичних осіб, що відкриваються для власних потреб, для проведення операцій, повязаних із здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності. За поточними, платіжними рахунками в національній валюті фізичних осіб-резидентів здійснюються платіжні операції відповідно до умов договору та вимог законодавства України, які не повязані зі здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності. Відповідно до статті 9 Розділу 1 Правил банківського обслуговування клієнтів малого та мікробізнесу - фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність в АТ «Райффайзен Банк» (редакція діяла з 02.10.2024р. по 02.01.2025р.), Банк має право відмовитися від надання Послуг, зокрема, від підписання Заяв, надання доступу в Системи «Клієнт-Банк», «Райффайзен Бізнес Онлайн», проведення операції(ій) по Рахункам Клієнта, надання всіх чи окремих Послуг в Системах «Клієнт-Банк», «Райффайзен Бізнес Онлайн», а також призупинити (тимчасово) всі або окремі операції по ним та/або здійснити Блокування ПК, відмовити в обслуговуванні Клієнту та/або закрити Рахунок/Рахунки у наступних випадках: 9.1.5. присвоєння Клієнту неприйнятно високого ризику на підставах, визначених законодавством України та нормативними документами Банку; 17.12.2024 ОСОБА_2 подала до Банку заяву про закриття карткового рахунку та перерахування коштів в інший банк. 30.12.2024 року Банком було закрито рахунок Позивача та керуючись п. 3.3. статті 3 розділу 12 Правил банківського обслуговування клієнтів малого та мікробізнесу - фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність в АТ «Райффайзен Банк», та 25.02.2025р. розірвано Договір банківського обслуговування № CMDPE-3083366 від 08.12.2023р. Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затверджене Постановою Національного банку України №65 від 19.05.2020р. (надалі - Положення НБУ № 65). Відповідно до статті 63 Закону про банки, Національний банк України під час здійснення нагляду за діяльністю банків проводить перевірку банків з питань дотримання ними вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення, та достатності заходів для запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, та фінансуванню тероризму. Відповідно до підпункту 34 пункту 1 статті 1 Закону про легалізацію, належна перевірка - це заходи, що включають: ідентифікацію та верифікацію клієнта (його представника); встановлення кінцевого бенефіціарного власника клієнта або його відсутності, у тому числі отримання структури власності з метою її розуміння, та даних, що дають змогу встановити кінцевого бенефіціарного власника, та вжиття заходів з верифікації його особи (за наявності); встановлення (розуміння) мети та характеру майбутніх ділових відносин або проведення фінансової операції; проведення на постійній основі моніторингу ділових відносин та фінансових операцій клієнта, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у суб`єкта первинного фінансового моніторингу інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі, в разі необхідності, про джерело коштів, пов`язаних з фінансовими операціями); забезпечення актуальності отриманих та існуючих документів, даних та інформації про клієнта; Відповідно до ст. 6 Закону про легалізацію, банк є суб`єктом первинного фінансового моніторингу. Відповідно до ст. 1 Закону про легалізацію: високий ризик - результат оцінки ризику субєктом первинного фінансового моніторингу, що базується на результатах аналізу сукупності критеріїв, передбачених законодавством та внутрішніми документами суб'єкта первинного фінансового моніторингу, та який свідчить про високу ймовірність використання суб'єкта первинного фінансового моніторингу для легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та/або фінансування розповсюдження зброї масового знищення. ідентифікація - заходи, що вживаються субєктом первинного фінансового моніторингу для встановлення особи шляхом отримання її ідентифікаційних даних; неприйнятно високий ризик - максимально високий ризик, що не може бути прийнятий субєктом первинного фінансового моніторингу відповідно до внутрішніх документів з питань фінансового моніторингу; підозра - припущення, що ґрунтується на результатах аналізу наявної інформації та може свідчити про те, що фінансова операція або її учасники, їх діяльність чи джерела походження активів пов'язані із легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи пов'язані із вчиненням іншого суспільно небезпечного діяння, яке визначене Кримінальним кодексом України, як злочин або за яке передбачені міжнародні санкції; належна перевірка - заходи, що включають: 1) ідентифікацію та верифікацію клієнта (його представника); 2)встановлення кінцевого бенефіціарного власника клієнта або його відсутності, у тому числі отримання структури власності з метою її розуміння, та даних, що дають змогу встановити кінцевого бенефіціарного власника, та вжиття заходів з верифікації його особи (за наявності); 3)встановлення (розуміння) мети та характеру майбутніх ділових відносин або проведення фінансової операції; 4) проведення на постійній основі моніторингу ділових відносин та фінансових операцій клієнта, що здійснюються у процесі таких відносин, щодо відповідності таких фінансових операцій наявній у суб`єкта первинного фінансового моніторингу інформації про клієнта, його діяльність та ризик (у тому числі, в разі необхідності, про джерело коштів, пов`язаних з фінансовими операціями); 5) забезпечення актуальності отриманих та існуючих документів, даних та інформації про клієнта; Відповідно до п. 1 ст. 7 Закону про легалізацію, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний у своїй діяльності застосовувати ризик-орієнтований підхід, враховуючи відповідні критерії ризику, зокрема, пов`язані з його клієнтами, географічним розташуванням держави реєстрації клієнта або установи, через яку він здійснює передачу (отримання) активів, видом товарів та послуг, що клієнт отримує від суб`єкта первинного фінансового моніторингу, способом надання (отримання) послуг. Ризик-орієнтований підхід має бути пропорційний характеру та масштабу діяльності суб`єкта первинного фінансового моніторингу. Відповідно до п. 2. ст. 7 Закону про легалізацію, застосування ризик-орієнтованого підходу здійснюється в порядку, визначеному внутрішніми документами з питань фінансового моніторингу суб`єкта первинного фінансового моніторингу, з урахуванням рекомендацій відповідних суб`єктів державного фінансового моніторингу, які згідно із цим Законом виконують функції державного регулювання і нагляду за такими суб`єктами первинного фінансового моніторингу. За приписами частини 6 ст. 7 Закону про легалізацію суб'єкт первинного фінансового моніторингу зобовязаний встановити неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у разі: - неможливості виконувати визначені цим Законом обовязки або мінімізувати виявлені ризики, повязані з таким клієнтом або фінансовою операцією; - наявності обґрунтованих підозр за результатами вивчення підозрілої діяльності клієнта, що така діяльність може бути фіктивною. Частиною 2 ст. 8 Закону про легалізацію визначено, що субєкт первинного фінансового моніторингу зобовязаний: 2) забезпечувати відповідно до вимог, встановлених відповідним суб;єктом державного фінансового моніторингу, належну організацію та проведення первинного фінансового моніторингу, що належним чином надасть можливість виявляти порогові та підозрілі фінансові операції (діяльність) незалежно від рівня ризику ділових відносин з клієнтом (проведення фінансових операцій без встановлення ділових відносин) та повідомляти про них спеціально уповноважений орган, а також запобігати використанню послуг та продуктів суб'єкта первинного фінансового моніторингу для проведення клієнтами фінансових операцій з протиправною метою; 4) здійснювати належну перевірку нових клієнтів, а також існуючих клієнтів; 5) забезпечувати моніторинг фінансових операцій клієнта (у тому числі таких, що здійснюються в інтересах клієнта) на предмет відповідності таких фінансових операцій наявній у суб'єкта первинного фінансового моніторингу інформації про клієнта, його діяльність та ризик, включаючи в разі необхідності інформацію про джерело коштів, пов'язаних з фінансовою(ими) операцією(ями); 6) забезпечувати виявлення, зокрема з використанням засобів автоматизації, фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу, до початку, у процесі, у день виникнення підозри, після їх проведення або під час спроби їх проведення чи після відмови клієнта від їх проведення; Відповідно до п. 2. ст. 11 Закону про легалізацію, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати кожен із заходів належної перевірки Обсяг дій при здійсненні кожного із заходів належної перевірки визначається суб`єктом первинного фінансового моніторингу з урахуванням ризик-профілю клієнта, зокрема рівня ризику, мети ділових відносин, суми здійснюваних операцій, регулярності або тривалості ділових відносин. Відповідно до п. 4. ст. 11 Закону про легалізацію, ідентифікація та верифікація клієнта здійснюються до встановлення ділових відносин, вчинення правочинів (крім випадків, передбачених цим Законом), проведення фінансової операції, відкриття рахунка. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії. Аналогічні норми визначені також Положенням НБУ №65. Згідно пункту 61 розділу IV Належна система управління ризиками Положення НБУ № 65, Банк установлює неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів у випадках, визначених частиною шостою статті 7 Закону про ПВК/ФТ, в інших випадках, визначених банком самостійно у внутрішніх документах банку з питань ПВК/ФТ (протидія відмиванню коштів / фінансуванню тероризму). Отже, Банк визначає порядок відмови від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання договірних відносин) або проведення фінансової операції у внутрішніх документах з питань запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. Зазначені документи, а також документи щодо прийняття рішення з встановлення неприйнятно високого рівня ризику клієнту, є документами з обмеженим доступом, і не можуть бути надані клієнтам Банку. Відповідно до пункту 1 Додатку 6 до Положення НБУ № 65, Банк зобов'язаний здійснювати посилені заходи щодо належної перевірки (надалі - ПЗНП) щодо клієнтів, ризик ділових відносин з якими (ризик фінансової операції без встановлення ділових відносин яких) є високий. Відповідно до пункту 1 Порядку відмови банку від встановлення (підтримання) ділових відносин/проведення фінансової операції, що є додаток 12 до Положення НБУ № 65, Банк зобов'язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин / відмовити клієнту у відкритті рахунку (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунку / відмовитися від проведення фінансової операції у випадках, передбачених частиною 1 статті 15 Закону про легалізацію. При здійсненні належної перевірки ОСОБА_2 , Банк керувався пунктом 12 Додатку 20 до Положення НБУ № 65, якими передбачено, що одним із індикаторів підозрілості фінансових операцій, є те що фінансові операції за рахунком фізичної особи не відповідають ризик-профілю клієнта (зокрема віку, професії, доходам) Так відповідно до наданого опитувальника Позивачкою, вона вказала джерело надходження коштів на рахунок від підприємницької діяльності. Разом з тим, відповідно до виписки по рахунку Позивачки, як фізичної особи № НОМЕР_3 в період з 02.09.2024 по 09.12.2024 надходили переважно безготівкові зарахування з рахунків Позивачки в інших банках на загальну суму близько 58 000,0 грн. та зарахування від групи фізичних осіб на загальну суму близько 55 000,0 грн (понад 80 зарахувань); Отже, характер операцій по рахунку Позивачки не відповідають джерелам надходження коштів заявлених Позивачем при встановленні ділових відносин з Банком. Тобто, навіть якщо отримані кошти від різних фізичних осіб були отримані від підприємницької діяльності Позивачки, то згідно абзацу 3 пункту 24 Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затверджена Постановою Правління НБУ № 162 29.07.2022, забороняється використовувати поточні, платіжні рахунки фізичних осіб, що відкриваються для власних потреб, для проведення операцій, пов'язаних із здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності. За поточними, платіжними рахунками в національній валюті фізичних осіб-резидентів здійснюються платіжні операції відповідно до умов договору та вимог законодавства України, які не пов'язані зі здійсненням підприємницької та незалежної професійної діяльності. Відповідно до п. 1 ст. 12 Закону про легалізацію, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати посилені заходи належної перевірки щодо клієнтів, ризик ділових відносин з якими (ризик фінансової операції без встановлення ділових відносин яких) є високим. Відповідно до частини 3 ст. 12 Закону про легалізацію, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний, наскільки це можливо, проводити аналіз та вивчення підстав і цілей усіх фінансових операцій, що відповідають хоча б одній із таких ознак: - є складними фінансовими операціями; - є незвично великими фінансовими операціями; - проведені у незвичний спосіб; - не мають очевидної економічної чи законної мети. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу повинен підвищити ступінь і характер моніторингу ділових відносин з метою визначення, чи є такі фінансові операції або дії клієнта підозрілими. Відповідно ч. 1 ст. 15 Закону про легалізацію, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі: встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей; Субєкт первинного фінансового моніторингу має право відмовитися від проведення підозрілої фінансової операції. У випадках, передбачених вище, суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний протягом одного робочого дня, але не пізніше наступного робочого дня з дня відмови, повідомити спеціально уповноваженому органу про спроби проведення фінансових операцій та про осіб, які мають або мали намір відкрити рахунок/встановити ділові відносини та/або провести фінансові операції або з якими розірвано ділові відносини (закрито рахунок) на підставі цієї статті, а також про проведення фінансових операцій щодо зарахування коштів, які надійшли на рахунок такого клієнта, та про фінансові операції, в проведенні яких було відмовлено. Згідно обґрунтованого висновку щодо сформованої підозри № 178-8/2/2295 від 12.12.2024 зазначено, що на рахунок Позивачки надходять платежі переважно як зарахування від різних фізичних осіб, без ідентифікації платників через платіжні системи та сервіси, які в подальшому переважно перераховано через платіжні системи на інші картки, використано як розрахунки через онлайн-сервіси, знято готівкою тощо. Також, по рахунку Позивачки виявлено невідповідність джерел походження коштів вказані при встановлені ділових відносин (в Опитувальнику від 08.12.2023р. вказано джерело походження коштів - від підприємницької діяльності, фактично - зарахування від різних фізичних осіб, без ідентифікації платників). Банк 12.12.2024р. керуючись частиною 6 ст. 7 Закону про легалізацію та абзацом 3 частини 1 статті 15 Закону про легалізацію, Положенням НБУ № 65 та внутрішніми нормативними документами Банку, було прийнято рішення про встановлення Позивачу неприйнятно високого рівня ризику. В зв`язку з вищевикладеним 13.12.2024 Банком було направлено Позивачу лист № 81-23/2/198315 про те що, Банк прийняв рішення відмовитись від підтримання ділових відносин з Позивачем з 12.12.2024 у зв`язку з встановленням Позивачу неприйнятно високого рівня ризику. При встановленні Позивачу неприйнятно високого ризику Банк також керувався внутрішніми нормативними документами Банку, зокрема Технологічною картою про порядок дій при виявленні підозрілих фінансових операцій та/або діяльності клієнта, затверджена Постановою Правління №71/ 2 від 25.06.2021 (далі - Технологічна карта) та Програмою Ідентифікації, верифікації та Вивчення клієнтів, затверджена Постановою Правління №П-3/3 від 09.01.2018 (із наступними змінами, далі - Програма ідентифікації ), пунктом 26 якого передбачений порядок відмови в передбачених Законом випадках від установлення ділових відносин або проведення фінансової операції. Пунктом 26 Програми ідентифікації передбачено, що Банк як суб`єкт первинного фінансового моніторингу забезпечує функціонування та розвиток системи ПВК/ФТ відповідно до вимог Закону, Закону про банки, ПП НБУ № 65, нормативних документів Банку. Працівники Відділення/ Банку зобов`язані забезпечувати здійснення НПК (належна перевірка Клієнта) під час виконання своїх посадових обов`язків відповідно до вимог цієї Програми, інших нормативних документів Банку та вимог законодавства України. Працівник відділення/Банку відмовляє Клієнту від встановлення/підтримання ділових відносин, у тому числі від проведення фінансової операції у випадках, зазначених в п. 1. Додатку 31 цієї Програми ідентифікації. В свою чергу пунктом 26.3. Програми передбачено, НВР (неприйнятно високий ризик ділових відносин (фінансової операції без встановлення ділових відносин) стосовно клієнтів встановлюється в порядку, передбаченому в Програмі управління ризиками фінансового моніторингу, у разі наявності одного з наступних критеріїв для визначення Неприйнятно високого ризику, зокрема:: «….. 26.3.2. за результатами аналізу фінансових операцій/діяльності клієнта та/або виникнення підозрою щодо використання послуг Банку для ВК/ФТ, зокрема: а) проведення Клієнтом фінансових операцій, що не мають очевидної економічної доцільності (сенсу); г) проведення клієнтом регулярних фінансових операцій, характер яких дає підстави вважати, що метою їх здійснення є використання послуг банку для ВК/ФТ; 26.3.4. в інших випадках у разі виникнення обґрунтованої Підозри.……» Банком було здійснено оцінку документів клієнта у відповідності до Положення НБУ № 65, Технологічна карти Банку та Програмою Ідентифікації, тобто ризик-статус Позивача. В зв`язку з проведенням оцінки ризику Позивача, останньому 12.12.2024р. і було встановлено неприйнятно високий ризик, тобто максимально високий ризик, що не може бути прийнятий субєктом первинного фінансового моніторингу (Банком) відповідно до внутрішніх документів з питань фінансового моніторингу Банку. На виконання абз. 8 частини 1 статті 15 Закону про легалізацію, Банком 13.12.2024р. було проінформовано Державну службу фінансового моніторингу України про встановлення НВР та припинення ділових відносин з ОСОБА_2 (докази направлення інформації додаються). Отже, в силу вимог законодавства про запобігання та протидію легалізації доходів отриманих злочинним шляхом, Банк наділений правом в односторонньому порядку відмовитися від ділових відносин з клієнтами з неприйнятно високим ризиком, в тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка. Це також підтверджується судовою практикою, а саме в Постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.12.2022р. по справі № 757/57487/20, суди виходять з наступного: «Згідно з частиною першою статті 15 Закону № 361-ІХ суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі: - встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей; Тобто банк зобов`язаний відмовитися від підтримання ділових відносин, у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей. Отже, в силу вимог законодавства про запобігання та протидію легалізації доходів банк наділений правом в односторонньому порядку відмовитися від ділових відносин з клієнтами з неприйнятно високим ризиком, в тому числі шляхом розірвання договорів. Водночас, право банку як суб`єкта первинного фінансового моніторингу відмовитися від договірних відносин шляхом розірвання договору банківського рахунка з підстав встановлення клієнту неприйнятно високого ризику за результатами оцінки чи переоцінки ризику не є необмеженим. Судам необхідно в кожному випадку, виходячи із встановлених обставин справи, досліджувати підстави та обґрунтованість встановлення клієнту такої категорії ризику. Аналогічні за змістом висновки викладені в постановах Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 910/3245/19 та від 20 січня 2022 року у справі № 910/18504/20. Отже, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що приписи статті 15 Закону 361-ІХ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, наділяють банк правом відмовитися в односторонньому порядку від ділових відносин з клієнтами з неприйнятно високим ризиком, зокрема шляхом розірвання договорів, а тому у спірних правовідносинах, пов`язаних з фінансовим моніторингом, пріоритетним є застосування норм спеціального закону, до чого власне і відсилає пункт 3 частини другої статті 1075 ЦК України. При цьому колегія суддів погоджується також із висновком про обов`язок банку підтвердити існування правових підстав для встановлення неприйнятно високого ризику.» Отже, на підставі вищевказаних норм законодавства та судової практики, Банк має відповідні повноваження на припинення ділових відносин з Позивачем, шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка. Відповідно до частини 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Окрім цього, станом на дату встановлення Позивачу неприйнята високого рівня ризику та припинення ділових відносин з Позивачем, були чинними Правила банківського обслуговування клієнтів малого та мікробізнесу - фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність в АТ «Райффайзен Банк» (редакція діяла з 02.10.2024р. по 02.01.2025р.), розміщені на офіційному сайті Банку та оприлюднено 02.09.2024р. за посиланням: https://raiffeisen.ua/storage/files/pravila-fop-z-02102024.pdf. Відповідно до статті 9 Розділу 1 Правил банківського обслуговування клієнтів малого та мікробізнесу - фізичних осіб-підприємців та фізичних осіб, які провадять незалежну професійну діяльність в АТ «Райффайзен Банк» (редакція діяла з 02.10.2024р. по 02.01.2025р.), Банк має право відмовитися від надання Послуг, зокрема, від підписання Заяв, надання доступу в Системи «Клієнт-Банк», «Райффайзен Бізнес Онлайн», проведення операції(ій) по Рахункам Клієнта, надання всіх чи окремих Послуг в Системах «Клієнт-Банк», «Райффайзен Бізнес Онлайн», а також призупинити (тимчасово) всі або окремі операції по ним та/або здійснити Блокування ПК, відмовити в обслуговуванні Клієнту та/або закрити Рахунок/Рахунки у наступних випадках: 9.1.5. присвоєння Клієнту неприйнятно високого ризику на підставах, визначених законодавством України та нормативними документами Банку; Відповідно до ст. 1066 Цивільного кодексу України, за договором банківського рахунка банк зобов;язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до п. 23. Інструкції про порядок відкриття та закриття рахунків користувачам надавачами платіжних послуг з обслуговування рахунків, затвердженої Постановою Правління НБУ № 162 від 29.07.2022р., надавач платіжних послуг має право відмовити користувачеві в обслуговуванні рахунку у випадках, передбачених законодавством України і договором. Так в пункті 12 Договору № CMDPE-3083366 передбачено, що Банк має право відмовитись від надання Послуг, зокрема, від підписання Заяв, проведення операції (їй) по Рахунках Клієнта, а також зупинити операції та/або здійснити Блокування ПК, відмовити в обслуговуванні Клієнту та/або зарити Рахунок/Рахунки, у випадках передбачених законодавством України, а також Правилами. Отже, підсумовуючи все вищевикладене, Банк правомірно, з підстав встановлених законодавством та документами Банку, встановив Позиву неприйнятно високий ризик та в зв`язку з цим правомірно закрив рахунок Позивача та розірвав ділових відносини. Також, варто вказати, що статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Положеннями п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Разом з тим, згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 березня 1995 року, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Практикою Європейського суду з прав людини визнана презумпція моральної шкоди. Тобто в разі порушення майнових або цивільних прав «середня», «нормально» реагуюча на протиправну щодо неї поведінку людина повинна відчути страждання (моральну шкоду). Право на відшкодування з урахуванням практики Європейського суду з прав людини повинно носити ефективний характер, і має на меті не тільки покриття шкоди завданої потерпілій стороні, а також є засобом попередження з боку відповідача вчинення порушень прав, отже має бути відчутним не тільки для позивача але й для відповідача, що спонукало б відповідача вживати заходів щодо зміни практики нехтування положеннями законодавства. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не мо же ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Також ЄСПЛ зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України"). Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що стороною відповідача належним чином було спростовано доводи позивача, оскільки з викладеного вбачається, що відповідач мав чіткі підстави для припинення обслуговування рахунку клієнта, що підтверджується висновком, який наданий стороною відповідача та умовами угоди позивача з відповідачем та позивач не надала суду протилежного, щодо її елетронної адреси та що вона була змінена протягом часу, коли була користувалась вказаним рахунком. Окрім цього, позивачем не доведено умови та підстави покладення цивільної відповідальності, а саме, протиправність дій відповідача, причинний зв`язок між цими діями та спричиненою шкодою, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З врахуванням зазначених підстав позовні вимоги позивача є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та керуючись ст. 1066, 1068, 1074 ЦК України, Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Законом України «Про захист прав споживачів»»та ст. 12, 13, 81, 141-142, 200, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до АТ «Райффайзен Банк» про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_2 : АДРЕСА_1

Відповідач: Акціонерне товариство «Райффайзен Банк»: 01011, м.Київ, вул. Алмазова Генерала, 4а

Суддя Т.В.Остапчук