РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 рокуселище Петрове Справа № 941/174/25
Провадження № 2/941/213/25

Петрівський районний суд Кіровоградської області

в складі: головуючого судді - Колесник С. І.

при секретарі - Проценко К.В.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , до Петрівської селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області, з участю третьої особи приватного нотаріуса Олександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушка Дениса Ігоровича, про зняття обтяження з майна, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_3 , після смерті якого позивач, як єдиний спадкоємець, звернувся до приватного нотаріуса Олександрійського нотаріального округу Кіровоградської області із заявою про прийняття спадщини. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28 жовтня 2024 року № 401097806 власником є ОСОБА_3 та згідно номеру запису про обтяження 47422073 накладено обтяження (заборона на нерухоме майно). Підставою для заборони на нерухоме майно є Договір застави, виданий приватним нотаріусом Каліушко О.Є. 07 травня 2003 року за №818. Наявність вказаного обтяження не позбавляє права власності на майно, проте створює перешкоди у реалізації права позивача, зокрема щодо права на спадкування після смерті батька, а тому представник позивача просить суд зняти обтяження майна, а саме - заборону на нерухоме майно, накладене на житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі Договору застави № 818 від 07.05.2003 року, виданого Приватним нотаріусом Каліушко О.Є.

Представник позивача в підготовче судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача в підготовче судове засідання не з`явився, проте письмовою заявою прохав суд розглядати справу без його участі, щодо задоволення позову заперечень не висловив.

Третя особа - приватний нотаріусОлександрійського районного нотаріального округу Кіровоградської області Каліушко Д.І. також в підготовче судове засідання не з`явився, але подав заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі, щодо задоволення позову не заперечив.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2025 року вирішено розглядати справу у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження та надано відповідачу строк для подання відзиву терміном 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

На виконання вимог ст.178 ЦПК України відповідач у встановлений судом строк відзиву не надав.

Враховуючи те, що представник позивача позовні вимоги підтримує, а представник відповідача заперечень щодо задоволення позову не висловив, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення за результатами підготовчого провадження, за наявними матеріалами, в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України.

Суд на підставі ст.223 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб на підставі наявних у ній доказів.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21 липня 2021 року Серія НОМЕР_1 , який є батьком позивача ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача від 10 грудня 1988 року Серія НОМЕР_2 (а.с.18-19).

Після смерті батька позивач, як єдиний спадкоємець, звернувся до приватного нотаріуса Олександрійського нотаріального округу Кіровоградської області із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується довідкою від 21 лютого 2022 року № 86/01- 16 (а.с.12), на підставі чого 21 липня 2021 року заведена спадкова справа №150/2021 (а.с.59-78).

Відповідно до архівної довідки КП «Олександрійське МБТІ» №45 від 21 липня 2022 року, та технічного паспорту на будинок від 18 квітня 2022 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 належало ОСОБА_3 (а.с.11,20).

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28 жовтня 2024 року № 401097806 власником є ОСОБА_3 та згідно номеру запису про обтяження 47422073 накладено обтяження (заборона на нерухоме майно). Підставою для заборони на нерухоме майно є Договір застави, виданий приватним нотаріусом Каліушко О.Є. 07 травня 2003 року за № 818 (а.с.13-14).

На підставі копії Договору застави, виданого приватним нотаріусом Каліушко О.Є. 07 травня 2003 року за № 818, цей договір забезпечує вимогу заставодержателя, що випливає з кредитного договору від 30 квітня 2003 року № 15, укладеного між СФГ ІЗАБЕЛЛА заставодавцем та ВАТ «Державний банк України» Петрівським відділенням Ощадбанку № 5347, за умовами якого заставодавець - майновий поручитель ОСОБА_3 зобов`язаний заставодержателю до «30» квітня 2004 р. повернути кредит у розмірі 10.000,00 гривень, щомісяця до «30» числа сплачувати 22 відсотків річних за користування ним, а також пеню в розмірі та у випадках, передбачених кредитним та цим договорами. Предметом закладу є належне заставодавцю - майновому поручителю нерухоме майно, яке знаходиться у володінні та на зберіганні заставодавця ОСОБА_3 , зокрема, двоповерховий будинок за номером АДРЕСА_1 (а.с.50-51).

Згідно повідомлення АТ «Державний ощадний банк України» №46/12-05/6626 БТ від 31 травня 2022 року, встановлено, що на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , станом на 30.05.2022 року, наявна інформація та рахунки у наступних установах філії - Дніпропетровське обласне управління АТ «Ощадбанк»: у ТВБВ № 10003/0490: № НОМЕР_3 - сума залишку 9,49 грн., (залишок коштів по рахунку надається без урахування відповідних відсотків, які будуть нараховані відповідно до договору та виплачені на момент отримання коштів), № UA0541293 - сума залишку 0,00 грн. Заповідальні розпорядження по зазначених рахунках відсутні (а.с.78).

Таким чином, наявність вказаного обтяження не позбавляє ОСОБА_1 права власності на майно, проте створює перешкоди у реалізації права позивача, зокрема щодо права на спадкування після смерті батька ОСОБА_3 , тобто відбувається обмеження майнових прав спадкоємця, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення.

Так, відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном.

Згідно із ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Підстави набуття права власності регламентовані статтею 328 Цивільного кодексу України, якою визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Статтею 391 ЦК України, передбачено право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майна.

Одним із способів набуття права власності є спадкування, поняття якого закріплено статтею 1216 Цивільного кодексу України та визначено як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У свою чергу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України).

Частиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3 ст. 1296 ЦК України).

Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження; обтяження - заборона або обмеження розпорядження та/або користування нерухомим майном, встановлені законом, актами уповноважених на це органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, або такі, що виникли з правочину; реєстраційна дія - державна реєстрація прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, а також інші дії, що здійснюються державним реєстратором у Державному реєстрі прав, крім надання інформації з цього реєстру.

Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно до пункту 6 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2015 р. № 1127, визначено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса.

У свою чергу стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заявником визначає особу, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, або уповноважену ним особу - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення обтяження речових прав.

Відповідно до статті 74 Закону України «Про нотаріат» одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна.

На підставі статті 74 Закону України "Про нотаріат" нотаріус знімає заборону відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно), об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, права на які підлягають державній реєстрації, частки у праві власності на таке майно у зв`язку із: повідомленням кредитора (позикодавця) про погашення позики (кредиту); припиненням, розірванням іпотечного договору, договору застави, ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору, іншого договору, на підставі якого було накладено заборону відчуження; смертю відчужувача за договором довічного утримання (догляду), спадковим договором або смертю другого з подружжя, що уклали спадковий договір; смертю другого з подружжя, яке склало спільний заповіт подружжя; відчуженням майна, переданого під виплату ренти; спливом строку, на який накладено заборону відчуження; рішенням суду; судовим рішенням про скасування рішення суду про оголошення фізичної особи померлою, про скасування рішення суду про позбавлення батьків дитини батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав; зверненням органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини; в інших випадках, встановлених законодавством.

Враховуючи викладене, а також те, що наявне вищевказане обтяження майна у вигляді заборони на нерухоме майно обмежує права позивача як власника та створює перешкоди в отриманні свідоцтва про право на спадщину, а скасувати наявну заборону у позасудовому порядку неможливо через відсутність необхідних документів, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Питання щодо стягнення судових витрат позивачем не заявлялось.

Керуючись ст.ст.15,16,316,317,319,321,328,391,1216,1218,1268,1296 ЦК України, ст.ст.10-13, 76-83, 223, 258, 259,263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Зняти обтяження майна, а саме - заборону на нерухоме майно, накладене на житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі Договору застави № 818 від 07.05.2003 року, виданого Приватним нотаріусом Каліушко О.Є. (додаткові дані: номер запису про обтяження № 47422073, № реєстра: 186683- 1892, внутр. № В501643Е25F448294045).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після відмови у відкритті апеляційного провадження, повернення апеляційної скарги, залишення її без розгляду, ухвалення іншого рішення, яким закінчується апеляційне провадження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 24 квітня 2025 року.

Суддя С.І.Колесник