Справа № 397/298/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15.04.2025 селище Олександрівка

Олександрівський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Максимовича І.В.,

секретаря судового засідання Рум`янцевої О.І.,

за участю позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Іващенка І.Ю.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника - адвоката Іващенка Ігора Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, зміну черговості спадкування та визнання права власності в порядку спадкування,

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з позовом, в якому просить:

- встановити факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 з жовтня 2017 по день смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- надати ОСОБА_1 , спадкоємцю за четвертою чергою спадкування за законом на спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право на спадкування в одну чергу разом із ОСОБА_2 , спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом на цю ж спадщину;

- визнати право власності на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номкер :02:000:2037 площею 1,74 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Староосотської сільської ради Кіровоградської області за ОСОБА_1 ;

- визнати право власності на 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий номкер :02:000:0113 площею 3,4736 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Староосотської сільської ради Кіровоградської області за ОСОБА_1 ;

- судові витрати покласти на відповідача.

В обгрунтування позову представник позивача вказав, що позивачка ОСОБА_1 з жовтня 2017 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_1 . Позивачка та ОСОБА_3 вели спільне господарство, мали спільний бюджет та їх відносини були як дружини та чоловіка.

В 2017 ОСОБА_3 розлучився з ОСОБА_5 , з якою від шлюбу мають доньку ОСОБА_2 .

З квітня 2020 ОСОБА_3 сильно захворів, був лежачим, знаходився у безпорадному стані, тому позивачка доглядала за своїм співмешканцем. Позивачці було призначено допомогу, компенсація фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі.

ОСОБА_3 мав у приватній власності дві земельні ділянки, квартиру в м. Олександрія та автомобіль марки ВАЗ.

Після смерті ОСОБА_3 позивачка звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті співмешканця. Була заведена спадкова справа за №52/2023, але у зв`язку з тим, що є спадкоємці першої черги, які не надали дозвіл позивачці на включення її до кола спадкоємців першої черги за законом, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше ніж п`ять років до часу відкриття спадщини, рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3 є ОСОБА_2 (відповідачка у справі).

Вважає, що позивачка має всі підстави для звернення до суду за захистом свого порушеного права відповідно до ст. 15 ЦК України. Способом захисту порушеного права, у відповідності до ч.2 ст. 16 ЦК України, є встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, зміна черговості спадкування та визнання права власності в порядку спадкування.

Ухвалою судді від 20.03.2024 позовну заяву залишено без руху та надано представнику позивача строк для усунення її недоліків (а.с. 32-35).

01.04.2024 на виконання ухвали судді від 20.03.2024 надійшла позовна заява з додатками з усунутими недоліками та клопотання про витребування доказів (а.с. 37).

Ухвалою судді від 02.04.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання. Також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та постановлено витребувати у приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Котляренка Ю.І. належним чином завірену копію спадкової справи №52/2023, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 49-51).

25.04.2024 від приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Котляренка Ю.І. надійшла належним чином завірена копія спадкової справи №52/2023, заведеної після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 64-78).

20.08.2024 відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якому остання просила у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити як необгрунтованого. Щодо наявності спільного бюджету та матеріального забезпечення ОСОБА_1 її батька вказала, що за всі 6 років спільного проживання, включаючи період хвороби батька, позивач ніде не працювала та не отримувала жодних грошових надходжень. Фінансове забезпечення їхньої сім`ї здійснювалося за рахунок пенсії її батька, орендних плат за користування земельними ділянками (паями), належними йому на праві власності, та компенсації від держави за здійснення позивачем догляду за її батьком. Також матеріальну допомогу йому надавала вона як дочка. Крім того, вона і її тітка - рідна сестра батька, постійно навідували його, у тому числі під час перебування у лікарні, а також вона разом із сестрою батька організовувала його поховання, лікарське свідоцтво про смерть отримувала тітка, а державну допомогу на поховання виплачено їй. Так само, якщо доходів батька не вистачало для його лікування, то вона і тітка надавали відповідну матеріальну допомогу, а не позивач. Позивачкою не доведено належними, допустими та достовірними доказами факт матеріального забезпечення нею ОСОБА_3 , що само по собі вже є підставою для відмови у задоволенні відповідної позовної вимоги ОСОБА_1 . Також звертає увагу суду на те, що ОСОБА_1 , проживаючи з- її батьком з жовтня 2017 не знає, що останній переніс інсульт не у 2020, а квітні 2021. Крім того вказала, що долучений позивачкою акт обстеження матеріально-побутових умов проживання позивачки від 23.01.2024 не відповідає встановленій формі, а також факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 встановлений зі слів сусідів та після смерті ОСОБА_3 . Довіреність від 22.10.2021, зареєстрована в реєстрі за №1535, також не може вважатись належним доказом здійснення догляду, оскільки в подальшому вона була скасована відповідно до заяви ОСОБА_3 від 01.11.2021. Крім цього, позовні вимоги про визнання права власності на частки двох земельних ділянок жодним чином не обгрунтовані. Позивач не зазначає, чому вона не матиме можливості оформити свої спадкові права на вказані земельні ділянки в нотаріальному порядку у випадку зміни черговості спадкування. Також, позивач просить встановити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 починаючи з жовтня 2017, однак у цей період її батько ще перебував у зареєстрованому шлюбі, що виключає можливість встановлення такого факту. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №244/4801/13-ц (а.с.88-89).

Ухвалою суду від 31.10.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 118-119).

Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з обгрунтувань, зазначених у позовній заяві, просила задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Вказав, що вони підтверджені письмовими доказами у справі та поясненнями свідків. Просив задовольнити вимоги.

Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, з обгрунтувань, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Також у справі були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що на той час як вони переїхали в 2019, то ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_3 навпроти них. У них було все добре. Пам`ятає, що ОСОБА_3 сам будував гараж. Так трапилося, що в ОСОБА_3 стався інсульт і він був прикований до ліжка. ОСОБА_1 його доглядала, він завжди був чистий, викупаний. Також ОСОБА_1 була з ОСОБА_3 в лікарні, їздила допомагала, потім вивозила його на прогулянку. Хто забезпечував матеріально ОСОБА_3 не знає. Бачила що він був чистеньким, нагодованим, побритим, проживали разом з ОСОБА_1 . ОСОБА_1 обробляла город, прибирала, робила консервації. З приводу лікування - ОСОБА_1 купувала ліки. Чи працювала ОСОБА_1 вона не знає. Знає, що ОСОБА_1 має ще город в селі, який влітку їздила обробляла. Відповідачки не бачила у Божка.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні пояснила, що є недалекою сусідкою батька ОСОБА_3 . Коли був живий батько ОСОБА_3 , то останній деякий час проживав з ОСОБА_1 по сусідству від неї. Її чоловік товаришував з ОСОБА_3 , а вона носила їм молоко, була вхожа в сім`ю. Дід ОСОБА_12 був старою людиною, мав склезор, погано розумів все та був зовсім сліпим. ОСОБА_1 доглядала за дідом, він був завжди обстіраний, помитий, не мав запахів, годувала його. Проживали більше року, поки помер дід ОСОБА_12 . А потім ОСОБА_1 , коли у ОСОБА_3 трапився інсульт, так само доглядала останнього. Прожили вони близько семи років. ОСОБА_3 до того був одружений, а після розлучення проживав з батьком. Після смерті діда ОСОБА_12 , ОСОБА_3 продав будинок та переїхав проживати з ОСОБА_1 в селище Олександрівка. Її чоловік та ОСОБА_3 були у гарних відносинах, допомагали один одному. Діда ОСОБА_12 ховали ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Хто ховав ОСОБА_3 вона не знає.

Свідок ОСОБА_14 у судовому засіданні пояснив, що проживає по АДРЕСА_2 . ОСОБА_3 та ОСОБА_1 купили будинок на АДРЕСА_1 , неподалік від нього, років 5-6 тому. Познайомилися з ними, проте в гості не ходив. Іноді як проїздив повз, бачив що проживали, господарювали на подвір`ї; привітався та їхав далі. Потім сусідка повідомила, що ОСОБА_15 захворів та потрапив у лікарню. Бачив, що ОСОБА_1 вранці та ввечері їздила велосипедом. Коли перестрівав її, запитував про ОСОБА_15 , на що остання відповідала що лежить, не робить рука, нога. Через деякий час вони привезли ОСОБА_15 додому. Декілька разів він бачив ОСОБА_15 , коли він сидів у візку на подвір`ї, а потім вже він був у візку на вулиці та біля нього були люди. Він також підійшов до нього. Проте ОСОБА_15 розмовляти не міг, лише махав рукою. Про родичів ОСОБА_15 не знає, про це з ним не спілкувались, у гості на день народження до нього не ходив. ОСОБА_15 розповідав, що проживав в м. Олександрія, служив у міліції.

Свідок ОСОБА_17 у судовому засіданні пояснив, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали навпроти нього, ніби як чоловік і жінка, але шлюб не реєстрували. З якого часу вони спільно проживають не пам`ятає, можливо років 4-5. В господарстві утримували кури. ОСОБА_3 був пенсіонером, колишній міліціонер, а ОСОБА_1 ніде не працювала. Потім у ОСОБА_15 , коли він їхав з ринку велосипедом, на дорозі трапився інсульт та його забрала швидка, перебував у лікарні, а потім вдома. ОСОБА_1 була коло нього. Перед тим, як ОСОБА_15 захворів, між ОСОБА_15 та ОСОБА_1 відбулася сварка. Він запитав у ОСОБА_15 що сталося, це ж твоя жінка, нащо останній йому відповів що сьогодні одна ОСОБА_1 а завтра буде інша. Чи видавав ОСОБА_15 довіреність на ОСОБА_1 не знає. Йому відомо, що коли ОСОБА_15 продавав батьківський будинок у селі, надавав довіреність ОСОБА_1 дочці. Його гукали, коли вона давала кошти за будинок 8000, ніби складали розписку. ОСОБА_15 помер восени, ОСОБА_1 ще проживала до весни, а потім виїхала. До ОСОБА_15 також ходила його двоюрідна сестра та двоюрідний брат. Також приїздила донька ОСОБА_15 (відповідачка) разом з чоловіком машиною, спочатку частіше, а потім її чоловіка забрали в армію, то вона приїздила рідше. Як йому відомо, будинок, в якому проживали ОСОБА_15 та ОСОБА_1 , був сестри ОСОБА_15 .

Свідок ОСОБА_18 у судовому засіданні пояснила, що є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 , були близькими. ОСОБА_3 проживав у її хаті. Спочатку після розлучення з першою дружиною, ОСОБА_3 проживав у с. Нова Осота. Після розлучення вона запропонувала ОСОБА_15 переїхати проживати у її будинок в АДРЕСА_1 . Він казав, що бажає переїхати з жіночкою та запитав її чи вона не заперечує. Вона відповіла що не проти, оскільки коли він проживав із батьком, то вони їздили туди і їсти возить, город сапати, щоб йому якось допомогти. ОСОБА_15 дуже важко переживав розлучення із першою дружиною. На вул. Іскрянській ОСОБА_15 захворів. Він у неділю повертався з ринку та дорогою йому стало погано та він зателефонував їй. Це було 18.04.2021 року біля 10 год. Він встиг повідомити їй що знаходиться на АДРЕСА_1 . Вона в цей час перебувала у доньки на АДРЕСА_1 . Вона також зателефонувала брату, який проживав поряд на АДРЕСА_3 та мав машину. Вони швидко сіли в машину та приїхали до ОСОБА_15 , де вже була швидка, поїхали в лікарню. ОСОБА_15 мав інсульт, три тижні лежав та їм повідомляли що він не виживе. На другий чи третій день вона зателефонувала до його доньки ОСОБА_20 (відповідачки) та повідомила що сталося з батьком та щоб приїздили. ОСОБА_20 відразу приїхала з чоловіком, пішли до лікарів, включилися в лікування. ОСОБА_15 також мав власні кошти, які були у неї на зберіганні, оскільки там де він проживав, кошти не можна було тримати. ОСОБА_15 вигнав ОСОБА_1 (позивачки) внучку з хати, оскільки та вкрала в нього гроші. Для того щоб купити пачку сигарет, він кошти закривав у бардачку у гаражі. ОСОБА_1 звикла жити за чужий рахунок, не має трудового стажу та поховала чотирьох чоловіків. Доньку ОСОБА_1 позбавили батьківських прав, а тому ОСОБА_1 взяла опіку над внучкою на себе та отримувала кошти від держави, ніде не працювала. Жодного разу ОСОБА_15 не клали в лікарню без неї (свідка) та без неї не виписували; всі згоди на операцію надавала вона, було все за її підписом. Похорони ОСОБА_3 , проведення поминальних обідів здійснювалося донькою за її кошти. Донька разом з чоловіком постійно приїздили до ОСОБА_15 машиною, поки чоловіка доньки не забрали до армії. Також вона ходила до ОСОБА_15 , та їх брат, її донька, внуки, оскільки проживали неподалік. Коли ОСОБА_15 після інсульту забрали додому, то вона ходила до нього тричі на день (в той період була у відпустці), міряла йому тиск, оскільки ОСОБА_1 не могла цього зробити, в них навіть не було апарату. ОСОБА_15 хача говорити не міг, кивав що хотів додому. ОСОБА_1 запропонувала оформити її як доглядальницю, оскільки вона не має стажу. В лікарні ОСОБА_1 оформила документи по догляду за ОСОБА_15 і так вона його доглядала, з їх дозволу. ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_15 в якості доглядальниці. Коли ОСОБА_1 прийшла до ОСОБА_3 , він ще перебував у шлюбі з першою жінкою, яка проживала в с. Стара Осота. Це було десь у 2018 році.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, виходячи з принципу розумності та справедливості, оцінивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 04.12.2023 Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивліьного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.72).

З 14.02.1987 року ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який розірвано рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.07.2018 (а.с.46-47).

ОСОБА_3 на праві приватної власності належали земельна ділянка кадастровий номер :02:000:0113, площею 3,4736 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована Староосотська сільська рада, Олександрівський район, Кіровоградська область, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №156291277 від 14.02.2019 (а.с.20) та земельна ділянка кадастровий номер :02:000:2037, площею 1,74 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована Староосотська сільська рада, Олександрівський район, Кіровоградська область, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №87183484 від 16.05.2017 (а.с.21).

Спадкоємицею першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є його донька ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 виданим відділом РАГС Олександрійського міськвиконкому 01.12.1987 р., свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Олександрійському району реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області 26.10.2013 (а.с.73, 74, 90).

Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб №881, виданої 17.05.2016 Комунальним підприємством «Житлогосп», що до складу сім`ї/зареєстрованих ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (власник/наймач), який проживає за адресою АДРЕСА_4 , входять: донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дружина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , онук ОСОБА_24 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.16).

Відповідно до довідки Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області №217 від 16.01.2024, ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований АДРЕСА_1 з 11.10.2017 по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.17).

Відповідно до Епікризу (виписного) КНП «Олександрівська лікарня» Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області із медичної карти стаціонарного хворого №001166/2021, ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні з 18.04.2021 по 11.05.2021 з діагнозом: гострий період ГПМК за ішемічним типом в лКБ (18.04.21), атеротромботичний підтип. ФЗ гх, Атеросклероз судин головного мозку Правостороння геміплегія. Моторна афазія, сенсорна афазія. Скарги: самостійно висловити не може, не розуміє звернену мову, не говорить. Проведено лікування. За бажанням рідних хворий виписується додому, призначено лікування (а.с.103).

Згідно Епікризу (виписного) №3369/855 із медичної карти стаціонарного хворого №003795/2022, ОСОБА_3 з 11.10.2022 по 20.10.2022 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом: гострий бронхіт, обструктивний синдром. Стан після перенесеного ГПМК (18.04.2021) з вираженим правостороннім геміпарезом. Проведено лікування та хворий виписаний для подальшого динамічного спостереження сімейним лікарем; здійснено рекомендації (а.с.15).

Відповідно до Виписного епікризу №4840/1101 із медичної карти стаціонарного хворого у КНП КОЛ КОР (КНП «Олександрівська лікарня» Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області), ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні з 07.11.2023 по 30.11.2023 з діагнозом: гострий панкреатит (панкреонекроз). Стан після перенесеного інсульту з правобічним геміпарезом. Відсутність мови. Проведено лікування та 30.11.2023 за наполяганням родини виписаний з відділення для долікування амбілаторно (а.с.18).

22.10.2021 приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтуном В.О. від імені ОСОБА_3 посвідчено довіреність, зареєстровану в реєстрі за №1535, якою останній уповноважив ОСОБА_1 представляти його інтереси (а.с.23-24).

01.11.2021 від імені ОСОБА_3 приватному нотаріусу Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Ковтуну В.О. подано заяву, зареєстровану в реєстрі за №1573, згідно якої довіреність на право представництва, посвідчену приватним нотаріусом Ковтуном В.О. від його імені на ім`я ОСОБА_1 за реєстровим №1535 (бланк серії НРМ №817057), цією заявою він скасував (а.с.104, 151).

Згідно Акту №7/02.1-11 від 24.01.2024 комісією в складі депутата Олександрівської селищної ради Кобилінського І.М. та представників громадськості: ОСОБА_14 , ОСОБА_25 , ОСОБА_6. було проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7., проживаючої АДРЕСА_5 та при обстеженні виявлено, що ОСОБА_1 з 2017 року проживала в гражданському шлюбі з ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 . З 2020 з квітня місяця ОСОБА_4 тяжко хворів, був лежачим. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 помер. Інформація записана зі слів (а.с.8).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , які проживають за адресою АДРЕСА_6 , ОСОБА_3 проживав за адресою АДРЕСА_1 з ОСОБА_1 з жовтня 2017, вели спільне господарство, конфліктів на вулиці між сусідами ніколи не виникало. У квітні 2020 ОСОБА_3 тяжко захворів (інсульт). ОСОБА_1 , яка на даний час проживала з ним, доглядала його, була постійно присутня в лікарні біля нього з квітня 2020 по листопад 2023 по день його смерті (а.с.10).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_14 , проживаючого по АДРЕСА_2 , ОСОБА_3 проживає з ОСОБА_1 з 2017, вели спільне господарство. ОСОБА_28 в 2020 захворів, ОСОБА_1 доглядала його в лікарні і дома по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 (а.с.11).

Згідно письмових пояснень ОСОБА_6 , проживаючої за адресою АДРЕСА_6 , ОСОБА_3 проживав з ОСОБА_1 з 2018. Вони проживали тут з 2017 жовтня місяця і вели спільне господарство. Протягом хвороби ОСОБА_3 з квітня 2020 ОСОБА_1 доглядала за ними, лежали в лікарні. Протягом тривалої хвороби ОСОБА_3 з квітня 2020 по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_1 проживала з ним разом і доглядала за ним за адресою АДРЕСА_1 (а.с.12).

Відповідно до довідок про отримання (неотримання) допомоги від 17.01.2024 №01-10/9/1 та від 15.01.2024, виданих відділом соціального захисту населення Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_1 , перебувала на обліку у даному відділі та їй відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2020 №859 «Деякі питання призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі» з 01.08.2021 по 30.11.2023 було призначено допомогу-компенсація фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі; загальна сума доходу за період з 01.06.2023 по 30.11.2023 становить 13863,68 грн. (а.с.13, 14).

Відповідно до листа приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Котляренка Ю.І., 26.12.2023 ним після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , який постійно проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_1 , була заведена спадкова справа за №52/2023. 12.01.2024, ОСОБА_1 як спадкоємець четвертої черги, звернулася з заявою про прийняття спадщини, яка була зареєстрована за №5/02-14. При огляді документів було встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , є спадкоємці першої черги, які не надали дозвіл на включення до кола спадкоємців ОСОБА_1 , як спадкоємця за законом, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. А тому, рекомендовано звернутися до суду, для встановлення факту проживання зі спадкоємцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (а.с.19).

З матеріалів спадкової справи №52/2023, заведеної приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Котляренком Ю.І. після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 64-78) встановлено, що 26.12.2023 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулася його донька - ОСОБА_2 . Також 12.01.2024 з заявою про прийняття спадщини після сметрі ОСОБА_3 звернулася ОСОБА_1 (як співмешканка) (а.с.22).

У відповідності до довідки Олександрівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області №3530 від 26.12.2023, долученої до матеріалів спадкової справи №52/2023, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований (прописаний) АДРЕСА_1 з 11.10.2017 по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав один (а.с.75).

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №75269229 від 26.12.2023, інформація про наявність заповітів/спадкових договорів від імені ОСОБА_3 відсутня (а.с.77).

З накладної №10 від 01.12.2023 та рахунку-фактури №10 від 01.12.2023 підтверджується замовлення ОСОБА_30 у ФОП ОСОБА_31 товарів для проведення поховання на суму 12750 грн. (а.с.91, 92).

З накладних від 01.12.2023 та 08.01.2024 підтверджується замовлення ОСОБА_2 поминальних обідів на суму 5425 грн. та 4844 грн. (а.с.93, 94).

З заяви про виплату допомоги на поховання від 05.12.2023 встановлено, що ОСОБА_2 зверталася до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області з заявою, в якій у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 просила виплатити допомогу на поховання, яке здійснено за власні кошти, та перерахувати на рахунок Приват Банку відкритий в НОМЕР_4 (а.с.95).

З виписки по надходженням по картці/рахунку НОМЕР_5 ( НОМЕР_4 ) від 13.08.2024 №DHF1PK3IT1ELHSGH встановлено, що 11.12.2023 ОСОБА_2 отримано централізовану фінансовому разову виплату від ПФУ у сумі 15489,63 грн. (а.с.96).

Також ОСОБА_2 надано фіскальні чеки на придбання медикаментів у період з 21.04.2021 по 14.05.2021 (а.с. 97-102).

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Предметом позову у цій справі є зміна черговості одержання права на спадкування, що є винятком із загального правила черговості та встановлення іншого, ніж передбачено законом, порядку закликання до спадкування спадкоємців за законом.

Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених ст. 1259 ЦК України):

- перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той із подружжя, який його пережив, та батьки;

- друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері;

- третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця;

- четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини;

- п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

Таким чином, в основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення.

Частиною 2 ст. 1258 ЦК України передбачено, що кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.

Відповідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Системне тлумачення положень ст. 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (ч. 2 ст. 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (ч. 2 ст. 1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (ст. 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (ст. 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (ч. 2 ст. 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (ст. 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (ч. 3 ст. 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги.

Відповідно ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно зі змістом ч.2 ст. 1259 ЦК України, при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця в безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин.

Така правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах: від 02 грудня 2020 у справі №592/1045/18-ц (провадження №61-820св20), від 01.03.2021 у справі №233/5990/18 (провадження №61-19232св19), від 17.03.2021 у справі №200/12980/14 (провадження №61-14159св19), від 22.04.2021 у справі №331/6453/18 (провадження №61-380св21).

У пункті 6 Постанови №17 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз`яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства.

Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до п. 21, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч.2 ст.3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Пунктом 6 рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Статтями 1216, 1217 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Положеннями ст. 1264 ЦК України регламентовано, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 20 березня 2023 у справі №372/3321/19 (провадження №61-10538св22) належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного подружжя сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 31 травня 2022 року у справі № 554/8629/17 (провадження № 61-3012св21).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Як зазначив Верховний Суд у своїй постанові №216/5984/21 від 08.05.2024 року "... про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини".

Самі по собі показання свідків не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту проживання однією сім`єю.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 129/2115/15-ц та від 22 квітня 2021 року у справі № 707/2882/19.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц).

У цивільних справах суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри.

Позивач зазначає, що з жовтня 2017 року проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 , вели спільне господарство, мали спільний бюджет та їх відносини були як дружини та чоловіка. З квітня 2020 ОСОБА_3 тяжко захворів, був у безпорадному стані та потребував допомоги у догляді, який вона йому забезпечувала до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак, у судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , який розірваний рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.07.2018, яке набрало законної сили 21.08.2018 (а.с.46-47). Починаючи з 18.04.2021 ОСОБА_3 тяжко хворів (а.с.103) та через це вже не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 був зареєстрований (прописаний) АДРЕСА_1 з 11.10.2017 по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав один (а.с.17, 75).

З пояснень відповідачки ОСОБА_2 та свідка ОСОБА_18 , матеріалів справи (а.с.13, 14) встановлено, що після перенесення ОСОБА_3 інсульту, позивачка ОСОБА_1 надавала соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі за ОСОБА_3 з 01.08.2021 по 30.11.2023 та їй була призначена допомога, компенсація фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній осонові.

Крім того, як було встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_3 мав власні заощадження і відповідачка та свідок ОСОБА_18 також піклувались про ОСОБА_3 забезпечували його у разі необхідності під час його безпорадного стану, пов`язаного з важкою триваючою хворобою. Також, відповідачкою проведено поховання ОСОБА_3 та здійснено поминальні обіди, отримано допомогу на поховання.

Позивачкою зазначені обставини у судовому засіданні не були спростовані належними та допустими доказами.

При цьому, позивачкою не надано допустимих та належних доказів на підтвердження своїх вимог про встановлення факту проживання однією сім`єю. Сама по собі обставина, що вона та ОСОБА_3 проживали за однією адресою, не свідчить про те, що вони проживали однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом та мали спільний бюджет та наявність між ними спільних прав та обов`язків.

Суд не може прийняти показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_10 та ОСОБА_14 , які вказували на те, що стосунки між позивачкою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 можна охарактеризувати як сім`я, оскільки щодо обставин на підтвердження факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем, зокрема, наявності спільного побуту ці свідки обізнані не були.

Крім того, показання свідків мають оцінюватися судом в сукупності з іншими доказами у справі, проте належних та допустимих доказів на підтвердження обставин ведення позивачкою з ОСОБА_3 спільного господарства, наявності спільного бюджету тощо суду не надано.

Зокрема свідок ОСОБА_6 вказала, що не знає хто забезпечував матеріально ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_10 , серед іншого вказувала, що позивачка також здійснювала догляд за батьком ОСОБА_3 , а коли у ОСОБА_3 стався інсульт - так само доглядала його.

Суду позивачкою на підтвердження своїх вимог не надано жодного доказу щодо її матеріального стану, ведення спільного бюджету з ОСОБА_3 та матеріального забезпечення останнього.

Крім того, позовна вимога щодо встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 у період з жовтня 2017 суперечить вимогам ст.25 СК України, оскільки попередній шлюб ОСОБА_3 з ОСОБА_5 був розірваний лише після набрання 21.08.2018 законної сили рішення Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.07.2018, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26.09.2018 у справі №244/4801/13-ц (провадження № 61-23286св18).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов в частині встановлення факту проживання ОСОБА_1 однією сім`єю з ОСОБА_3 та, відповідно, про зміну черговості одержання права на спадкування, не підлягає задоволенню.

Також не підлягають задоволенню і вимоги позивачки про визнання за нею права власності на частину земельних ділянок у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , що є похідними від вищезаявлених вимог.

Керуючись ст. 12, 13, 81, 82, 89, 258, 259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог представника - адвоката Іващенка Ігора Юрійовича в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, зміну черговості спадкування та визнання права власності в порядку спадкування, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Кропивницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч.2 ст. 358 цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 24.04.2025.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_7 , РНОКПП - НОМЕР_6 )

Представник позивача: адвокат Іващенко Ігор Юрійович (місце знаходження: м. Кропивницький, вул. В. Чміленка,54, ордер серія СА №1079542 від 07.03.2024, РНОКПП - НОМЕР_7 )

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_8 , РНОКПП - НОМЕР_8 )

Суддя: І.В. Максимович