ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 638/4939/24
Номер провадження 22-ц/818/574/25
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Мальованого Ю.М.,

суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,

за участю:

секретаря судового засідання Супрун Я.С.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника АТ КБ «ПриватБанк» Захарова М. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2024 року в складі судді Агапова Р.О. по справі № 638/4939/24 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Слов`янський відділ ДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепло мережа», про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: Слов`янський відділ ДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Обласне комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепло мережа», про зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що у Слов`янському відділі ДВС у Краматорському районі Донецької області перебувало виконавче провадження № 68650498, відкрите на підставі виконавчого листа № 2/243/3329/2019 від 04 серпня 2020 року, виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області щодо стягнення з неї на користь Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепло мережа» заборгованості у розмірі 25 061,39 грн.

17 лютого 2022 року старшим державним виконавцем Слов`янського відділу ДВС у Краматорському районі Донецької області Гогеберідзе Е.С. у виконавчому провадженні № 68650498 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою накладено арешт на кошти, що знаходяться на будь-яких банківських рахунках, відкритих на її ім`я. Зокрема, накладено арешт на кошти на її рахунку в АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 .

Дізнавшись про вказані обставини, 24 липня 2023 року вона направила на адресу АТ КБ «Приватбанк» заяву щодо надання можливості здійснювати видаткові операції з поточного рахунку, в якій, посилаючись на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану», просила надати можливість здійснювати видаткові операції (знімати кошти) з відкритого у АТ КБ «Приватбанк» поточного рахунку НОМЕР_1 на суму, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року.

23 серпня 2023 року вона отримала відповідь від АТ КБ «Приватбанк» № 20.1.0.0.0/7- 230724/56600, згідно якої їй рекомендовано звернутися до органу виконавчої служби, який наклав арешт на її кошти, із заявою про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій.

Врахувавши вищевказані рекомендації банку 07 вересня 2023 року вона направила заяву аналогічного змісту до Слов`янського відділу ДВС у Краматорському районі Донецької області.

У відповідь на вказану заяву від Слов`янського відділу ДВС було отримано лист від 20 вересня 2023 року № 23672, в якому їй повідомлено, що 04 грудня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку з чим у державного виконавця відсутня можливість винести постанову про визначення поточного рахунку боржника у банку для здійснення видаткових операцій за виконавчим провадженням № 68650498.

З метою захисту своїх прав вона звернулась до суду, та рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2023 року, яке набрало законної сили 19 грудня 2023 року, визначено їй для здійснення видаткових операцій поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

26 січня 2024 року вона звернулась до відділення банку, де мала намір вручити заяву про надання їй можливості здійснювати видаткові операції з рахунку, копію листа Слов`янського ВДВС від 20 вересня 2023 року № 23672 та належним чином оформлену копію рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області. Однак, у відділенні банку приймати зазначені документи відмовлялися, тому вона направила їх поштою.

21 лютого 2024 року від АТ КБ «Приватбанк» їй надійшла відповідь №20.1.0.0.0/7-240126/15928 від 09 лютого 2024 року, згідно якої їй знову рекомендовано звернутися до органу виконавчої служби, що наклав арешт на грошові кошти, із заявою про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій.

Такими діями банку порушуються її права на розпорядження своїми коштами.

Внаслідок порушення її прав їй заподіяно значної моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою відповідача, а також у зв`язку із незаконним позбавленням можливості користуватися належними їй коштами, через що вона не може купувати собі продукти харчування, одяг, взуття, ліки, зробити ремонт тощо.

Просила, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог від 28 серпня 2024 року, зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, здійснювати для неї видаткові операції за поточним рахунком № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 відкритим на її ім`я у АТ КБ «Приватбанк» на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом України «Про Державний бюджет України» на 1 січня поточного календарного року, та стягнути з АТ КБ ПриватБанк на її користь грошову компенсацію завданої моральної шкоди у розмірі 10 000,00 грн.

19 липня 2024 року від АТ КБ «ПриватБанк» надійшли пояснення на позовну заяву, в яких він просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що він не є належним відповідачем у справі. Арешт на рахунок позивачки було накладено правомірно, на підставі постанови державного виконавця. Визначення поточного рахунку боржника для здійснення видаткових операцій є компетенцією виконавця. У разі незгоди ОСОБА_1 з рішенням (постановою) державного виконавця про арешт майна та оголошення заборони його відчуження, вона мала звернутися зі скаргою до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Судове рішення про визначення ОСОБА_1 для здійснення видаткових операцій поточного рахунку, відкритого на її ім`я в АТ КБ «ПриватБанк», без зняття арешту з коштів, розміщених на цьому рахунку, не є підставою для здійснення видаткових операцій за поточним рахунком, який, зокрема, у рішенні не зазначений, а відповідна позовна вимога не відповідає ефективному способу захисту прав та інтересів у цих правовідносинах. Арешт на рахунку боржника не унеможливлює отримання громадянином заробітної плати, за його бажанням, готівкою через касу або поштовими переказами на вказаний ним рахунок (адресу). Позивачкою не доведено спричинення їй моральної шкоди.

22 липня 2024 року від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій вона вказала, що банк є належним відповідачем, оскільки не визнає її право знімати кошти з рахунку. Відповідно до положень п.10-2 Розділу XIII ЗУ «Про виконавче провадження» з арештованого рахунку можна щомісяця знімати суму коштів до двох мінімальних заробітних плат, а сума коштів, яка перевищує даний ліміт, залишається арештованою, чим спростовуються твердження банку про те, що за умови арешту рахунку з нього неможливо здійснювати видаткові операції. Державний виконавець повернув виконавчий лист, тож він не може виносити постанову про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій, а рішення суду про визначення їй такого рахунку є чинним. У позові вона обґрунтувала як необхідність користуватися коштами на рахунку, так і підстави для відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 - задоволено частково. Зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, здійснювати для ОСОБА_1 видаткові операції за поточним рахунком № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 відкритим на її ім`я у АТ КБ «Приватбанк» на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом України «Про Державний бюджет України» на 1 січня поточного календарного року. В іншій частині - відмовлено. Судовий збір компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду мотивовано тим, що відмова банку виконати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2023 року та визначити поточний рахунок для здійснення видаткових операцій, а також рекомендація звернутися з цього питання до виконавця, яким повернуто виконавчий лист, не ґрунтується на законі, у зв`язку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. У відшкодуванні моральної шкоди відмовлено за недоведеністю.

На вказане судове рішення поштою 11 жовтня 2024 року представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Захаров М.І. до суду апеляційної інстанції подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати в частині зобов`язання банку тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, здійснювати для ОСОБА_1 видаткові операції за поточним рахунком № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 відкритим на її ім`я у АТ КБ «Приватбанк» на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом України «Про Державний бюджет України» на 1 січня поточного календарного року та відмовити у задоволенні цієї вимоги, в іншій частині рішення суду залишити без змін, судові витрати покласти на відповідача.

Апеляційна скарга мотивована тим, що АТ КБ «Приватбанк» не є належним відповідачем у справі, оскільки не порушував права позивачки, не є стороною виконавчого провадження, а лише виконує вимоги закону на стадії виконання рішення суду. Арешт на рахунок позивачки було накладено правомірно, на підставі постанови державного виконавця. Постанови державного виконавця про зняття арешту з коштів або рішення суду про скасування арешту чи постанови державного виконавця про визначення поточного рахунку боржника для здійснення видаткових операцій до банку не надходило. Визначення поточного рахунку боржника для здійснення видаткових операцій є виключною компетенцією виконавця. У разі незгоди ОСОБА_1 з рішенням (постановою) державного виконавця про арешт майна та оголошення заборони його відчуження, вона мала звернутися зі скаргою до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Судове рішення про визначення ОСОБА_1 для здійснення видаткових операцій поточного рахунку, відкритого на її ім`я в АТ КБ «ПриватБанк», без зняття арешту з коштів, розміщених на цьому рахунку, не є підставою для здійснення видаткових операцій за поточним рахунком, який, зокрема, у рішенні не зазначений, а відповідна позовна вимога не відповідає ефективному способу захисту прав та інтересів у цих правовідносинах. Вказане рішення суду не містить зобов`язання банку здійснювати видаткові операції за поточним рахунком, банк не був залучений до участі у справі № 243/6072/23.

24 грудня 2024 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона просила залишити її без задоволення, а рішення суду без змін. Відзив мотивовано тим, що банк є належним відповідачем, саме він перешкоджає їй у реалізації права на користування банківським рахунком щодо зняття коштів у розмірі, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Вона надала банку рішення суду про визначення їй поточного рахунку для здійснення видаткових операцій, на підставі якого банк міг надати їй можливість користуватися рахунком. Суд відмовив їй у знятті арешту, однак встановив, що арешт рахунку не є перешкодою для здійснення видаткових операцій в межах, встановлених Законом України «Про виконавче провадження». З арештованого рахунку можна щомісяця знімати суму коштів у розмірі до двох мінімальних заробітних плат, а сума коштів, яка перевищує даний розмір, залишається арештованою. Посилання банку на те, що визначення поточного рахунку боржника для здійснення видаткових операцій є виключною компетенцією виконавця, помилкове, оскільки з цього приводу є рішення суду, юрисдикція якого поширюється на всі юридичні спори. Державний виконавець не відмовив їй у визначенні поточного рахунку для здійснення видаткових операцій, а роз`яснив, що не має відповідних повноважень у зв`язку з поверненням виконавчого листа стягувачу, тобто відсутній предмет оскарження. Вона обрала єдиний можливий та ефективний спосіб захисту своїх прав. У банку є вся інформація про її рахунок, зокрема, номер IBAN, тож не зазначення його у рішенні суду у справі № 243/6072/23 не перешкоджало банку надати їй доступ до рахунку. Банк не залучено до участі у справі № 243/6072/23, оскільки питання про його права та інтереси рішенням суду не вирішувалось, на той час банк ще не порушував її права, вказане рішення суду банк не оскаржив. Банк посилається на нерелевантну судову практику.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача АТ КБ «ПриватБанк» Захарова М. І., який підтримав апеляційну скаргу, позивачку ОСОБА_1 , яка проти скарги заперчувала, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 у АТ КБ «ПриватБанк» відкрито рахунок № НОМЕР_3 , картка № НОМЕР_4 , залишок коштів на якому станом на 18 жовтня 2023 року складав 5,45 грн, та рахунок № НОМЕР_2 , картка № НОМЕР_5 , залишок коштів на якому станом на 18 жовтня 2023 року складав 12 420,26 грн, що підтверджується довідкою банку від 18 жовтня 2023 року (а.с. 15).

На виконанні Слов`янського відділу ДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебувало виконавче провадження № 686550498 з виконання виконавчого листа № 2/243/3329/2019, виданого 04 серпня 2020 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВО «Слов`янськтепломережа» боргу в розмірі 25 061,39 грн.

17 лютого 2022 року у межах вказаного виконавчого провадження № 686550498 винесено постанову про арешт грошових коштів боржника, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику ОСОБА_1 , у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 27 867,53 грн (а.с. 17-18).

24 липня 2023 року ОСОБА_1 направила на адресу АТ КБ «Приватбанк» заяву щодо надання можливості здійснювати видаткові операції з поточного рахунку, в якій, посилаючись на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану», просила надати їй можливість здійснювати видаткові операції (знімати кошти) з відкритого у АТ КБ «Приватбанк» поточного рахунку № НОМЕР_1 на суму, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року (а.с. 19).

На вказану заяву ОСОБА_1 09 серпня 2023 року АТ КБ «Приватбанк» надано відповідь № 20.1.0.0.0/7- 230724/56600, за змістом якої їй рекомендовано звернутися до органу виконавчої служби, який наклав арешт на її кошти, із заявою про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій (а.с. 20-21).

У вересні 2023 року ОСОБА_1 направила заяву про визначення їй поточного рахунку для здійснення видаткових операцій до Слов`янського відділу ДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, а також до Міністерства юстиції України та Департаменту ДВС, на яку їй Слов`янським відділом ДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції була надана письмова відповідь за № 23672 від 20 вересня 2023 року та повідомлено, що 04 грудня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», тому у нього технічно відсутня можливість винести постанову про визначення поточного рахунку боржника у банку для здійснення видаткових операцій за виконавчим провадженням № 68650498. Роз`яснено, що арешт може бути знято за рішенням суду (а.с. 22-25).

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2023 року у справі № 243/6072/23 визначено ОСОБА_1 для здійснення видаткових операцій поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на її ім`я в АТ КБ «ПриватБанк». У задоволенні вимоги щодо зняття арешту відмовлено. Рішення суду набрало законної сили 19 грудня 2023 року (а.с. 26-28).

26 січня 2024 року ОСОБА_1 звернулась до відділення АТ КБ «Приватбанк» та просила виконати рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2023 року і визначити поточний рахунок для здійснення видаткових операцій (а.с. 29-34).

На вказане звернення листом № 20.1.0.0.0/7-240126/15928 від 09 лютого 2024 року АТ КБ «Приватбанк» знов рекомендувало ОСОБА_1 звернутись до органу ДВС, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій (а.с. 35-36).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із заходів примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами (пункт 1 частини 1 статті 10 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до частини 1 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

За змістом частини 1, 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

У постановах Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 569/17603/18 та від 22 грудня 2021 року у справі № 634/292/21 зазначено, що повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» не є підставою для зняття арешту з майна, оскільки відповідно до частини 3 статті 37 зазначеного Закону арешт із майна знімається у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини 1 статті 37 цього Закону. Розширеному тлумаченню такі підстави не підлягають.

Указаний механізм запроваджено законодавцем із метою захисту прав стягувачів, оскільки відповідно до частини 5 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

11 квітня 2023 року Верховною Радою України прийнято Закон України № 3048-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану» (далі Закон № 3048-ІХ), який набрав чинності 06 травня 2023 року.

Вказаним Законом, зокрема, викладено у новій редакції пункт 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження».

Цією редакцією змінено порядок розпорядження фізичними особами-боржниками коштами, на які накладено арешт органами державної виконавчої служби чи приватними виконавцями, у період дії в Україні воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022.

Так, вказаним пунктом 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у зазначений період фізичні особи-боржники, на кошти яких накладено арешт виконавцями, можуть здійснювати видаткові операції з поточного рахунку на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує 2-х розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, а також сплачувати податки, збори без урахування такого арешту, за умови, що такий поточний рахунок визначений для здійснення видаткових операцій у порядку, встановленому цим підпунктом.

Звернення стягнення у межах зазначеної суми на такому рахунку не здійснюється.

У разі якщо арешт накладено на кошти на декількох поточних рахунках фізичної особи-боржника в одному банку або на поточних рахунках у різних банках, а також у разі наявності декількох виконавчих проваджень, для здійснення видаткових операцій має бути визначений лише один поточний рахунок фізичної особи-боржника в одному банку. Кількість виконавчих проваджень не впливає на розмір суми, яка не підлягає зверненню стягнення і на яку фізична особа-боржник може здійснювати видаткові операції.

Для визначення такого поточного рахунку у банку фізична особа-боржник має звернутись до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти фізичної особи-боржника, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій.

Заява подається: в паперовій формі (нарочно або засобами поштового зв`язку); або в електронній формі з дотриманням вимог, встановлених Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг».

У заяві обов`язково зазначаються: номер поточного рахунку, який фізична особа-боржник просить визначити для здійснення видаткових операцій, найменування банку, в якому відкрито такий рахунок.

Фізична особа-боржник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві інформації.

Державний, приватний виконавець протягом двох робочих днів з дня отримання відповідної заяви виносить постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника у банку для здійснення видаткових операцій та невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після винесення постанови:

надає/надсилає відповідну постанову банку (обслуговуючому банку);

перевіряє наявність інших виконавчих проваджень, відкритих стосовно фізичної особи-боржника, та, у разі якщо стосовно останнього відкриті інші виконавчі провадження, одночасно надає/надсилає відповідну постанову до органів державної виконавчої служби або приватному виконавцю, які здійснюють примусове виконання у таких виконавчих провадженнях.

У такому разі поточний рахунок, зазначений у відповідній постанові, вважається визначеним для здійснення видаткових операцій і в межах таких виконавчих проваджень.

Зупинення вчинення виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження не є підставою для відмови у визначенні поточного рахунку для здійснення видаткових операцій.

У разі надходження від державного, приватного виконавця постанови про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника для здійснення видаткових операцій банк за визначеним у постанові рахунком здійснює видаткові операції на суму коштів у розмірі, встановленому цим підпунктом.

Тобто на даний час положеннями Закону України «Про виконавче провадження» чітко визначено порядок, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, для фізичних осіб - боржників щодо користування коштами, на які накладено арешт органами державної виконавчої служби у рамках виконавчих проваджень (стягнення заборгованостей).

У розділі XIX Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, наведені особливості взаємодії органів державної виконавчої служби та приватних виконавців при визначенні поточного рахунку боржника фізичної особи у банку для здійснення видаткових операцій (далі Інструкція).

Так, у період дії воєнного стану в Україні фізична особа - боржник, на кошти якої накладено арешт, може звернутись до органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, який наклав арешт на кошти цієї особи, із заявою про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом про Державний бюджет України на 1 січня поточного календарного року, без урахування такого арешту.

Відповідно до пункту 4 розділу XIX Інструкції, виконавець відмовляє боржнику у визначенні поточного рахунку в банку для здійснення видаткових операцій у разі, якщо виконавче провадження, у якому накладено арешт на кошти боржника, закінчено на підставі статті 39 Закону або виконавчий документ у цьому виконавчому провадженні повернуто стягувачу відповідно до статті 37 Закону.

Про відмову в задоволенні заяви боржника про визначення поточного рахунку у банку для здійснення видаткових операцій виконавець письмово повідомляє боржника в порядку, визначеному статтею 28 Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 04 грудня 2022 року державним виконавцем Слов`янського відділу ДВС у Краматорському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у виконавчому провадженні № 686550498 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».

Відтак, за умови, що виконавчий документ у виконавчому провадженні повернуто стягувачу відповідно до статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», відсутні підстави для визначення постановою державного виконавця поточного рахунку в банку для здійснення видаткових операцій в порядку пункту 10-2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16 листопада 2023 року у справі № 243/6072/23 визначено ОСОБА_1 для здійснення видаткових операцій поточний рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на її ім`я в АТ КБ «ПриватБанк».

Рішення суду набрало законної сили 19 грудня 2023 року, не оскаржувалось та є чинним.

У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

З урахуванням обов`язковості рішення суду, що набрало законної сили, враховуючи, що під час дії воєнного стану з метою збереження фінансової стабільності громадян законодавчо дозволено боржникам здійснювати певні операції з арештованих рахунків, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог ОСОБА_1 щодо зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, здійснювати для неї видаткові операції за поточним рахунком № НОМЕР_1 , IBAN НОМЕР_2 , відкритим на її ім`я у АТ КБ «Приватбанк» на суму в розмірі, що протягом одного календарного місяця не перевищує двох розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом України «Про Державний бюджет України» на 1 січня поточного календарного року.

Доводи апеляційної скарги АТ КБ «ПриватБанк» щодо того, що він не є належним відповідачем у справі, оскільки не порушував права позивачки, не є стороною виконавчого провадження, а лише виконує вимоги закону на стадії виконання рішення суду, колегія суддів вважає помилковими, адже вимоги щодо здійснення видаткових операцій за поточним рахунком на визначену законом суду спрямовані саме до банку, який має право вчиняти такі дії, однак фактично відмовив ОСОБА_1 у виконанні рішення суду від 16 листопада 2023 року. Стягувач та державний виконавець заперечень проти визначення поточного рахунку боржниці для здійснення видаткових операцій не мали, відповідне рішення суду не оскаржували.

Посилання банку на те, що арешт на рахунок позивачки було накладено правомірно, на підставі постанови державного виконавця, та постанови про зняття арешту з коштів або рішення суду про скасування арешту до банку не надходило, колегія суддів відхиляє, адже вимог про зняття арешту позивачка наразі не заявляла, предметом спору є лише реалізація її права витрачати певну суму з рахунку в межах встановленого законом ліміту до двох мінімальних заробітних плат на місяць.

Твердження банку щодо того, що визначення поточного рахунку боржника для здійснення видаткових операцій є виключною компетенцією виконавця та у разі незгоди з його діями та рішеннями ОСОБА_1 мала звернутися зі скаргою до суду, є безпідставними, з огляду на те, що у разі повернення виконавчого листа стягувачу відповідно до статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має відмовити боржнику у визначенні поточного рахунку в банку для здійснення видаткових операцій, що прямо передбачено пунктом 4 розділу XIX Інструкції з організації примусового виконання рішень. Отже, дії та рішення державного виконавця не суперечать закону, тож ОСОБА_1 не мала підстав для їх оскарження. Аналогічного висновку про відмову у задоволенні скарги у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд в ухвалі від 05 листопада 2024 року у справі № 537/5677/17, провадження № 61-14286ск24.

Доводи банку про те, що судове рішення у справі № 243/6072/23 про визначення ОСОБА_1 поточного рахунку для здійснення видаткових операцій не містить номеру цього рахунку та зобов`язання банку здійснювати видаткові операції, а також, що банк не був залучений до участі у справі № 243/6072/23, колегія суддів також відхиляє, оскільки це не спростовує обов`язковості рішення суду у вказаній справі для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян. У вказаному рішенні зазначено номер картки та дані клієнта, тож банк, який має відомості про номер рахунку, не позбавлений можливості його виконати. З підстав відсутності у рішенні суду номеру IBAN банк не відмовляв ОСОБА_1 у його виконанні, а лише спрямовував її до державного виконавця.

Отже, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення.

Оскільки судове рішення перевіряється в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія вважає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - без змін.

В частині відмови у задоволенні позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Враховуючи, що апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення, підстави для перерозподілу судових витрат судом апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 369, 374, 375, 381 - 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2024 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2025 року

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.Ю. Тичкова

В.Б. Яцина