Справа № 214/9569/24
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
23 квітня 2025 року Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі:
головуючого судді Попова В.В.,
при секретарі Собченко Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, у м. Кривому Розі, за правилами спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментних платежів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -
ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментних платежів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
В обґрунтування позовних вимог вказано, що між сторонами 25 вересня 2004 року було укладено шлюб, актовий запис №436, який 03 серпня 2011 року було розірвано, актовий запис №147. За час шлюбу у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає із позивачем. З 21 вересня 2024 року дитина є повнолітньою та на теперішній час навчається на I курсі Львівського національного університету імені Івана Франка. Строк закінчення навчання 30 червня 2028 року. У зв`язку з продовженням навчання, дитина потребує матеріальної допомоги, оскільки не працевлаштована та не має власних джерел доходу. Позивач на сьогоднішній день отримує заробіток у недостатньому розмірі, який в повному обсязі не забезпечує усі наявні потреби, в тому числі потреби повнолітньої дитини, у зв`язку з чим вимушена звертатись до суду із заявою про стягнення аліментних платежів. Відповідач, будучи батьком ОСОБА_3 , має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання як доньки, оскільки є здоровим та працездатним, зокрема на харчування, одяг та взуття, методичну літературу, канцелярські приладдя, однак добровільно відмовляється це робити, що зумовило звернення позивача до суду з даним позовом на захист майнових прав та інтересів доньки. Зважаючи на викладене, просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , у зв`язку з продовженням навчання, щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви та до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2028 року, але не більше як до досягнення двадцяти трьох років, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) відповідача.
Ухвалою суду від 23.12.2024 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Позивач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, проти задоволення позову без участі відповідача та ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, тому на підставі наявних у справі доказів та зі згоди позивача суд уважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Статтею 280 ЦПК України, встановлено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Між позивачем та відповідачем 25 вересня 2004 року було укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Довгинцівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис №436, який в подальшому було розірвано, що підтверджується долученим свідоцтвом про розірвання шлюбу від 03 серпня 2011 року, актовий запис №147.
За час шлюбу у сторін народилась спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає із позивачем, що підтверджується Витягом з реєстру територіальної громади від 07 листопада 2024 року, відповідно до змісту якого, мешкають разом за адресою: АДРЕСА_1 , де мають зареєстроване місце проживання.
Як убачається зі змісту довідки №157 від 02 вересня 2024 року, виданої Львівським національним університетом імені Івана Франка, ОСОБА_3 навчається у вказаному університеті на денній формі навчання факультету прикладної математики та інформатики по 30 червня 2028 року.
Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку матеріальну допомогу.
Як слідує з ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Приписами ч. 3 ст. 199 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Із системного аналізу положень ст. 199 СК України слідує, що істотними правовими передумовами для виникнення у батька (матері) обов`язку по утриманню повнолітніх сина (доньки) є сукупність таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання за будь-якою із форм; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі з боку батьків; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). На цьому також акцентована увага в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та Верховним Судом у постанові від 06.08.2018 у справі №748/2340/17.
Таким чином, стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання, є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів,у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платник аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.
Верховний Суд в постанові від 13.04.2021 у справі №308/4214/18 при вирішенні спору про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, зауважив про дію рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання,вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
При вирішенні даного спору суд бере до уваги, що ОСОБА_3 є повнолітньою особою, яка навчається за денною формою здобуття освіти, що об`єктивно унеможливлює її регулярну трудову зайнятість у період навчання та, відповідно, отримання нею стабільного доходу. Відомості щодо наявності у неї будь-яких джерел доходу, зокрема стипендії, заробітної плати чи інших матеріальних надходжень, у матеріалах справи відсутні.
Також судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є працездатним, не має інших аліментних зобов`язань, що дає підстави вважати його спроможним надавати матеріальну допомогу своїй доньці. Документального підтвердження зворотного сторона відповідача не надала.
Крім того, суд враховує, що на даний час ОСОБА_3 фактично перебуває на утриманні матері ОСОБА_1 , яка забезпечує її життєві потреби. Відомості щодо добровільної або примусової сплати аліментів відповідачем, у тому числі до досягнення дитиною повноліття, в матеріалах справи відсутні.
Факт постійного проживання доньки з матір`ю надає останній право звернутися до суду в інтересах доньки з позовом про стягнення аліментів на її утримання у період навчання. З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, доведеними належними доказами та такими, що підлягають задоволенню.
Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
З аналізу вказаної матеріальної норми слідує, що законом не встановлено мінімальної межі визначення судом аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів в кожному конкретному випадку, виходячи з фактичних обставин справи без визначення мінімальної межі в 50% відсотків від прожиткового мінімуму працездатної особи.
Враховуючи встановлені у ході судового розгляду обставини справи, а також дотримуючись принципу рівності обов`язків батьків щодо утримання своїх дітей, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, ОСОБА_3 . З огляду на це, суд визначає розмір аліментів у частці від доходу відповідача 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, до закінчення навчання у закладі вищої освіти, але не більше ніж досягнення нею 23-річного віку. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає як реальним потребам доньки у матеріальній допомозі, так і можливостям відповідача її надавати. Такий підхід узгоджується з вимогами законодавства та принципами розумності, справедливості і співмірності, закріпленими у Сімейному кодексі України.
Судом не встановлено та не було надано відповідачем будь-яких належних і допустимих доказів, які могли б свідчити про наявність підстав для зміни розміру аліментів чи звільнення від обов`язку щодо їх сплати.
Крім того, суд зазначає, що сам по собі факт погіршення матеріального становища, у тому числі пов`язаний із запровадженням воєнного стану в Україні, не може бути безумовною підставою для звільнення відповідача від обов`язку по утриманню повнолітньої дитини. Відповідач є працездатним, здоровим, відомості про повну втрату джерел існування відсутні. Чинне законодавство не передбачає таких обставин як виняток для несплати аліментів, а відтак обов`язок щодо їх сплати залишається чинним незалежно від особистих чи економічних обставин відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Визначаючи період, в межах якого слід здійснювати стягнення аліментів, суд виходить з вимог ч. 1 ст. 191, ч. 1 ст. 199 СК України, які в сукупності встановлюють, що аліменти на повнолітніх сина/доньку, які продовжують навчання, присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову та стягуються до припинення навчання, але не більше ніж до досягнення 23-х років.
З огляду на те, що позивач звернулась до суду з позовом 08 листопада 2024 року згідно зі штемпелем вхідної кореспонденції, тому стягнення аліментів слід здійснювати саме з 08 листопада 2024 року.
Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 1211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
У порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, ч. 2 ст. 247, 258-259, 263-265, ч. 4 ст. 274, 280-284, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментних платежів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання,задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з 08 листопада 2024 рокуі до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не більш ніж до досягнення нею 23-х років.
На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України допустити рішення в частині стягнення аліментів до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.
Стягнути із ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп. в дохід держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, оформленою згідно вимог ст. 285 ЦПК України, та поданою протягом 30 днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя В.В. Попов.