Справа № 182/1949/25
Провадження № 2-н/0182/130/2025
У Х В А Л А

Іменем України

21.04.2025 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Кобеляцька-Шаховал І.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСМПО «Титан Україна» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, відповідно до ст.161, 167-169 ЦПК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшла заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСМПО «Титан Україна» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, відповідно до ст.161, 167-169 ЦПК України.

Суддя, вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч.1 статті 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Захист права у наказному провадженні може мати місце за наявності безспірної вимоги стягувача, що підтверджується належно оформленими письмовими документами.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку.

Відповідно до положень частини 2 статті 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, крім іншого, вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються; перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу також додаються і інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до пункту 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23.12.2011 року, до заяви про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а також доказ на підтвердження сум, які заявник просить стягнути.

При цьому, суддя зазначає, що відсутність доказів (довідок про факт заборгованості з заробітної плати) свідчить про наявність спору про право, а тому суд видає судові накази у разі відсутності між сторонами спору про право, та наявністю документів, які підтверджують перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а також документів, що вказують на розмір нарахованої, але не виплаченої працівникові заробітної плати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо. При цьому слід враховувати, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають із повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин. Слід також врахувати і той факт, що наказне провадження не передбачає участі боржника при розгляді заяви.

Крім цього, суддя зазначає, що документи, які долучаються до заяви про видачу судового наказу, є письмовими доказами, які мають підтверджувати не тільки факт настання права вимоги стягувача, а й розмір обов`язків боржника; відсутність необхідності їх дослідження та аналізу. Докази, що подаються заявником, повинні бути безспірними, оскільки тільки такі докази можуть свідчити про безспірність стягнення та відсутність потреби в їх дослідженні. Під час розгляду вимог у порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті та суд не наділений повноваженнями в межах наказного провадження здійснювати розрахунки сум.

Так, заявник в обґрунтування заявлених вимог, посилається на те, що він в період з 18 грудня 2006 року по 03 лютого 2025 року перебував у трудових правовідносинах з боржником та з боку останнього була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 139 760 грн. 63 коп., яку заявник й просить стягнути з боржника на свою користь. Та, як належний доказ, на його думку, нарахування невиплаченої суми боргу, долучає відомості з державного реєстру фізичних осіб-платників податку за період з лютого 2022 року по жовтень 2023 року.

Однак, ч.2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Суд вважає, що вищевказані відомості, хоч і містять відомості з нарахування заробітної плати, але не містять відомостей про безпосередній борг в розмірі 139 760 грн. 63 коп., який заявник просить стягнути. Жодних інших належно оформлених документів (довідок), що вказують на розмір нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, до матеріалів заяви не долучено.

Окрім цього, стороною заявника ставиться вимога про стягнення з боржника компенсації втраченого доходу в розмірі 38 460 грн. 55 коп., в задоволенні якої слід відмовити, оскільки дана вимога не відповідає змісту і завданню наказного провадження у цивільному процесі.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

За таких обставин, суд вважає, що у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальності «ВСМПО «Титан Україна» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, відповідно до ст.161, 167-169 ЦПК України, слід відмовити.

Разом з цим, суд роз`яснює заявнику ч.1 ст.166 ЦПК України, з якої вбачається, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст.165, 166 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСМПО «Титан Україна» нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, відповідно до ст.161, 167-169 ЦПК України, - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал