Справа № 346/2914/24
Провадження № 2/346/165/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю секретаря Урбанович І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Коллект Центр до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.06.2021 року між ТОВ « Бі Ел Джи Мікрофінанс » та відповідачем за допомогою веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем вказаного товариства, в рамках якого реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних та програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, укладено кредитний договір №3027026, відповідно до умов якого кредитодавець надав відповідачу як позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000 грн., а позичальник зобов`язувався повернути використану суму в строк та сплатити проценти за користування кредитними коштами. Кредитодавець виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами кредитного договору.

29.11.2021 року між ТОВ « Бі Ел Джи Мікрофінанс » та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №29/11-1, відповідно до умов якого ТОВ « Бі Ел Джи Мікрофінанс » відступило ТОВ «Вердикт Капітал» праа грошової вимоги до боржників, в тому числі за кредитним договором №3027026. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до боржників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за вказаним кредитним договором, що укладений між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та відповідачем. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 10.05.2024 року утворилася заборгованість у розмірі 23 895,33 грн., яка складається з: 10 000 грн. - заборгованості за кредитом; 13 470 грн. - за відсотками на дату відступлення права вимоги; 71,50 грн. - 3% річних; 353,83 грн. - інфляційні втрати. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати, які складаються із 3 028 грн. сплаченого судового збору та 9 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

03.03.2025 року відповідач подала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказала, що в матеріалах справи відсутні докази оплати договору факторингу від 10.01.2023 року, що є самостійною підставою для відмови у заміні сторони виконавчого провадження правонаступником. Відсутні також докази видачі позичальнику кредитних коштів; надання розрахунку суми заборгованості або витягу з реєстру права вимоги є недостатнім для підтвердження наявності заборгованості, оскільки вони не є первинними документами; виписка по картковому рахунку в матеріалах справи відсутня. Звертає увагу, що наданий позивачем витяг з реєстру боржників до договору факторингу не містить підпису сторін, які би підтверджували дійсність переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором. Позивач не надав доказів того, що після укладення договору факторингу були виконані вимоги ст. 1082 ЦК України та відповідач отримала письмове повідомлення про відступлення права вимоги і в цьому повідомленні була визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Крім того, позивачем не враховано, що з 17.03.2022 року набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, відповідно до п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Таким чином, нарахування інфляційних втрат на 3% річних на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України не підлягають стягненню. Тому відповідач просить в задоволені позову відмовити (а.с.85-105).

05.03.2025 року представник позивача ОСОБА_2 через систему Електронний суд подала до суду відповідь на відзив, в якому вказала, що на виконання умов сплати за договором відступлення права вимоги від 29.11.2021 року, укладеного між ТОВ « Бі Ел Джи Мікрофінанс » та ТОВ «Вердикт Капітал», до матеріалів справи долучено копію платіжного доручення. Відповідно до п. 7.2 договору відступлення права вимоги, укладеного між позивачем та ТОВ «Вердикт Капітал», ціна договору сплачується новим кредитором в будь-який передбачений законодавством спосіб протягом 1 065 календарних днів з дати підписання сторонами договору; строк на оплату такого договору настає 10.01.2026 року. Крім того, сторонами договору 28.02.2023 року підписано акт зарахування зустрічних однорідних вимог на суму 5 312 491,59 грн., тобто ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача. З приводу факту отримання кредитних коштів до позовної заяви долучено довідку ТОВ ФК Елаєнс про перерахунок 15.06.2021 року за договором №3027026 кредитних коштів у розмірі 10 000 грн. на картку № НОМЕР_1 , реквізити якої позичальник самостійно надав при заповненні форм на сайті кредитодавця. Відповідач частково сплачувала кошти в рахунок погашення боргу, що свідчить про визнання нею такого боргу, а також нею не взято до уваги, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснювалось лише до 23.02.2022 року. Тому представник позивача просить задовольнити позовні вимоги (а.с. 113-118).

Представник позивача в судове засідання не з`явився. 23.04.2025 року представник позивача Юзипчук М.В. через систему Електронний суд подав до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує, просить розгляд справи проводити у його відсутності ( а.с. 149-150 ).

Відповідач в судове засідання в черговий раз не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, а саме за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомила.

За таких обставин, з урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача.

В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Статтею 1056-1 ЦК України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно з частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 15.06.2021 року відповідач звернулася до ТОВ « Бі Ел Джи Мікрофінанс » із заявкою на отримання кредитів та встановлення ділових відносин між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та нею для укладення кредитного договору, підписаною за допомогою електронного підпису ( одноразового ідентифікатора) В-414350, зазначивши суму кредиту 10 000 грн., термін кредиту 30 днів (а.с. 7 зворот, 8).

15.06.2021 року між ТОВ « Бі Ел Джи Мікрофінанс » та відповідачем укладено кредитний договір №3027026, відповідно до п. 1.1, 1.3 якого товариство зобов`язалося надати грошові кошти позичальникові у розмірі 10 000 грн. та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (плату за користування грошовими коштами ) на умовах та у порядку, встановлених договором ( а.с. 5-7 ).

Відповідно до п. 1.2, 1.4 1.8 договору тип кредиту: фінансовий кредит; дата надання/видачі кредиту в день укладення цього договору; кредит надається строком на 60 днів (строк кредитування); термін (дата повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом 09.11.2021 року; позичальник сплачує проценти за кожен день користування кредитом у такому розмірі: за 1-ий день користування кредитом - 1,9900 %; з 2-го по 30-й день користування кредитом 1,9900 %; з 31-го по 60-й день користування кредитом - 2,50 %; рекомендована дата повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів у сумі 23 470 грн. 10.10.2021 року.

Відповідно до п.1.10, 1.13 кредитного договору позичальник має право ініціювати продовження строку кредитування або строку виплати кредиту, установлених цим договором, на підставі звернення до кредитодавця в паперовій формі або в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. Обов`язковою умовою для продовження строку користування є сплата позичальником платежу у розмірі, встановленому додатковою угодою. Внесений платіж зараховується в рахунок оплати процентів, що нараховані на момент такої оплати та в рахунок часткової оплати кредиту ( у разі, якщо сума платежу перевищує розмір нарахованих процентів ).

Згідно з п. 1.14 - 1.17 договору, за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю проценти ( плату за користування кредитом ), які нараховуються на фактичний залишок виданого кредиту за кожен день користування кредитом; тип процентної ставки фіксована; строк дії договору до повного виконання сторонами своїх зобов`язань, але не більше 1 календарного року; орієнтовна реальна річна процента ставка 17 845,46%, орієнтована загальна вартість кредиту 23 470 грн.

Пунктами 2.1, 2.2, 3.2.4 договору визначено, що кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит у формі грошових коштів у національній валюті України шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника в день укладення договору, але не пізніше 3 робочих (операційних) днів з моменту його укладення. Реквізити банківської картки позичальника № НОМЕР_1 . Кредитодавець має право відступати свої права за цим договором на користь третіх осіб у будь-який час без згоди позичальника.

Відповідно до п. 5.1 договору позичальник підтверджує свою повну обізнаність та згоду з усіма умовами цього договору, а також із Правилами надання коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту, розміщеними на сайті кредитодавця з моменту укладення цього договору. Підписанням цього договору позичальник підтверджує, що йому надана уся інформація згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 5.11 договору цей договір укладається з допомогою інформаційно-комунікаційної системи (ІКС) шляхом розміщення кредитодавцем проекту кредитного договору/додаткової угоди в особистому кабінеті позичальника, що є пропозицією його укладення (офертою), та прийняттям пропозиції (акцептом) позичальником, яка надається позичальником шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Приймаючи пропозицію (оферту) кредитодавця та погоджуючись з Правилами та умовами електронного договору, позичальник отримує від кредитодавця одноразовий ідентифікатор (алфавітно-цифрова послідовність, otp-пароль), який відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» використовується з метою підписання електронного договору. Кредитодавець передає одноразовий ідентифікатор позичальнику засобом зв`язку, вказаним під час його реєстрації ІКС, в тому числі, але не виключно, шляхом направлення йому sms-повідомлення за номером фінансового мобільної телефону. Отриманий одноразовий ідентифікатор позичальник додає до інших даних в ІКС. Підписаний таким чином договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. Час отримання ІКС кредитодавця введеної позичальником одноразового ідентифікатору є часом укладення кредитного договору.

В графі Реквізити сторін вказано позичальник ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ), додаткові контактні дані клієнта, одноразовий ідентифікатор В-414350.

Згідно з паспортом споживчого кредиту, підписаного відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором В-414350, сторони погодили тип кредиту фінансовий кредит; сума кредиту 10 000 грн.; строк кредитування - 60 днів; мета отримання кредиту придбання споживчих товарів або послуг; спосіб та строк надання кредиту готівковим або безготівковим шляхом за вибором позичальника; процентна ставка 912,50% річних; тип процентної ставки фіксована; загальні витрати а кредитом 13 470 грн.; орієнтована загальна вартість кредиту 23 470 грн.; реальна річна процента ставка 17 845,46% (а.с. 8 зворот, 9 ).

Додаток №1 до кредитного договору №3027026 від 15.06.2021 року, підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором В-414350, містить графік платежів за вказаним договором, згідно з яким кредит надається на строк 60 днів; чиста сума кредиту 10 000 грн.; проценти за користування кредитом 13 470 грн.; реальна річна процента ставка 17 845,46 % ( а.с. 9 зворот ).

На виконання умов договору ТОВ « Бі Ел Джи Мікрофінанс » виконало свої зобов`язання, надавши позичальнику кредитні кошти в розмірі 10 000 грн., в порядку передбаченому умовами договору, що підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 24.01.2022 року, дата проведення платежу: 15.06.2021 року, призначення платежу: видача кредиту згідно договору №3027026 від 15.06.2021 року, сума платежу: 10 000 грн., карта № НОМЕР_1 ( а.с. 10 ).

29.11.2021 року між ТОВ « Бі Ел Джи Мікрофінанс » (кредитор) та ТОВ «Вердикт Капітал» (новий кредитор) укладено договір відступлення прав вимоги №29/11-1, відповідно до п.1.1 якого кредитор передає ( відступає ) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги ( права вимоги ) до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників (додаток №1 до договору), укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості ).

Згідно з п. 1.2. договору внаслідок передачі (відступлення) портфеля заборгованості за цим договором новий кредитор заміняє кредитора у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості та відповідно вказані у реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог кредитора за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами ( а.с. 14-15).

Судом також встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» виконав свої зобов`язання за договором відступлення прав вимоги (пункт 7.1 договору), що підтверджується копією платіжного доручення № від 29.12.2021 року на суму 1 930 724,06 грн. ( а.с. 16 ).

Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №29/11-1 від 29.11.2021 року та витягу з нього (порядковий номер № 1392) ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права вимоги до боржника ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) за кредитним договором № 3027026 на загальну суму заборгованості 23 470 грн. (сума заборгованості за тілом кредиту 10 000 грн.; за процентами 13 470 грн.) Розмір заборгованості підтверджується розрахунком, проведеним ТОВ « Бі Ел Джи Мікрофінанс » станом на 29.12.2021 року ( а.с. 10 зворот, 11, 17-19,).

10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» (первісний кредитор) та ТОВ «Коллект Центр» (новий кредитор) укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до п.2.1 якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього договору (реєстр боржників), включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами (а.с. 20-22)).

Відповідно до п.5.2 договору права вимоги вважаються відступленими первісним кредитором та набутими новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому ( підписаному ) вигляді.

Згідно з п. 7.1, 7.2 договору за відступлення прав вимоги новий кредитор сплачує первісному кредитору грошові кошти в сумі 5 312 491,59 грн. Ціна договору сплачується в будь-який передбачений законодавством спосіб протягом 1065 календарних днів з дати підписання сторонами цього договору.

Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимог №10-01/2023 від 10.01.2023 року та витягу з нього (порядковий номер № 56114) позивач набув права вимоги до боржника ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) за кредитним договором № 3027026 на загальну суму заборгованості 23 895,33 грн. (сума заборгованості за тілом кредиту 10 000 грн.; за процентами 13 470 грн.; за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України 425,33 грн.). Розмір заборгованості підтверджується розрахунком, проведеним ТОВ «Вердикт Капітал», станом на 10.01.2023 року, період нарахування 3% річних та інфляційних втрат з 29.11.2021 року по 23.02.2022 року ( а.с. 12, 23-25).

Згідно з даними інформації, наданої АТ «Універсал Банк», виписки про рух коштів по картці, на ім`я ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ) в банку емітовано платіжну карту № НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , на яку 15.06.2021 року здійснено переказ коштів на суму 10 000 грн.; підтверджено номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій (фінансовий номер телефону) за вказаною платіжною карткою НОМЕР_6 за період з 15.06.2021 року по 25.06.2021 року (а.с. 134-137).

У відповідності до розрахунку позивача заборгованість відповідача за кредитним договором № 3027026 станом на 10.05.2024 року складає 23 895,33 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн.; заборгованість за відсотками 23 895,33 грн.; за 3% річних 71,50 грн.; за інфляційними втратами 353,83 грн. ( а.с. 12 ).

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII (надалі - Закон № 675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 Закону № 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів

Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19), вбачається, що електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону України «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа.

У частинах 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Нормою ст. 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Отже, між сторонами вказаного кредитного договору було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договорів, який оформлений ними в електронній формі з використанням електронного підпису.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію".

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено ЦК України.

Отже, укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення позики за електронним договором є обов`язковим.

При цьому, судом, згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховані висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Верховного Суду від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.

За приписами пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надала, не подала будь-яких доказів на спростування користування наданими їй кредитними коштами, а також на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. Більше того, відповідачем не надано суду контррозрахунок суми заборгованості, який суд міг би належним чином оцінити про невірність наданого позивачем розрахунку, клопотань про призначення судової економічної експертизи для перевірки правильності розрахунку умовам кредитного договору не заявлялось. Відтак, у суду відсутні підстави для того, щоб піддати сумніву нараховану позивачем суму боргу, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем доказами.

Оскільки судом встановлено, що відповідач уклала кредитний договір та, взявши на себе зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їхнє використання, належним чином їх не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, право вимоги на які набув позивач за укладеним між ним та кредитодавцем (новим кредитором) відповідача договором відступлення права вимоги, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом в сумі 10 000 грн. та процентами 13 470 грн. (10 000 грн. х1,99% х 30 = 5 970 грн. та 10 000 грн. х 2,50% х 30 = 7 500 грн.), розмір яких співпадає з розміром відсотків зазначених у графіку платежів, паспорті споживчого кредиту та загальній вартості кредиту, вказаній в п. 1.8, 1.17 договору, підлягають задоволенню.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу.

За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

У розумінні ст. 625 ЦК України позивач вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

При цьому, базою (основою) для нарахування 3% річних та інфляційних втрат, згідно з вимогами наведеної норми, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями.

Окрім того, необхідно зазначити, що з 17.03.2022 року набрав чинності пункт 18 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

В силу положень ст. 625 ЦК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 353,83 грн. інфляційних втрат (індекс інфляції за весь час прострочення) та 71,50 грн. 3 % річних. (Розрахунок інфляційних втрат здійснюється в межах заявленого позивачем строку з 29.11.2021 року по 23.02.2022 року (тобто до дня запровадження в Україні воєнного стану (24.02.2022 року) за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ...... ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIc (100.6 : 100) x (101.3 : 100) x (101.6 : 100) = 1.035383. Інфляційні втрати: 10 000,00 x 1.035383 - 10 000,00 = 353,83 грн.

Розрахунок 3 % річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення; з розрахунку 10 000 грн. (заборгованість за основним боргом) х 3 (розмір відсотків, встановлених частиною другою статті 625 ЦК України) / 100 / 365 (днів у році) (з 29.11.2021 року по 31.12.2021 року 10 000,00 x 3 % x 33 : 366 : 100 = 27,12 грн.; з 01.01.2022 року до 23.02.2022 року - 10 000,00 x 3 % x 54 : 365 : 100= 44,38 грн., всього 71,50 грн. Період прострочення грошового зобов`язання 87 днів.

Щодо посилання відповідача на п.15 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд вважає за необхідне зауважити, що інфляційні втрати та три проценти річних від простроченої заборгованості, визначені ч.2 ст.625 ЦК України, не відносяться до неустойки, штрафу та/або пені, оскільки мають компенсаторний характер, виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів.

Відтак, приписи п.15 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України не поширюються на правовідносини, пов`язані з вирішенням спору про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Судом також встановлено, що позивачем за звернення до суду з даною позовною заявою сплачено судовий збір в розмірі 3 028 грн., що стверджується платіжним дорученням (інструкцією) від 17.05.2024 року (а.с. 4). Дані судові витрати підлягають присудженню з відповідача на користь позивача в зв`язку із задоволенням позовних вимог.

Вирішуючи вимогу позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 9 000 грн., суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Водночас, за змістом ч.4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним з: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20).

Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надано договір про надання правової допомоги №02-01/2023 від 02.01.2023 року; прайс-лист; платіжну інструкцію № від 10.05.2024 року з призначенням платежу надання правової допомоги згідно договору №02-01/2023 від 02.01.2023 року про надання правової допомоги ; заявку на надання юридичної допомоги №203 від 26.04.2024 року; витяг з акту №1 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 року.

Як встановлено судом, 02.10.2023 року між ТОВ «Коллект Центр» та адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» укладено договір про надання правової допомоги №02-01/2023, згідно з умовами якого клієнт доручає, а адвокат бере на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених договором ( пункт 1.1 договору ).

Згідно з пунктами 2.1, 2.1.1 договору адвокатське об`єднання, на підставі звернення клієнта, яке оформлене у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги: надання клієнту правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складання заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правого характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також сприяння їх відновлення в разі порушення ( а.с. 36 зворот, 37 ).

Відповідно до п. 4.1 договору вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги.

Згідно із заявкою № 203 від 26.04.2024 року сторони погодили надання правових послуг у виді надання усної консультації - 2 год., вартість 1 500 грн., ціна 3 000 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 2 год., вартість 3 000 грн., ціна 6 000 грн., що також вказано у витязі з акту № 1 про надання юридичної допомоги від 03.04.2024 року (а.с. 40, 41).

Відповідно до платіжної інструкції № від 10.05.2024 року ТОВ «Коллект Центр» сплатило «Лігал Ассістанс АО» 45 000 грн. оплати послуг про надання правової допомоги згідно договору №02-01/2023 від 02.01.2023 року про надання правової допомоги.

Разом з тим, суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в сумі 9 000 грн. є завищеним, зважаючи на складність справи, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг. Крім того, вартість вказаних послуг є необґрунтованою, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру та з конкретних обставин справи, пов`язаність витрат з розглядом справи. Оскільки вказаний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу є дещо завищеним, суд вважає за необхідне обмежити розмір заявлених позивачем до стягнення витрат до 3 000 грн.

На підставі ст. ст. 207, 509, 512, 514, 525, 526, 530, 610, 625, 628, 638, 1048, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України та, керуючись ст. ст. 10, 12, 13, 81, 89, 137, 141, ч.2 ст. 247, ст.ст. 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" (, адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306), заборгованість за кредитним договором №3027026 від 15.06.2021 року в загальному розмірі 23 895 (двадцять три тисячі вісімсот дев`яносто п`ять) гривень 33 копійки, визначену станом на 10.05.2024 року.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень сплаченого судового збору та 3 000 (три тисячі) гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Найменування сторін:

Позивач: ТОВ "Коллект Центр", , адреса: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 28 квітня 2025 року.

Суддя: Яремин М. П.