РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 квітня 2025 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Дяченка О.М.,
за участю секретаря судових засідань Гавриленко К.О.,
представника позивача адвоката Лядова А.С.,
10.12.2024 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики оформленим у вигляді боргової розписки.
Позовна заява мотивована тим, що 06.01.2021 гр. ОСОБА_2 (надалі - Відповідач або Позичальник) отримав позику від ОСОБА_1 (далі у тексті- Позивач або Позикодавець) грошові кошти у розмірі 100 000,00 доларів США (сто тисяч доларів США). Факт укладення договору позики та отримання грошових коштів підтверджується розпискою від 06.01.2024, яка видана та підписана Позичальником. Відповідач зобов`язувався повернути грошові кошти у розмірі 100 000,00 доларів США 05.01.2022.
Відповідач не дотримався взятих на себе зобов`язань за договором позики щодо повернення боргу у визначені строки. Таким чином, відповідач умисно ухиляється від виконання покладених на нього договором позики зобов`язань та повернення боргу, а тому просить стягнути з відповідача 100 000,00 доларів США суму боргу та судові витрати.
12.12.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
17.02.2025 відповідачем подано до суду відзив, в якому він посилається на те, що свої зобов`язання з повернення позики станом на момент звернення позивача до суду у встановлений розпискою строк виконав своє зобов`язання щодо повернення грошових коштів в повному обсязі та на підтвердження цього отримав від Позивача письмовий документ, яким останній засвідчив факт повернення грошових коштів саме до 05.01.2022, тим самим підтвердивши своєчасне виконання грошового зобов`язання за договором. Отримавши даний документ Відповідач зберігав його за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_1 . Однак в перший день війни 24.02.2022 року під час повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, яке супроводжувалось ракетними та артилерійськими обстрілами, домоволодіння Відповідача зазнало повного руйнування, оскільки відбулось пряме влучання снаряду у будинок під час ворожого обстрілу. Внаслідок руйнування будинку відбулось його загорання та повне знищення. Все майно, документу, речі тощо які там перебували були знищені, в тому числі документ, який засвідчував факт повернення грошових коштів за борговою розпискою від 06.01.2021.
18.02.2025 ухвалою суду підготовче провадження було закрито і призначено судовий розгляд. Також розглянуто клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Гребінка Андрія Миколайовича про виклик свідка ОСОБА_3 та допит ОСОБА_2 ; про призначення судової психологічної експертизи із застосуванням комп`ютерного поліграфу відносно ОСОБА_2 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості. В задоволені цих клопотань відмовлено.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та представник позивача - адвокат Лядов А.С.,підтримали позовні вимоги в повному обсязі, судові витрати покласти на відповідача.
Відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Гребінка А.М. у судове засідання (17.03.2025 та 18.04.2025) повторно не з`явились, про дату, час і місце судових засідань були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили, правом надання відзиву на позовну заяву скористались, заяв про відкладення розгляду справи не надходило.
Суд, заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши письмові докази по справ, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступних висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Судом встановлено, що 06.01.2021 між сторонами був укладений договір позики, у відповідності до якого ОСОБА_2 отримав в борг від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 100 000,00 доларів США, які зобов`язувався повернути до 05.01.2022, але своїх зобов`язань не виконав, що підтверджується відповідною розпискою.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Наявність оригінала боргової розписки у позивача, кредитора, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане.
Зазначений висновок узгоджується із висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 31 жовтня 2018 року № 707/2606/16-ц.
Договір позики як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки норми ЦК України не містять жодного винятку як суб`єктного складу.
Відповідач не заперечує, факту, що він таку боргову розписку видавав, і що її оригінал знаходиться у позивача ОСОБА_1 .
Щодо посилання відповідача, що він повернув борг, і документ який підтверджує це було знищено під час військової агресії, суд не приймає до уваги, оскільки це не підтверджено належними та допустимими доказами.
Аналізуючи зміст боргової розписки, суд приходить до висновку, що відповідач, ОСОБА_2 , взяв на себе обов`язок повернути грошові кошти в розмірі 100 000,00 доларів США, отримані від позикодавця, ОСОБА_1 до 05.01.2022. Зміст наданої суду розписки чітко встановлює відповідний термін для повернення коштів.
Таким чином, з відповідача ОСОБА_2 по справі на користь позивача слід стягнути борг у розмірі 100 000,00 доларів США відповідно до умов боргової розписки.
Щодо стягнення з відповідача грошових коштів в іноземній валюті.
Відповідно до правових позицій Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладені в Постанові Пленуму Суду № 5 від 30.03.2012, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України.
Отже, грошові кошти за розпискою від 06.01.2021 повинні бути стягнені з відповідача на користь позивача в сумі 100 000,00 доларів США.
Оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за борговою розпискою від 06.01.2021 у в сумі 100 000,00 доларів США.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами щодо судового збору, суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 15 140,00 грн.
Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 264, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд,-
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики оформленим у вигляді боргової розписки від 06.01.2021 у сумі 100 000,00 грн (сто тисяч, 00) доларів США.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 15 140,00 (п`ятнадцять тисяч сто сорок, 00) грн.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування (ім`я) сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 25.04.2025.

Суддя О.М. Дяченко