ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року місто Київ

Справа № 757/51324/20-ц

Апеляційне провадження № 22-ц/824/286/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого судді: Желепи О.В., суддів: Поліщук Н.В., Соколової В.В.,

за участю секретаря судового засідання Рябошапки М. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду міста Києва від 01 серпня 2023 року (ухвалене у складі судді Козлова Р. Ю., повне рішення складено 14 серпня 2023 року)

у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної організації «Український Національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обґрунтування позову, позивач посилався на те, що 21 листопада 2017 року він звернувся до ДП «Український інститут інтелектуальної власності» (далі - Укрпатент) із заявкою про видачу патенту на винахід. До вказаної заявки було долучено письмові документи, якими обґрунтовувалась його заявка щодо винаходу «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме формула винаходу, опис винаходу, реферат та креслення.

03 березня 2018 року на адресу позивача було направлено повідомлення про завершення формальної експертизи за заявкою на винахід, відповідно до якої для проведення кваліфікаційної експертизи заявник має подати протягом трьох років від дати подання заявки відповідне клопотання та документ про сплату збору.

13 березня 2018 року позивачем було проведено оплату за проведення кваліфікаційної експертизи та направлено поштою до Укрпатенту відповідну заяву з копією квитанції про здійснення оплати.

У липні 2019 року на адресу позивача Укрпатент надіслав попередній висновок кваліфікаційної експертизи № 15341/3A/19, який стосується заявки № а 201711398. Відповідно до вказаного висновку заявнику пропонувалось усунути недоліки, які були виявлені в ході проведення попередньої експертизи та встановлено, що винахід не відповідає умовам патентоздатності, визначеним для нього ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі».

У подальшому 15 жовтня 2019 року за №23749/3А/19 Укрпатентом було затверджено остаточний висновок про невідповідність винаходу умовам патентоздатності за результатами кваліфікаційної експертизи, який набув статусу рішення про відмову у видачі патенту на винахід, який стосується заявки № а 201711398.

Не погодившись із зазначеним рішенням Укрпатенту, 11 листопада 2019 року до Апеляційної палати Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства було подано заяву про скасування рішення №23749/3A/19 від 15 жовтня 2019 року.

Рішенням Апеляційної палати Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства від 18 лютого 2020 року № 560 у задоволенні заперечення відмовлено та залишено в силі рішення Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства 15 жовтня 2019 року за №23749/3А/19.

Посилаючись на те, що рішення від 15 жовтня 2019 року №23749/3А/19 про відмову у видачі патенту на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявкою № а 201711398 прийнято Укрпатентом із порушенням вимог Закону та прав позивача, просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення Укрпатенту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 23749/ЗА/19 від 15.10.2019 та зобов`язати Укрпатент Міністерства економічного розвитку і торгівлі України затвердити патент на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» за заявкою № а 201711398 від 21.11.2017 міжнародного зразка.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Печерський районний суд міста Києва рішенням від 01 серпня 2023 року позов залишив без задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 30 вересня 2023 року засобами поштового зв`язку подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Узагальненні доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції порушив принципи справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду справи через неправильне дослідження поданих позивачем доказів та сприйняття на віру хибних суджень відповідача, який не надав доказів на користь своєї позиції.

Суд порушив один з основних принципів цивільного судочинства - розумність строків розгляду справи, не скориставшись своєю посадою Державної судової гілки влади і не притяг до відповідальності одну з виконавчих гілок влади - Міністерство юстиції України, яке своєю бездіяльністю та відсутністю контролю за підлеглими йому експертними установами довело до ігнорування цими установами під час роботи наказу Міністерства юстиції України від 30.12.2004 № 144/5, що в результаті призвело до порушення розумних строків розгляду справи.

Посилається на те, що суд необґрунтовано відмовив позивачу у прийнятті до уваги загальновідомих з довідників з прикладної фізики наукових доказів про те, що «сили інерції» є вищими фізичними силами по відношенню до не діючих на них законів І. Ньютона.

Зазначає, що суд упереджено розглянув справу та став на бік відповідачів, а також незаконно протокольною ухвалою від 16.05.2023 підмінив ст. 55 ЦПК України «Процесуальне правонаступництво» на незаконну у справі ст. 51 ЦПК України «Заміна неналежного відповідача», тим самим втративши відповідача «Міністерство економіки України».

Вказує, що суд не отримавши жодного висновку експерта незаконно закрив підготовче провадження, крім того не узгодивши при цьому зі сторонами дату судового засідання для розгляду справи по суті. В подальшому суд, в порушення норм закону, не оголошував про відкриття розгляду справи по суті, не досліджував доказів у справі, не заслухав вступне слово та додаткові пояснення учасників справи, не дав можливості задати питання відповідачам та отримати конкретні відповіді на поставлені питання та не провів судові дебати.

Посилається на те, що суд ніяк не реагував на тривале перебування справи в Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України, а також у Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Зазначає, що у Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності позивачу нарахували суму за проведення експертизи, що не відповідала встановленій законом, оскільки акти яким керувалась експертна установа не можуть бути застосовані, а тому суд безпідставно поклав провину за не проведення експертизи на позивача.

Вказує, що суд безпідставно та незаконно зазначив, що до компетенції суду не входить визначення вартості проведення експертизи.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач проти апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити через необґрунтованість викладених у ній доводів, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Київський апеляційний суд ухвалою від 10 жовтня 2023 року поновив скаржнику строк на апеляційне оскарження та відкрив апеляційне провадження за цією апеляційною скаргою.

Київський апеляційний суд ухвалою від 27 жовтня 2023 року призначив справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Київський апеляційний суд ухвалою від 23 січня 2024 року клопотання ОСОБА_1 про призначення експертизи задовольнив частково, призначив у справі експертизу з питань інтелектуальної власності, виконання якої доручив Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності, попередив експертів про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків ст.ст., 384, 385 КК України. На вирішення експертів поставлено питання «Чи відповідає запропонований винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» (заявка на винахід а № 201711398) умовам патентоздатності, за критерієм: промислова придатність?», зупинив провадження у справі на час проведення експертизи.

08 лютого 2024 року справа отримана Науково-дослідним центром судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності.

Київський апеляційний суд ухвалою від 25 квітня 2024 року клопотання експертів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 задовольнив, залучив до проведення судової експертизи фахівця, що має спеціальні знання у галузі фізики ОСОБА_2 , погодив строк проведення експертизи понад 90 календарних днів.

Київський апеляційний суд ухвалою від 01 листопада 2024 року установив експертам Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності строк проведення експертизи з питань інтелектуальної власності у справі протягом 2 місяців з дня отримання копії цієї ухвали, попередив експертів про кримінальну відповідальність за умисне невиконання ухвали суду або перешкоджання її виконанню, за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків (ст.ст. 382, 384, 385 КК України).

Київський апеляційний суд ухвалою від 12 грудня 2024 року залучив до проведення судової експертизи у справі фахівця, що має спеціальні знання у галузі фізики ОСОБА_3 , продовжив строк проведення експертизи на 40 (сорок) днів з дня отримання копії цієї ухвали.

22 січня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду повернулися матеріали справи разом із висновком експертів № 51/1/24 від 17 січня 2025 року.

Київський апеляційний суд ухвалою від 28 січня 2025 року поновив провадження у справі, призначив справу до розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

03 лютого 2025 року від позивача надійшла заява про виклик експертів до суду для надання усних пояснень щодо висновку № 51/1/24 від 17 січня 2025 року. У заяві викладено питання до експертів та висловлено заперечення позивача по суті висновку експертів.

04 лютого 2025 року від позивача надійшло клопотання про розшук зниклого доктора технічних наук, професора Щерби Анатолія Андрійовича та голови експертної комісії Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності ОСОБА_4

У судовому засіданні 18 лютого 2025 року протокольною ухвалою суду клопотання позивача задоволено частково, відмовлено в частині виклику свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , задоволено в частині виклику експертів ОСОБА_5 та ОСОБА_3. У звязку із викликом експертів розгялд справи відкладено до 11 березня 2025 року.

У судовому засіданні 11 березня 2025 року допитані в судовому засіданні експерти ОСОБА_5 та ОСОБА_3 надали усні відповіді на частину запитань позивача, викладених у заяві від 03 лютого 2025 року. Для підготовки експертами письмових відповідей на запитання позивача, викладених у заяві від 03 лютого 2025 року, протокольною ухвалою суду по справі оголошено перерву до 22 квітня 2025 року.

10 квітня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли письмові відповіді експертів ОСОБА_5 та ОСОБА_3. щодо питань позивача з приводу висновку експерта № 51/1/24 від 17.01.2025.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

У судовому засіданні 22 квітня 2025 року позивач ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав в повному обсязі.

Представник відповідача Козелецька Н.О. заперечувала проти задоволення скарги .

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Суд першої інстанції вважав встановленим, що 21 листопада 2017 року позивач звернувся до ДП «Укрпратент» із заявкою про видачу йому патенту на винахід, до вказаної якої долучив письмові документи, якими обґрунтовувалась його заявка щодо винаходу «ІНФОРМАЦІЯ_1», а саме формула винаходу, опис винаходу, реферат та креслення.

03 березня 2018 року на адресу позивача було направлено повідомлення про завершення установою формальної експертизи за заявкою на винахід, відповідно до якої для проведення кваліфікаційної експертизи позивачеві запропоновано подати протягом трьох років від дати подання заявки відповідне клопотання та документ про сплату збору.

Позивачем 13 березня 2018 року було проведено оплату за проведення кваліфікаційної експертизи та направлено поштою до відповідача відповідну заяву з копією квитанції про здійснення оплати.

Однак у липні 2019 року на адресу позивача ДП «Укрпратент» було направлено попередній висновок кваліфікаційної експертизи № 15341/3A/19, який стосується заявки № а 201711398, відповідно до якого заявнику пропонувалось усунути недоліки, які були виявлені в ході проведення попередньої експертизи та встановлено, що винахід не відповідає умовам патентоздатності, визначеного для нього ст. 7 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі».

У подальшому 15 жовтня 2019 року за №23749/3А/19 відповідачем було затверджено остаточний висновок про невідповідність винаходу умовам патентоздатності за результатами кваліфікаційної експертизи, який набув статусу рішення про відмову у видачі патенту на винахід, який стосується заявки № а 201711398.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням відповідача, 11 листопада 2019 року до Апеляційної палати Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства позивачем було подано заяву про скасування рішення №23749/3A/19 від 15 жовтня 2019 року. Рішенням Апеляційної палати Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства від 18 лютого 2020 року № 560 у задоволенні заперечення відмовлено та залишено в силі рішення Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства 15 жовтня 2019 року за №23749/3А/19.

В ході підготовчого провадження позивач звернувся до суду з клопотанням про призначення експертизи об`єктів інтелектуальної власності. З огляду на обґрунтування своїх вимог позивач вважав, що для всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх обставин справи та правильного вирішення спору необхідно дати відповіді на питання, які зазначені в його клопотанні. Проведення зазначеної експертизи позивач просив доручити Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України (ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) - 02883133, місцезнаходження - 61177, Харківська обл., місто Харків, вулиця Золочівська, будинок 8А).

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 березня 2021 року задоволено клопотання позивача та призначено у справі судову експертизу з питань інтелектуальної власності, виконання якої доручено Харківському науково-дослідному інституту судових експертиз засл. проф. М.С. Бокаріуса Міністерства юстиції України (ідентифікаційний код (код ЄДРПОУ) - 02883133, місцезнаходження - 61177, Харківська обл., місто Харків, вулиця Золочівська, будинок 8А).

Однак 05 липня 2021 року на адресу суду надійшов лист за підписом директора Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса» зі змісту якого слідує, що провести експертизу в сфері інтелектуальної власності № 17005 за матеріалами цивільної справи № 757/51324/20-ц за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності», Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України, неможливо, оскільки в Національному науковому центрі «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» на даний час відсутні спеціалісти за експертною спеціальністю 13.3 «Дослідження, пов`язані з винаходами і корисними моделями». З урахування цього та керуючись п. 4.1 «Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень», затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 08.10.1998 № 53/5, (зі змінами та доповненнями) експертною установою було повернуто матеріали без виконання ухвали суду.

У подальшому ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 02 листопада 2021 року призначено у справі судову експертизу з питань інтелектуальної власності, виконання якої доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз (03057, м. Київ, вул. Смоленська, 6). У травні 2022 року на адресу суду повернулись матеріали справи разом з ухвалою суду від 02 листопада 2022 року без виконання. Відповідно до змісту листа завідувача Кропивницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України Костянтина Лагоди, організувати проведення даної експертизи не вбачається за можливе оскільки предметом даної експертизи є дослідження заявки на винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1», а також теоретичні дослідження у сфері фізики та теоретичної механіки.

З урахуванням вищенаведеного судом втретє постановлено ухвалу від 02 вересня 2022 року та призначено експертизу з питань інтелектуальної власності, виконання якої доручено Науково-дослідному центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності, , адреса: 01021, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, буд. 28/2, н/п №43 (місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульв. Лесі Українки, 26, оф. 501). На вирішення експерта (експертів) поставити питання: «Чи є винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» (заявка на винахід а№201711398) патентоздатним?». У задоволенні клопотання позивача про включення до переліку запитань поставлених перед експертом, які за своїм змістом є питаннями з теоретичних досліджень у сфері фізики та теоретичної механіки судом відмовлено.

30 листопада 2022 року експертною установою позивачу було виставлено рахунок-фактуру на сплату за проведення експертизи №92 на суму 117792 грн. 48 коп.

Проте станом на 16 січня 2023 року оплата за проведення судової експертизи позивачем не здійснена.

Вважаючи вказану суму необґрунтованою, позивач 17 грудня 2022 року звернувся з листом до експертної установи за роз`ясненням стосовно вказаного розміру.

Листом Науково-дослідного центру судової експертизи з питань інтелектуальної власності №3/79159-26-22/6 від 03 січня 2023 року за підписом директора Сергія Тюлєнєва позивачу повідомлено, що вартість однієї експертогодини становить 188,77грн., згідно наказу Міністерства юстиції України 24 січня 2022 № 199/5 «Про встановлення вартості однієї експертогодини у 2022 році» зареєстрований у Міністерстві юстиції України 24 січня 2022 за № 88/37424. Ціна дослідження визначена на підставі вартості однієї експертогодини відповідно до Інструкції про порядок і розміри відшкодування витрат та виплати винагороди особам, що викликаються до органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури, суду або органів, у провадженні яких перебувають справи про адміністративні правопорушення, та виплати державним науково-дослідним установам судової експертизи за виконання їх працівниками функцій експертів і спеціалістів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 01 липня 1996 року №710. Нормативна вартість однієї експертогодини, експертизи особливої складності становить 188,77 грн., необхідна кількість годин: 520. Таким чином розрахунок вартості експертизи у даному конкретному випадку експертна установа визначила наступним чином:

188,77x520=98 160,40грн.

ПДВ 98 160,40х20%=19632,08грн.

Загальна сума: 98160,40+19632,08=117792,48грн.

У лютому 2023 року матеріали справи експертною установою повернуто на адресу суду без виконання ухвали суду у зв`язку з несплатою позивачем її вартості.

За відсутності доказів про те, що висновок відповідача про не патентоздатність винаходу «ІНФОРМАЦІЯ_1» є помилковим, суд першої інстанції встановив, що відповідач правомірно відмовив позивачу у видачі патенту на такий винахід.

Щодо юрисдикції спору:

Апеляційним судом встановлено, що окружним адміністративним судом міста Києві ухвалою від 17 червня 2020 року у справі № 640/13152/20, яка залишена без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28 жовтня 2020 року, відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Український інститут інтелектуальної власності» (Укрпатент) Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України про визнання протиправним та скасування рішення, у якому позивач просив: 1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача №23749/ЗА/19 від 15.10.2019; 2) зобов`язати відповідача затвердити патентноздатність на винахід « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за заявкою №а2017 11398 від 21.11.2017.

За такої відмови, з метою не порушення Конституційних прав позивача на доступ до суду, суд першої інстанції, з урахуванням того, що позивач не є ФОП та не здійснює жодної господарської діяльності, керуючись ст.19 ЦПК України обґрунтовано відкрив провадження в даній справі в цивільному судочинстві.

Межі апеляційного розгляду

За приписами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи не було встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права судом першої інстанції, а тому апеляційний суд переглядає справу в межах доводів та вимог апеляційної скарги за наявними у справі доказами з урахування висновку експерта № 51/1/24 від 17 січня 2025 року за результатами проведення комплексної судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності.

Позиція суду апеляційної інстанції

Заслухавши доповідь головуючого судді Желепи О.В., пояснення позивача та представника відповідача, переглянувши справу та перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в межах доводів апеляційної скарги, з урахуванням відзиву на апеляційну скаргу та висновку експерта № 51/1/24 від 17 січня 2025 року за результатами проведення комплексної судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на те, що при розгляді його заявки було прийняте рішення від 15 жовтня 2019 року №23749/3А/19 про відмову у видачі патенту на винахід « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за заявкою № а 201711398. Вважаючи таку відмову протиправною та такою, що порушує його права на винахід позивач звернувся до суду із позовом про визнання такого рішення протиправним, його скасування та зобов`язання затвердити патент на його винахід.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що:

- позивач обґрунтовуючи свої вимоги посилається на обставини, для з`ясування яких необхідні знання інші, ніж право;

- зазначаючи про те, що винахід за його заявкою відповідає умовам патентоздатності та є промислово придатним, позивачем не було надано суду жодного належного доказу щодо відповідності винаходу умові патентоздатності;

- усі твердження позивача про відповідність винаходу за заявкою № а 201711398 умовам патентоздатності є суб`єктивними, оціночними та недоведеними належними доказами;

- оскільки позивачем не доведено достатніми доказами порушення прийнятими рішеннями його прав та охоронюваних законом інтересів, суд дійшов висновку що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами норм статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У постановах Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17 та від 15 липня 2019 року у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Відповідно до частини третьої статті 12, частин першої та п`ятої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до частини першої та четвертої статті 6 Закону України «Про охорону прав на винаходи і корисні моделі» (тут і далі - у редакції, що діяла станом на дату подання заявки, Закон № 3687) правова охорона надається винаходу, що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоздатності. Пріоритет, авторство і право власності на винахід засвідчуються патентом (деклараційним патентом).

За приписами частини першої та восьмої статті 7 Закону № 3687 винахід відповідає умовам патентоздатності, якщо він є новим, має винахідницький рівень і є промислово придатним. Винахід (корисна модель) визнається промислово придатним, якщо його може бути використано у промисловості або в іншій сфері діяльності.

Відповідно до підпункту 6.5.1.1 пункту 6.5.1 Правил розгляду заявки на винахід та заявки на корисну модель, затверджених наказом Міністерства освіти і науки України від 15.03.2002 № 197 (чинних у відповідній редакції на дату розгляду заявки позивача, далі - Правила) для встановлення промислової придатності винаходу перевіряють: наявність у матеріалах заявки посилання на призначення заявленого об`єкта винаходу (для нових хімічних сполук - його можливе застосування); наявність у первинних матеріалах заявки описаних засобів і методів, за допомогою яких можливе здійснення винаходу в тому вигляді, як він охарактеризований в будь-якому пункті формули. Якщо такі відомості в матеріалах заявки відсутні, допускається, щоб засоби і методи, на які є посилання в заявці, були описані в джерелах інформації, що стали загальнодоступними до дати пріоритету винаходу. Крім цього, у разі здійснення винаходу за будь-яким пунктом формули, перевіряють, що реалізація вказаного заявником призначення дійсно можлива.

Якщо хоча б одна із зазначених вимог не дотримана, то робиться висновок, що винахід не відповідає умові промислової придатності. Заявнику (власнику) надсилають попереднє рішення про відмову у видачі патенту з мотивованим обґрунтуванням та пропозицією висловити свою думку щодо цих доводів і, за потреби, надіслати відредаговану формулу винаходу. У запиті або попередньому рішенні про відмову у видачі патенту можуть бути наведені конкретні пропозиції щодо редагування формули винаходу (підпункт 6.5.1.3 пункту 6.5.1 Правил).

Остаточний висновок Укрпатенту від 15.10.2019 № 23749/ЗА/19 про невідповідність винаходу умовам патентоздатності за результатами кваліфікаційної експертизи мотивований недотриманням вимоги (с) п. 6.5.1.1. Правил.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що для з`ясування обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення спору у цій справі, необхідні спеціальні знання, зокрема у сфері інтелектуальної власності.

Так, за клопотанням позивача в суді апеляційної інстанції була призначена експертиза, на вирішення якої було постановлено питання «Чи відповідає запропонований винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» (заявка на винахід а № 201711398) умовам патентоздатності, за критерієм: промислова придатність?».

За результатами проведення комплексної судової експертизи об`єктів інтелектуальної власності 17 січня 2025 року було складено висновок експерта № 51/1/24 (далі - Висновок), відповідно до якого «Запропонований винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» (заявка на винахід а№201711398) не відповідає умовам патентоздатності, за критерієм: промислова придатність».

Оцінюючи вказаний Висновок та вирішуючи питання щодо його доказової сили у справі колегія суддів враховує таке.

Відповідно до статті 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. Суд має право за заявою учасників справи або з власної ініціативи викликати експерта для надання усних пояснень щодо його висновку. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини.

Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (стаття 110 ЦПК України).

Відповідно до статті 112 ЦПК України комплексна експертиза проводиться не менш як двома експертами різних галузей знань або різних напрямів у межах однієї галузі знань. У висновку експертів зазначається, які дослідження і в якому обсязі провів кожний експерт, які факти він встановив і яких висновків дійшов. Кожен експерт підписує ту частину висновку, яка містить опис здійснених ним досліджень, і несе за неї відповідальність. За результатами проведених досліджень, узагальнення та оцінки отриманих результатів експертами складається та підписується єдиний висновок, в якому формулюється загальний висновок щодо поставлених на вирішення експертизи питання або питань. У разі виникнення розбіжностей між експертами висновки оформлюються відповідно до частини другої статті 111 цього Кодексу.

Колегія суддів установила, що Висновок містить докладний опис проведених експертами досліджень щодо відповідності винаходу «ІНФОРМАЦІЯ_1» умовам патентоздатності за критерієм промислової придатності та зроблених у результаті них висновки та обґрунтовану на поставлене питання.

За своїм змістом Висновок відповідає вимогам, викладеним у частині шостій статті 102 ЦПК України, зокрема, у ньому вказано, що проведення судової експертизи доручено:

ОСОБА_5 - в.о. завідувача лабораторії досліджень об`єктів інтелектуальної власності та товарознавчих досліджень Науково-дослідного центру судової експертизи у сфері інформаційних технологій та інтелектуальної власності Міністерства юстиції України, яка має вищу освіту: кваліфікацію «Бакалавр інженерної механіки» за спеціальністю «Інженерна механіка», кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство», кваліфікацію «Спеціаліст з інтелектуальної власності» за спеціальністю «Інтелектуальна власність», є атестованим судовим експертом з правом проведення експертиз у сфері інтелектуальної власності за спеціальністю 13.3 «Дослідження, пов`язані з винаходами і корисними моделями» (свідоцтво № 222-24/Д від 23 квітня 2024 року, видане Центральною експертно-кваліфікаційною комісією при Міністерстві юстиції України, термін дії до 23.04.2027 р.), якій присвоєно II кваліфікаційний клас. Стаж експертної роботи з 2016 року. Стаж роботи у сфері інтелектуальної власності з 2005 року;

ОСОБА_3 - кандидату технічних наук, доценту кафедри загальної фізики та моделювання фізичних процесів Фізико-математичного факультету Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського».

Експертиза проведена в приміщенні Центру (за адресою б-р. Л. України 26, м. Київ). При складені висновку були присутні лише вищезазначені експерти.

Висновок містить власноручні підписи експертів, засвідчені мокрою печаткою Центру, про те, що експертів попереджено про кримінальну відповідальність згідно зі ст. 384, 385 Кримінального кодексу України.

Оцінюючи відповідність Висновку Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства Юстиції України від 08.10.1998 № 53/5 (далі - Інструкція) колегія суддів враховує таке.

Відповідно до пункту 4.12 розділу IV Інструкції висновок експерта складається з обов`язковим зазначенням його реквізитів (найменування документа, дати та номера складання висновку, категорії експертизи (додаткова, повторна, комісійна, комплексна), виду експертизи (за галуззю знань) та трьох частин: вступної (Вступ), дослідницької (Дослідження) та заключної (Висновки).

У вступній частині висновку експерта зазначаються:

дата надходження документа про призначення експертизи (залучення експерта);

найменування експертної установи та/або ім`я, прізвище, по батькові експерта;

документ про призначення експертизи (залучення експерта), його найменування і дата складання, найменування органу та/або посада і прізвище особи, який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта);

справа, за якою вона призначена (кримінальна, про адміністративне правопорушення, цивільна, господарська, адміністративна тощо, номер справи), або стаття закону, якою передбачено надання висновку експерта (у разі наявності);

перелік об`єктів, що підлягають дослідженню, та зразків (у разі надходження);

відомості про надані матеріали (у тому числі вид (назва) матеріалів (документів) та кількість аркушів);

спосіб доставки та вид упаковки досліджуваних об`єктів із зазначенням у необхідних випадках відомостей про те, чи впливав спосіб упаковки на їх збереженість;

запис про відповідність матеріалів та об`єктів, що надійшли до експертної установи (експерта), матеріалам, зазначеним у документі про призначення експертизи (залучення експерта);

перелік питань (дослівно у формулюванні документа про призначення експертизи (залучення експерта)), які поставлено на вирішення експертизи; якщо питання сформульовано неясно або його редакція не відповідає рекомендаціям, але зміст завдання експертові зрозумілий, то після наведення питання в редакції документа про призначення експертизи (залучення експерта) він може дати відповідні роз`яснення і викласти питання в редакції, що відповідає зазначеним рекомендаціям; якщо поставлено декілька питань, експерт має право згрупувати їх і викласти в послідовності, яка забезпечує найдоцільніший порядок дослідження; якщо деякі питання, що містяться у документі про призначення експертизи (залучення експерта), вирішувались при проведенні експертиз різних видів, - відомості (експертна установа, номер та дата висновку) про ці експертизи; якщо питання, які поставлені на вирішення експертизи, доцільно вирішувати в іншому порядку, ніж той, що визначений у документі про призначення експертизи (залучення експерта), - зазначається, у якому порядку вирішуватимуться ці питання;

питання, які вирішуються експертом у порядку експертної ініціативи (якщо таке розглядалось);

дані про експерта (експертів): прізвище, ім`я та по батькові, посада, клас судового експерта, науковий ступінь та вчене звання, освіта, освітньо-кваліфікаційний рівень, експертна спеціальність, стаж експертної роботи, дата та номер видачі свідоцтва про присвоєння кваліфікації судового експерта, ким видано та строк дії;

попередження (обізнаність) експерта про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку за статтею 384 Кримінального кодексу України та за відмову від надання висновку за статтею 385 Кримінального кодексу України;

інформація про те, що висновок підготовлений для подання до суду або долучення до матеріалів кримінального провадження (у разі проведення експертизи на підставі письмового звернення особи, яке містить таку інформацію);

дата направлення клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, дата надходження додаткових матеріалів або відомостей про наслідки розгляду клопотання; обставини, які мають значення для надання висновку, з обов`язковим зазначенням джерела їх отримання;

при проведенні додаткових або повторних експертиз зазначаються відомості про первинну (попередні) експертизу (експертизи) (прізвище експерта, назва експертної установи чи місце роботи експерта, номер і дата висновку експерта, зміст заключних висновків первинної (попередніх) експертизи (експертиз)); зміст питань, які були поставлені перед експертом на додаткове або повторне вирішення, а також мотиви призначення додаткової або повторної експертизи, які зазначені у документі про призначення експертизи (залучення експерта), якщо у ньому такі мотиви відсутні, про це робиться відповідний запис;

відомості про підстави та осіб, які були присутні під час проведення досліджень (прізвище, ініціали, статус);

нормативні акти, методики, а також рекомендована науково-технічна та довідкова література з переліку, що затверджується наказом Міністерства юстиції України, інші інформаційні джерела, які використовувались експертом при вирішенні поставлених питань, за правилами бібліографічного опису, із зазначенням реєстраційних кодів методик проведення судових експертиз з Реєстру методик проведення судових експертиз, який ведеться відповідно до Порядку ведення Реєстру методик проведення судових експертиз, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 02 жовтня 2008 року № 1666/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02 жовтня 2008 року за № 924/15615.

Згідно з пунктом 4.13 розділу IV Інструкції у дослідницькій частині висновку експерта описуються процес дослідження та його результати, а також дається обґрунтування висновків з поставлених питань.

Дослідницька частина повинна включати:

відомості про стан об`єктів дослідження, застосовані методи (методики) дослідження, умови їх застосовування;

посилання на ілюстрації, додатки та необхідні роз`яснення до них;

експертну оцінку результатів дослідження.

Відповідно до пункту 4.14 розділу IV Інструкції у заключній частині викладаються висновки за результатами дослідження у вигляді відповідей на поставлені питання в послідовності, що визначена у вступній частині.

На кожне з поставлених питань має бути дано відповідь по суті або вказано, з яких причин неможливо його вирішити.

Якщо заключний висновок не може бути сформульований у стислій формі, допускається посилання на результати досліджень, викладені у дослідницькій частині.

Висновок експерта (експертів) оформлюється на бланку експертної установи і підписується експертом (експертами), який (які) проводив(ли) дослідження. Підписи у заключній частині засвідчуються відбитком печатки експертної установи на кожній сторінці тексту заключних висновків. Якщо до висновку експерта додаються фототаблиці, креслення, схеми, діаграми тощо, вони також підписуються експертом (експертами); підписи засвідчуються відбитком печатки експертної установи (пункт 4.15 розділу IV Інструкції)

Згідно з пунктом 4.16 розділу IV Інструкції висновок експертів при проведенні комісійної або комплексної експертизи складається за правилами, викладеними в пунктах 4.12-4.15 цього розділу, з урахуванням таких особливостей:

у вступній частині додатково зазначаються дані про голову комісії експертів та відомості про експертизи, результати яких задані органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), як вихідні дані;

дослідження, які проводились окремими експертами, описуються у відповідних розділах дослідницької частини, що підписуються цими експертами із зазначенням їх прізвищ;

узагальнення та оцінка результатів досліджень фіксуються у синтезуючому розділі дослідницької частини висновку експертів.

Колегія суддів дослідила Висновок та встановила, що він відповідає вищевказаним вимогам Інструкції щодо його змісту. Аналіз дослідницької частини Висновку дозволяє стверджувати про його всебічність та повноту, а також про об`єктивність експертного дослідження.

Позивач, посилаючись на певні положення фізики (зокрема властивості сил інерції, їх зовнішній характер, непідпорядкованість законам І.Ньютона тощо), фактично веде наукову дискусію про природу згаданих явищ. Проте суд не наділений спеціальними знаннями в галузі фізики й не уповноважений робити власні висновки про коректність тих чи інших наукових положень.

Наведені позивачем доводи не спростовують кінцевого висновку експертів, які встановили відсутність у винаходу критерію промислової придатності, що робить його непатентоздатним. Зокрема, експерти звертали увагу, що «Із реферату заявки видно, що для інерційного рушія необхідна зовнішня сила, яка введе в рух систему, проте у формулах не фігурує подібна сила і її можлива величина, яка безпосередньо впливає на інерційні властивості системи. За відсутності проміжних зв`язків між приводом і робочим тілом неможливий рух останнього, адже попередньо як видно із реферату, робоче тіло необхідно початково ввести в рух тим чи іншим способом».

Колегія суддів виснує, що без належного технічного доказу того, що винахід здатний працювати і може бути реалізований у промисловості чи іншій сфері, його непатентоздатність не може бути спростована, а патентоздатність - доведена науковими міркуваннями про природу та властивості інерційних сил.

Не є підставою для визнання Висновку недопустимим доказом через відсутність в ньому підпису залученого судом експерта ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з огляду на таке.

Як встановлено колегією суддів, Київський апеляційний суд ухвалою від 25 квітня 2024 року залучив до проведення судової експертизи у справі фахівця, що має спеціальні знання у галузі фізики ОСОБА_2 .

Разом із цим, оскільки ОСОБА_2 на телефонні дзвінки та листи не відповідав (тобто фактично не міг приступити до проведення призначеної судом експертизи), за заявою Центру, Київський апеляційний суд залучив іншого фахівця, що має спеціальні знання у галузі фізики - ОСОБА_3.

Судовий експерт ОСОБА_4, попередньо визначена для проведення судової експертиз була звільнена відповідно до наказу №126/04/2024 від 01.10.2024, що вбачається зі змісту Висновку.

За таких обставин, судовий експерт ОСОБА_4 та залучений експерт ОСОБА_2 фактично не проводили судову експертизу, а тому Висновок не мав містити їх підписи.

Безпідставними є доводи позивача про те, що ОСОБА_2 було безпідставно ознайомлено з матеріалами заявки на винахід а№201711398, оскільки такі обставини не підтвердженні жодними доказами.

Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21, постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19).

Колегія суддів установила, що матеріалами справи та, головним чином Висновком, спростовуються позовні вимоги позивача про протиправність (незаконність) рішення (остаточного висновку) Укрпатенту від 15.10.2019 № 23749/ЗА/19, а тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необґрунтованість позовних вимог.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до власного та помилкового тлумачення скаржником норм матеріального та процесуального права, бачення обставин справи та процесуальних дій суду, а тому не є підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції, оскільки викладені в ньому висновки відповідають обставинам справи та приписам законодавства.

Колегія суддів не встановила, що при розгляді справи в суді першої інстанції суд допустив безпідставне затягування розгляду справи (порушення розумних строків розгляду справи), оскільки тривалість судового розгляду була пов`язана із діями самого позивача, який просив призначити судову експертизу в установи, які не можуть її провести з об`єктивних законних причин, та безпідставно (із власних надуманих міркувань) ухилявся від проведення призначеної судом експертизи, зокрема не проводячи її оплату.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про неналежне реагування суду на стверджувані позивачем порушення експертними установи норм законодавства. Крім того, порушення строків проведення експертиз в суді першої інстанції, порушення строків розгляду справи в районному суді, а також доводи про те, що суд мав встановити вартість експертизи, яка безпідставно на думку позивача була завищена не впливають на правильність висновків суду, щодо предмету спору та недоведеності позивачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційному суді, що його винахід «ІНФОРМАЦІЯ_1» відповідає умовам патентоздатності за критерієм «промислової придатності».

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів, встановила, що при вирішенні справи судом першої інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.

Судові витрати

Оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, відсутні підстави для зміни та розподілу витрат на стадії апеляційного провадження відповідно до статей 141, 382 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Печерського районного суду міста Києва від 01 серпня 2023 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 24 квітня 2025 року.

Головуючий О.В. Желепа

Судді: Н.В. Поліщук

В.В. Соколова