Справа №489/8883/24
Провадження №2/489/710/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Рум`янцевої Н.О.,

із секретарем судових засідань Ставратій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Войтовська Жанна Федорівна про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем

встановив.

ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Чуприни І.О., звернувся до суду з позовом, яким просить встановити факт, що ОСОБА_1 проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_3 ,однією сім`єю як онук і баба з 18 листопада 2016 по дату її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, зокрема, з квартири АДРЕСА_2 . Вказана квартира належала спадкодавці на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.05.2017, яку вона отримала після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 . ОСОБА_4 був батьком матері позивача ОСОБА_5 , яка після укладення шлюбу змінила прізвище на « ОСОБА_6 ». У свідоцтві про народженні матері позивача ОСОБА_5 в графі батьки, матір`ю зазначено ОСОБА_7 . ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Пізніше, ОСОБА_4 одружився з ОСОБА_8 . ОСОБА_3 виховувала дітей чоловіка ОСОБА_9 та ОСОБА_10 як рідних, однак, не всиновила їх. Своїх дітей ОСОБА_3 не мала. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого заповідала все своє майно в рівних частках, по частки за кожним ОСОБА_11 та ОСОБА_2 . ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , після його смерті спадкова справа не заводилася. Мати позивача, ОСОБА_2 на адресу приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Войтовської Ж.Ф. направила заяву про відмову від спадщини як за заповітом так і за законом. 10 червня 2024 позивач звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Войтовської Ж.Ф. з заявою про прийняття спадщини після смерті баби ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Приватним нотаріусом позивачу надано роз`яснення чинного законодавства, відповідно до якого відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки він не є рідним онуком спадкодавиці та йому необхідно встановити факт проживання однією сім`єю зі спадкодавицею у відповідності до вимог ст. 1264 ЦК України.

Ухвалою суду від 12.11.2024, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до підготовчого судового засідання в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 28.01.2025, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 20.03.2025, витребувано докази та відкладено розгляд справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. На задоволення вимог наполягає.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, на електрону пошту суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову не заперечує, визнає його в повному обсязі.

Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Раніше, квартира АДРЕСА_2 належала ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.10.1991.

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.05.1970, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_2 .

Як вбачається з Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.05.2017, приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т. видано ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 19.05.2017, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т., зареєстрованого в реєстрі за № 1321.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_2 .

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, відповідно до якого, все належне їй майно заповідала у рівних частках по частки сину ОСОБА_11 та доньці ОСОБА_2 .

Вказаний заповіт посвідчено приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т., зареєстровано в реєстрі за № 1561.

З свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_11 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Як вбачається з Повного витягу із Спадкового реєстру про видачу свідоцтва про право на спадщину, сформованого 02.04.2025, спадкова справа після смерті ОСОБА_11 не заводилася.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 17.06.2024, остання звернулася до нотаріусів України з заявою, відповідно до якої повідомила, що їй відомо про складений заповіт на її ім`я, від якого вона відмовляється по всіх підставах як по заповіту так і по закону від належної їй спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Вказана заява посвідчена нотаріусом м. Москви 17.06.2024 зареєстровано за реєстровим № 77/753-н/77-2024-10-928.

ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Войтовської Ж.Ф. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Войтовською Ж.Ф. позивачу надано письмове роз`яснення чинного законодавства, відповідно до якого ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 08/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що йому не було відомо про те, що ОСОБА_3 не є його рідною бабусею. Він все життя вважав її рідною та з листопада 2016 по день смерті останньої проживав з нею разом за адресою: АДРЕСА_1 , протягом тривалого часу піклувався про неї, матеріально забезпечував, сплачував комунальні послуги, надавав іншу допомогу спадкодавиці, яка через похилий вік, була у безпорадному стані.

Норми права та мотиви їх застосування.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Стаття 1216 ЦК України зазначає, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Водночас кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття (ч. 2 ст. 1258 ЦК України).

Статтею 1264 ЦК України встановлено, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 та ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

У п. 6 рішення від 03.06.1999 року за №5-рп/99 Конституційний Суд України зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 року у справі за №644/6274/16-ц вказано, що згідно з абз. 5 п. 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року у справі за №5-рп/99 за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень п. 6 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», ч. 4 та ч. 5 ст. 22 Закону України «Про міліцію» та частини шостої статті22 Закону України «Про пожежну безпеку»- обов`язковими умовами для визнання осіб членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання, спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання осіб та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. При цьому показання свідків самі по собі не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину тощо.

Відповідно до положень ст. ст. 77, 78, 81 ЦПК України - належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_7 перебували в зареєстрованому шлюбі з 25 липня 1958.

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є рідною донькою ОСОБА_4 та ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 .

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 , ОСОБА_5 зареєструвала шлюб 29 жовтня 1982 та змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

З свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 , вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є рідним сином ОСОБА_12 та ОСОБА_2 .

Тобто, ОСОБА_1 не є рідним онуком ОСОБА_3 та має право на спадкування після смерті останньої в порядку ст.. 1264 ЦК України.

Згідно по квартирної карточки, ОСОБА_13 , 1983 року народження був виписаний з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 з 10 грудня 1987.

Відповідно до довідки ОСББ «Корабел» від 31.10.2024, ОСОБА_1 був внесений в оплату комунальних послуг як дитини з мамою ОСОБА_2 в 12.02.1987 та знятий з реєстраційного обліку з мамою 10.12.1987.

Як вбачається з паспорта серії НОМЕР_9 , ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

З Акта про проживання від 17.10.2024, підписаного свідками та посвідченого головою правління ОСББ «Корабел» Бондаренко С.М., вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1 дійсно проживали ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 18 листопада 2016 по 26 лютого 2024.

До матеріалів справи долучені квитанції про сплату за комунальні послуги, які надавалися за адресою: АДРЕСА_1 по особовому рахунку ОСОБА_3 , платник ОСОБА_14 .

29 лютого 2024 між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_15 укладено Договір-замовлення на організацію та проведення поховання.

Як вбачається з квитанції до прибуткового касового ордера № 79 від 29.02.2024, ОСОБА_1 сплачено за ритуальні послуги у розмірі 20000 грн.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 займався похованням ОСОБА_3 .

До матеріалів справи долучені фотознімки.

З письмових пояснень свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , вбачається, що ОСОБА_1 проживав за адресою: АДРЕСА_1 разом з ОСОБА_3 однією сім`єю як внук та баба з 18.11.2016 по дату смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_7 .

На підставі викладеного, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому, а також кожному доказу окремо, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви ОСОБА_1 в частині встановлення факту її проживання однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 не менше як п`ять років до часу смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить реальність сімейних відносин між ними, підтверджена дослідженими судом письмовими доказами та показаннями свідків, а саме: пов`язаність спільним місцем проживання, побутом та наявністю взаємних прав і обов`язків.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 259, 263-265, 282 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Войтовська Жанна Федорівна про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_3 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме: з 18 листопада 2016 до дня смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , РНКОПП НОМЕР_10 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Войтовська Жанна Федорівна, юридична адреса: м. Миколаїв, пр-т Центральний, 61.

Повний текст судового рішення складено «28» квітня 2025.

Суддя Н.О. Рум`янцева