Провадження № 2-др/638/36/25
28 квітня 2025 року м. Харків
Шевченківський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Тимченка А.М.,
за участю секретаря судового засідання Кондратюк І.В.,
В судове засідання сторони не з`явилися, були належним чином повідомлені про судове засідання.
Представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутністю сторони позивача.
Відповідач причини неявки в судове засідання не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався.
Враховуючи положення ч. 3 ст. 131, ч. 1 ст. 223, п. 1 ч. 3 ст. 223, ч. 4 ст. 270 ЦПК України, суд вважає, що неприбуття у судове засідання відповідача, не перешкоджає розгляду заяви.
Дослідивши заяву з доданими до неї доказами, матеріали судової справи, суд дійшов наступних висновків.
14 квітня 2025 року позивач надав суду докази понесення витрат на професійну правничу допомогу, а саме: копію додаткової угоди №1 від 04.11.2024 до договору про надання правничої допомоги №01/2611/2019 від 26.11.2019; копію додаткової угоди №2 від 05.11.2024 до договору про надання правничої допомоги №01/2611/2019 від 26.11.2019; копію звіту №01/2025 від 11.04.2025 до договору про надання правничої допомоги №01/2611/2019 від 26.11.2019; копію рахунку-фактури № б/н від 04 листопада 2024; копію договору про надання правничої допомоги №01/2611/2019 від 26.11.2019; копія договору про надання правничої допомоги №б/н від 04.11.2024.
Згідно з п. 1.1. Договору про надання правничої допомоги № 01/2611/2019 від 26 листопада 2019 року, Адвокатське об`єднання зобов`язується надати Клієнту правничу допомогу - здійснювати захист Клієнта, здійснювати представництво Клієнта та надавати інші види правничої допомоги, на умовах і в порядку визначених цим Договором, а Клієнт зобов`язується оплатити гонорар за надання правничої допомоги за цим Договором та оплатити фактичні витрати Адвокатського об`єднання, що необхідні для виконання цього Договору.
Пунктами 1 та 2 Додаткової угоди №1 від 04.11.2024 до договору про надання правничої допомоги №01/2611/2019 від 26.11.2019 передбачено, що Клієнт доручає Адвокатському об`єднанню представництво інтересів, надання професійної правничої допомоги та підготовку всіх необхідних документів, у тому числі процесуальних документів, по стягненню з ОСОБА_2 заборгованості та штрафних санкцій за розпискою від 12.11.2021. Гонорар Адвокатського об`єднання за ведення справи по стягненню з ОСОБА_2 заборгованості та штрафних санкцій за розпискою від 12.11.2021, з урахуванням складності справи, встановлюється у фіксованому розмірі, а загальна сума (розмір) гонорару становить 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок. Зазначена сума сплачується Клієнтом на підставі відповідного рахунка-фактури (рахунків-фактур), який (які) Адвокатське об`єднання виставляє Клієнту будь-якими зручними для Сторін засобами зв`язку.
1. Правовий аналіз наданих Клієнтом документів для подальшого складання позову про стягнення боргу за розпискою, аналіз чинного законодавчого регулювання та опрацювання актуальної судової практики з питання вибору належного способу захисту інтересів Клієнта щодо стягнення боргу за розпискою.
2. Дослідження законодавчого регулювання та актуальної судової практики з питання порядку та особливостей складання та подання позову про стягнення боргу за розпискою в іноземній валюті.
3. Складання в інтересах Клієнта позовної заяви до Дзержинського районного суду м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 боргу за розпискою.
4. Оформлення для відправки та відправка засобами поштового зв`язку до Дзержинського районного суду м. Харкова позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч. 8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до частини першої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Разом з позовною заявою позивач надав суду докази розміру судових витрат, які позивач сплатив або має сплатити у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, а саме: копію Договору про надання правничої допомоги №01/2611/2019 від 26.11.2019, копію Додаткової угоди №1 від 04.11.2024 до договору про надання правничої допомоги №01/2611/2019 від 26.11.2019, копію рахункуфактури від 04.11.2024.
Також позивач у позовній заяві зазначив, що не може до закінчення судових дебатів у справі подати інші докази, що підтверджують розмір понесених ним судових витрат (акт наданих послуг / звіт до договору про надання правничої допомоги) з тієї причини, що юридичний супровід справи на даний час ще триває; відтак, сторони договору про надання правничої допомоги ще не мають підстав для того, щоб скласти та підписати первинний документ акт наданих послуг / звіт до договору про надання правничої допомоги.
Таким чином, позивачем виконано вимоги ч. 1 ст. 134, ч. 8 ст. 141 ЦПК України.
Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.
За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI передбачено, що представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду у від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19), зазначено, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
- розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Оцінюючи надані позивачем докази в підтвердження обсягів понесених витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує, що надані відповідачу послуги професійної правничої допомоги, зазначені у Звіті від 11 квітня 2025 року, не повною мірою відповідають принципу реальності (дійсності) та необхідності, з огляду на наступне.
Зокрема, такі послуги як «Правовий аналіз наданих Клієнтом документів…» та «Дослідження законодавчого регулювання та актуальної судової практики…» не є самостійними послугами професійної правничої допомоги, оскільки є складовими іншої послуги «Складання в інтересах Клієнта позовної заяви…» та повністю нею охоплюється. Такий висновок суду ґрунтується на тому, що надання якісної послуги професійної правничої допомоги щодо підготовки та складання позовної заяви неможливе без вчинення адвокатом дій щодо правового аналізу документів, дослідження законодавства зі спірних питань та підбору релевантної судової практики. На переконання суду, вказані дії є невід`ємними елементами (етапами) процесу підготовки та подання позовної заяви.
Така послуга, як «Оформлення для відправки та відправка засобами поштового зв`язку… позовної заяви…», яка зводиться до фактичного вчинення суто технічних дій, взагалі не є послугою професійної правничої допомоги.
Зазначені у Звіті послуги «Складання в інтересах Клієнта заяви про проведення підготовчого судового засідання…без участі позивача та його представника» та «Складання в інтересах Клієнта заяви про розгляд справи… без участі позивача та його представника», також не є послугами професійної правничої допомоги, а є засобом реалізації права представника позивача свого процесуального права, передбаченого ч. 3 ст. 211 ЦПК України.
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для відшкодування позивачу за рахунок відповідача витрат на професійну правничу допомогу за послуги, передбачені п. 1, 2, 4, 8, 10-13 Звіту від 11 квітня 2025 року.
При цьому, решта послуг професійної правничої допомоги, зокрема складання позовної заяви, виїзд адвоката для участі в судовому засіданні (чотири рази), наданих позивачу, відповідають, як критеріям розумності, так і критеріям необхідності, оскільки саме вони стали ключовими для ухвалення рішення на користь позивача.
Надаючи оцінку відповідності витрат на професійну правничу допомогу критеріям розумності та співмірності, судом враховано, що відповідач заперечень проти розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляв, свій процесуальний обов`язок щодо доведення неспівмірності витрат не виконав.
Керуючись ст. 133, 137, 141, 270, 354 ЦПК України, суд,-
Додаткове рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відомості про учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ;
відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .
Суддя А.М. Тимченко