Номер провадження № 2/521/1738/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді: Шевчук Н.О.,

секретаря судового засідання: Жекової А.О.

за участю учасників справи:

від ОСОБА_1 особисто;

від ОСОБА_2 адвокат Вацков М.Г., на підставі ордера

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви.

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду міста Одеси з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить суд: відшкодувати майнову шкоду: відновити становище, яке існувало до залиття квартири з належним функціонуванням інженерних мереж; замінити пошкоджені елементи системи; відновити конструктивну цілісність стін та інших пошкоджених елементів у квартирі; після завершення ремонтно-відновлювальних робіт пред`явити: акт огляду технічного стану системи із зазначенням оцінки її поточного становища від представника фірми, яка має ліцензію на такі роботи; висновок представника епідеміологічної служби Хаджибейського району міста Одеси про санітарно-гігієнічний стан квартири; відшкодувати моральну шкоду у розмірі 30000 грн.

Зокрема, за доводами позовної заяви, позивач наголосила, що вона є власницею квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності.

Позивач вказала, що звертається до суду з позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, яку вона зазнала внаслідок несанкціонованого взлому її квартири після аварії на загальноквартирному каналізаційному стояку, в той час коли позивачка проходила реабілітацію після тяжкої хвороби за іншою адресою.

Так, за твердженнями позивачки, після дії в її квартирі групою осіб, яку очолила голова ЖБК «Якір» ОСОБА_2 , її квартира перетворилася на приміщення непридатне для проживання, а саме порушено конструкційну цілісну систему водопостачання, водовідведення, дверей, замка, стіни та вказана квартира покинута напризволяще у критичному антисанітарному стані.

Як вказано позивачем, двері квартири були обклеєні шматками паперу з написом «опечатано 18.04.2023 року», але без печатки ОСОБА_2 , ключ від нового навісного замка знаходився у квартирантки квартири АДРЕСА_3 , а не в службовому кабінеті відповідача. У такій ситуації, як зазначено позивачем, забирати ключ і входити до своєї квартири вона відмовилась.

Посилаючись на вимоги Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також на невідповідність Акту від 18.04.2023 року вимогам вказаного Закону позивачка вважає, що дії в її квартирі - це повне порушення всіх 13 частин цього Закону і тому можуть бути названі протиправними діями.

Посилаючись на вимоги ч. 4 ст. 16 ЦК України та ч. 4 ст. 22 ЦК України, позивачка вважає що у даному разі шкода завдана її майну має бути відшкодована в натурі, а також має бути відшкодовано моральну шкоду, яку вона оцінила у 30000 грн., оскільки відповідач своїми діями порушуючи Закони України та морально-етичні норми, що прийняті в суспільстві, нанесла велику шкоду її здоров`ю.

Інших доводів та вимог позовна заява не містить.

Рух справи; вирішення судом клопотань, поданих сторонами, узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Після надходження позовної заяви, головуючого суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст. 14, 33 ЦПК України.

03.12.2024 року справа №521/19221/24 надійшла у провадження судді Шевчук Н.О.

03.12.2024 року ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків.

16.12.2024 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про усунення недоліків, зазначених в ухвалі суду.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 18.12.2024 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди за правилами загального позовного провадження, призначено дату підготовчого судового засідання.

Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 27.03.2025 року у справі №521/19221/24 підготовче провадження було закрите, справу призначено до судового розгляду по суті позовних вимог.

Відзиву від ОСОБА_2 на позовну заяву про відшкодування майнової шкоди та стягнення моральної шкоди в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк до суду не надходило, що не є перешкодою для розгляду справи за наявними у ній матеріалами.

Також, суд зазначає, що будь-яких інших клопотань (щодо витребування доказів, виклику свідків, проведення експертиз, визнання явки відповідачки в судове засідання обов`язковою тощо) позивачка, ані під час підготовчого судового засідання, ані під час розгляду справи по суті, не заявляла.

Позивач у судовому засіданні підтримала доводи та вимоги позовної заяви з мотивів, викладених письмово, просила суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні усно заперечував проти вимог позовної заяви, вказав, що доводи позивачки, зазначені нею є безпідставними, адже ані майнової, ані моральної шкоди відповідачка останній не завдавала. Крім того, представник відповідача у судовому засіданні наголосив на тому, що особа, яка заявлена у даній справі як відповідач, не є належним відповідачем.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, заслухавши доводи та вимоги учасників у даній справі, суд зазначає про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, враховуючи таке.

Фактичні обставини, встановлені судом.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачка є власницею квартири АДРЕСА_4 , яка вцілому складається з трьох жилих кімнат, жилою площею 34,1 м?, яка відображена у технічному паспорті від 14.10.2004 року.

Вказане вбачається зі Свідоцтва про право власності на квартиру, виданого 04.10.2004 року на підставі довідки Житлово-будівельного кооперативу «Якорь», виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради. Вказане право власності позивачки зареєстровано в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 26.01.2005 року.

25.01.2005 року Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» було здійснено реєстрацію права власності на нерухоме майно, що вбачається з витягу від 26.01.2005 року номер 6324651.

В матеріалах справи наявна копія Акту №6833 від 18.04.2023 року, який складено іноземною (російською) мовою, за підписами голови ЖБК «Якорь»: ОСОБА_2 , сантехніка ОСОБА_3 , електрика ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

За текстом даного Акту судом встановлено, що він складений головою ЖБК «Якорь» ОСОБА_2 , в присутності сантехніка ЖБК «Якорь» ОСОБА_3 , мешканців квартири АДРЕСА_3 : ОСОБА_5 , мешканців квартири АДРЕСА_5 , в тому, що 17 березня о 18:30 по дзвінку мешканця квартири АДРЕСА_3 було виявлено затоплення квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 . В квартирі стояла вода, висота 10 см, стіни мокрі, вода капала з лампочок. Було припущення, що затоплення здійснив господар дев`ятої квартири, але коли його знайшли виявилось, що в його квартирі така ж сама ситуація і ще гірше. Затоплення здійснила квартира АДРЕСА_6 , яка відсутня, своїх координатів вона ніколи ЖБК не давала, так як вона велика боржниця по платежам (45000 грн.).

З наявних у матеріалах справи фотографій, наданих позивачкою судом встановлено, що невстановленою особою було здійснено фотографування: міжповерхової клітини (без ідентифікуючих ознак як будинку, так і адреси розташування такого будинку); дверей квартири АДРЕСА_6 (навісний замок, шматки паперу), шматка паперу з відміткою «Опеч….о, 18.04.23 г.»; металевих конструкцій, бувших у використанні, розміщених у невстановленому місці.

Жодних інших письмових доказів, зокрема, висновків експертиз, доказів перебування відповідача на посаді ЖБК «Якір» у якості голови, посадових інструкцій тощо, матеріали справи не містять.

Предметом спору у даному разі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для відшкодування шкоди позивачці в натурі, спонукання до здійснення відповідних дій та відшкодування останній моральної шкоди у заявленому нею розмірі.

Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права під час вирішення справи по суті позовних вимог.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені ст. 16 ЦК України.

Статтями 10, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз`яснено у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже, системний аналіз норм чинного законодавства щодо відшкодування шкоди свідчить про те, що предметом доказування у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок заподіяння такої шкоди, є обставини щодо факту заподіяння шкоди, особи-завдавача шкоди, причинного зв`язку між діями завдавача та наслідками у виді шкоди, вини завдавача шкоди у завданні збитків, розміру збитків, заподіяних особі.

Так, звертаючись до суду з позовом, позивач наполягала на тому, що до її квартири несанкціоновано проникли відповідач та інші невстановлені особи в той час, коли вона перебувала на лікуванні та в будинку сталася аварія в системі водовідведення.

На підтвердження своєї правової позиції позивачка надала копію акту №6833, а також фотокартки у кількості чотирьох штук.

Так, з тексту вищевказаного акта який складено російською мовою, за підписами голови ЖБК «Якорь»: ОСОБА_2 , сантехніка ОСОБА_3 , електрика ОСОБА_4 , інших даних неможливо встановити, судом встановлено, що він складений головою ЖБК «Якорь» ОСОБА_2 , в присутності сантехніка ЖБК «Якорь» ОСОБА_3 , мешканців квартири АДРЕСА_3 : ОСОБА_5 , мешканців квартири АДРЕСА_5 : Алєксєєнко, про те, що 17 березня о 18:30 по дзвінку мешканця квартири АДРЕСА_3 було виявлено затоплення квартири АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 . В квартирі стояла вода, висота 10 см, стіни мокрі, вода капала з лампочок. Було припущення, що затоплення здійснив господар дев`ятої квартири, але коли його знайшли виявилось, що в його квартирі така ж сама ситуація і ще гірше. Затоплення здійснила квартира АДРЕСА_6 , яка відсутня, своїх координатів вона ніколи ЖБК не давала, так як вона велика боржниця по платежам (45000 грн.). Інших відомостей акт не містить.

Відповідно до п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, заявки на несправність інженерного обладнання або конструкцій повинні розглядатися в день їх надходження. У тих випадках, коли для усунення несправностей необхідний тривалий час, потрібно письмово повідомити заявника про прийняті рішення із зазначенням строку виконання робіт. При цьому термін виконання робіт повторно не продовжується. Неусунення несправностей в установлений термін є невиконанням робіт. Заявки, пов`язані з забезпеченням безпеки проживання, усуваються в терміновому порядку. У разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт.

Додатком 4 до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій встановлено форму згаданого акта. Тобто факт залиття квартири та його наслідків фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення, водопостачання та водовідведення, представника (власника) будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб як від потерпілої, так і від винної сторін є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта; прізвища, ініціали та займані посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря, квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; прізвище, ім`я, по батькові власника, наймача, орендаря квартири, з вини якого сталося залиття; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода, обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість; висновок комісії щодо встановлення вини особи, яка вчинила залиття. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної не впливає на його чинність: у такому випадку в акті має бути зазначено що згадані особи (прізвище ім`я по батькові) підписувати складений акт відмовилися з тих чи інших причин.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що з актом про залиття повинні бути ознайомлені мешканці відповідних квартир шляхом його підписання, що дає змогу майбутньому відповідачу включити до акту свої пояснення.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій визначено, що в актах повинна бути вказана чітка причина залиття, як того вимагає Додаток 4 до п. 2.3.6 зазначених Правил: «чітко зазначити причини, а саме несанкціоноване втручання мешканців кв. №___ у роботу системи (заміна радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо), незадовільне технічне обслуговування систем, передчасний вихід з ладу радіаторів опалення, трубопроводів, вентилів, гнучких підводок та ін.».

Таким чином, суд встановив, що фактично, вказаний вище акт відображає обставини залиття квартир у будинку АДРЕСА_2 , зокрема, квартир АДРЕСА_3 , АДРЕСА_5 . При цьому, в акті встановлено обставину залиття вказаних квартир саме з квартири АДРЕСА_6 , яка належить позивачці.

Інших належних та допустимих доказів, які, зокрема, підтверджують обставини проникнення в житло позивачки інших осіб, ані наданий позивачкою акт, ані надані нею фотокартки - не підтверджують, оскільки, в тому числі, за наявними у справі фотокартками неможливо встановити ані місцерозташування пошкодженого житла, ані розмір завданого позивачу збитку, ані стан квартири до того моменту, як на переконання позивача, в її житло проникли керівник ЖБК та інші особи також враховуючи той факт, що позивач просить відшкодувати останній шкоду в натурі відновити стан квартири, який існував до залиття з належним функціонуванням мереж. Тим більш, що в судовому засіданні позивачка підтвердила той факт, що після інциденту, який стався з її житлом, вона жодного разу туди не заходила, там не проживає.

У ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, на позивача покладається обов`язок доведення обставин щодо факту заподіяння шкоди, особи-завдавача шкоди, причинного зв`язку між діями завдавача та наслідками у виді шкоди, розміру збитків, водночас відповідач має доводити відсутність у його діях вини завдавача шкоди у завданні збитків.

З наведеного слідує, що на підтвердження позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивач повинен надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт заподіяння йому шкоди саме з вини відповідача, що позивачем у даній справі суду доведено не було, тобто беззаперечних доказів, які б підтвердили розмір реального збитку, який понесла позивачка, винної особи, а також причинного зв`язку між діями або бездіяльністю відповідача та наслідками у вигляді шкоди, суду не надано.

Відповідно до ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи вищевикладене, суд виснує, що доводи позивачки щодо заподіяння саме відповідачем шкоди, протиправність його поведінки, а також розмір матеріального збитку не доведено належними та допустимими доказами, а тому суд не має підстав вважати позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди доведеними, у зв`язку із чим в задоволенні позову у цій частині та в частині спонукання відповідача до здійснення відповідних дій у вигляді складання та надання акту огляду та надання висновку про санітарно-гігієнічний стан квартири, слід відмовити.

При цьому, суд зауважує, що доводи представника відповідача про неналежність у даній справі особи відповідача також судом не приймаються до уваги, оскільки останнім суду на підтвердження своєї позиції не надано ані посадових інструкцій, ані наказу про призначення відповідачки головою ЖБК «Якір».

Крім того, суд зазначає, що згідно з правовою позицією, викладеною у постанові КЦС ВС від 18.03.2020 року у справі № 460/2545/17, якщо право, за захистом якого звернувся позивач, не порушено, то і підстав для відшкодування моральної шкоди (похідна вимога) немає.

Таким чином, оскільки в задоволенні позовних вимог у частині відшкодування майнової шкоди відмовлено, суд вважає за необхідне відмовити й у задоволенні позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди, які є похідними та тісно взаємопов`язаними з вимогами про відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України в разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

На підставі викладеного та керуючись 12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, Малиновський районний суд міста Одеси

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено в судовому засіданні 25.04.2025 року. Повний текст рішення складено та підписано 25.04.2025 року.

Повні відомості про учасників справи згідно з п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ).

Суддя: Н.О. Шевчук