Справа № 727/152/25
Провадження № 2-др/727/24/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Смотрицького В.Г.
при секретарі Гончар В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці заяву представника позивача ОСОБА_1 Поляк Марії Володимирівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на послуги експерта по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна, -
Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 квітня 2025 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію в розмірі 69225 гривень, що становить 1/2 ринкової вартості автомобіля Audi A4, 1996 року випуску, д.н. НОМЕР_1 .

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, представник позивача звернулась до суду з заявою про розгляд справи в її відсутність, заяву просила задовольнити та вирішити питання понесення судових витрат.

Представник відповідача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши рішення суду від 09 квітня 2025 року, матеріали справи, заяву від 14.04.2025 року в частині стягнення судових витрат на послуги експерта, суд приходить до висновку про відмову у її задоволенні в зв`язку з наступним.

За змістом ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченомуст. 270 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч.1,2 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Згідно ч.5 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

Процесуальний інститут додаткового рішення дозволяє виправляти помилки суду, спричинені недотриманням обов`язку, зокрема, про необхідність надання судом відповідей на всі заявлені позивачем вимоги.

Додаткове рішення необхідне також у тих випадках, коли відповідь суду не відповідає обсягу поставленого питання або ж спосіб судового захисту викладений неповно.

Отже, додатковим судовим рішенням вирішуються окремі правові вимоги, які не вирішені основним рішенням, за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази.

Відповідно до п.20 роз`яснень, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст.220 ЦПК 2004 року (ст.270 ЦПК); воно не може змінити суті основного рішення або містити у собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 листопада 2023 року у справі №712/4126/22 (провадження № 14-123цс23) за результатом системного аналізу положень процесуального законодавства дозволяє констатувати таке:

(1) витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи, належать до судових витрат; (2) висновок експерта може бути підготовлений як на підставі ухвали суду про призначення експертизи, так і на замовлення учасника справи; (3) у разі подання учасником справи до суду висновку експерта, складеного на його замовлення, у такому висновку має бути зазначено, що його підготовлено для подання до суду та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. При цьому інша сторона може подати до суду заяву про наявність підстав для відводу експерта, який підготував висновок на замовлення іншої особи, і в разі, якщо суд визнає наявність таких підстав, зазначений висновок не приймається судом до розгляду; (4) при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує не те, коли замовлено експертизу та отримано висновок експерта - до чи після звернення позивача до суду із позовом, а те, чи пов`язані безпосередньо ці витрати з розглядом справи.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 квітня 2025 року вирішено питання про стягнення витрат на послуги експерта.

Зазначено, що матеріали справи не містять доказів оплати проведеної експертизи та розмір оплати за цю експертизу. Таким чином, стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами понесені витрати на проведення експертиз, тому вищевказані вимоги не підлягають задоволенню.

Так, позивачем до позовної заяви долучено висновок експерта №88-12-24 з визначення ринкової вартості транспортного засобу від 18 грудня 2024 року (а.с. 30-31). Додатком до клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу та ухвалення додаткового рішення від 14.04.2025 року представником позивача долучено копію квитанції до прибуткового касового ордера від 18 грудня 2024 року (зв.а.с. 75).

Не зважаючи на те, що у прохальній частині позовної заяви (у новій редакції) міститься вимога про стягнення з відповідача судових витрат, у тому числі на проведення експертизи, позивачем не заявлено ні її суми, ні заяви про неможливість надання доказів понесених витрат у зв`язку з проведенням експертизи до ухвалення судового рішення. Суд врахував, що представником позивача до закінчення вирішення справи по суті не додано квитанцію про оплату за проведення експертизи, хоча дана квитанція датується 18 грудня 2024 року, що є днем проведення експертизи, і була наявна у представника позивача на момент звернення до суду з позовною заявою, однак долучена не була. Крім того, дані витрати є чітко визначеною та понесеною стороною позивача сумою і не підлягають зміні та уточненню у зв`язку з розглядом справи, як це передбачено для витрат, пов`язаних з правничою допомогою.

Передбачена процесуальними нормами можливість подати суду протягом п`яти днів докази на підтвердження витрат з метою розподілу цих витрат й ухвалення з цього питання додаткового судового рішення є не способом заявити суду про необхідність вирішення цього питання (про яке сторона не висловлювалася раніше), а механізмом довести суду факт понесення цих витрат, як умову для їх розподілу.

Суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо ухвалення додаткового рішення в частині стягнення витрат на послуги експерта фактично зводяться до зміни сутності рішення суду, що суперечить вимогам процесуального законодавства.

Враховуючи те, що рішенням суду вирішено питання про стягнення витрат на послуги експерта, у суду відсутні правові підстави для прийняття додаткового рішення у справі в частині стягнення витрат на послуги експерта, а тому, суд дійшов висновку, що у цій частині вимог необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141 ч.8, 246, 270 ЦПК України, суд, -

постановив:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 Поляк Марії Володимирівни про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на послуги експерта по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації в розмірі частки відчуженого спільного майна відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя :