Справа № 343/1979/24
Провадження № 22-з/4808/40/25
Головуючий у 1 інстанції Андрусів І.М.
Суддя-доповідач Пнівчук
28 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої (судді-доповідача) Пнівчук О.В.,
суддів: Бойчука І.В., Томин О.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження заяву представника ОСОБА_1 адвоката Креховецької Надії Миколаївни про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей,
У вересні 2024 року позивачка ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла її представниця адвокат Креховецька Н.М., звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей.
Рішенням Долинського районного суду від 04 лютого 2025 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на синів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в розмірі 57 120,88 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 1147,62 грн судового збору.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду Івано-Франківської області від 02 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кос Т.В., залишено без задоволення, а рішення Долинського районного суду від 04 лютого 2025 року без змін.

Представник ОСОБА_1 адвокат Креховецька Н.М. подала заяву про ухвалення додаткового рішення, адже при ухваленні постанови Івано-Франківського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року не вирішено питання про судові витрати. Просила стягнути з ОСОБА_2 витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн.

Суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті (частина третя статті 259 ЦПК України).

Відповідно до пункту третього частини 1 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини 3 статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З огляду на те, що постанова Івано-Франківського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року була ухвалена в порядку письмового провадження без виклику сторін, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів дійшла висновку, що заява адвоката Креховецької Н.М., подана в інтересах ОСОБА_1 , про ухвалення додаткового рішення підлягає до часткового задоволенню з наступних підстав.

Як було зазначено, постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діяла адвокат Кос Т.В., залишено без задоволення, а рішення Долинського районного суду від 04 лютого 2025 року без змін.

Правничу допомогу відповідачу ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції надавала адвокат Креховецька Н.М., яка подала відзив на апеляційну скаргу. У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Креховецька Н.М. зазначала, що попередній розрахунок правових витрат, які планує понести ОСОБА_1 у зв`язку із розглядом цієї справи в апеляційній інстанції складає 3000 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, представником позивачки надано копії ордеру серія АТ №1078419 та квитанцію про оплату за відзив в апеляційній інстанції в розмірі 1500 грн.

Згідно з частинами першою, другою статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, відшкодування витрат, понесених у зв`язку з реалізацією права на судовий захист у разі подання до особи необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору й стримування від подання безпідставних позовів (скарг).

Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що представником ОСОБА_1 адвокатом Креховецькою Н.М. був поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому був наведений попередній розрахунок витрат на правничу допомогу, які планує понести ОСОБА_1 під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а саме 3000 грн.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 02 квітня 2025 року апеляційну ОСОБА_2 в інтересах якого діяла адвокат Кос Т.В. залишено без задоволення, а рішення Долинського районного суду від 04 лютого 2025 року залишено без змін.

07 квітня 2025 року представником ОСОБА_1 адвокатом Креховецькою Н.М. через систему «Електронний суд» подано заяву про ухвалення додаткового рішення, 22 квітня 2025 року надійшли матеріали цивільної справи. В заяві представник позивачки просила ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1500 грн.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником до заяви долучено ордер на надання правничої (правової) допомоги та копію квитанції №18 від 04.04.2025 з призначенням платежу (договір про надання правової допомоги №74 від 29.08.2024 року) на суму 1500 грн.

Заява про ухвалення додаткового рішення подана ОСОБА_1 адвокатом Креховецькою Н.М. у межах строку, встановленого ч.8 ст.141 ЦПК України та здійснена в порядку визначеному цією нормою процесуального закону.

ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Кос Т.В. подав заперечення щодо задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 1500 грн, просив зменшити такий розмір до 500 грн.

Колегія суддів, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право позивач, враховуючи всі аспекти та складність справи, клопотання відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу, вважає за необхідне зменшити розмір судових витрат понесених позивачкою на професійну правничу допомогу, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції до 1000,00 грн.

За таких обставин, заява представника ОСОБА_1 адвоката Креховецької Н.М. про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення частково.

Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Креховецької Надії Миколаївни про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000,00 (одна тисяча) грн.

Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча О.В. Пнівчук

Судді: І.В. Бойчук

О.О. Томин