Номер провадження: 22-з/813/30/25
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Сєвєрової Є.С., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі заяву представника ОСОБА_1 адвоката Левіт Віктора Семеновича про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 січня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Зобов`язано ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) не перешкоджати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) вільному проходу на частину земельної ділянці по АДРЕСА_1 яка рішенням Київського районного суду м. Одеса від 11.08.2022 року № 520/10806/15-ц визначена у загальне користування всіх співвласників, зі сторони вулиці Світанку, шляхом надання ключів від існуючої вхідної калитки або у випадку відмови у примусовому демонтуванні вхідної калитки за рахунок ОСОБА_2 .

Зобов`язано ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) не перешкоджати вільному проходу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) до частини земельної ділянки яки виділена у її користування згідно опису та площі визначеної рішенням Київського районного суду м. Одеса від 11.08.2022 року № 520/10806/15-ц для встановлення спільних меж і межових знаків задля відокремлення частини земельної ділянки яка виділена у користування ОСОБА_1 рішенням Київського районного суду м. Одеса від 11.08.2022 року № 520/10806/15-ц.

Відмовлено у задоволенні вимог про демонтування будь-яких конструкцій і споруд на частини земельної ділянки яка виділена ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у користування згідно опису та площі визначеної рішенням Київського районного суду м. Одеса від 11.08.2022 року № 520/10806/15-ц.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє представник ОСОБА_4 , звернулися з апеляційною скаргою, в якій просять рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє представник ОСОБА_4 - залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 січня 2024 року залишено без змін.

25.10.2024 року через систему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 адвокат Левіт Віктор Семенович звернувся до Одеського апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат.

Заява про ухвалення додаткового рішення мотивована тим, що 22.10.2024 року Одеським апеляційним судом винесено постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє представник ОСОБА_4 - залишено без задоволення, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 січня 2024 року залишено без змін. При цьому, судом апеляційної інстанції не вирішено питання розподілу судових витрат в частині витрат на професійну правничу допомогу.

Так, між ОСОБА_1 та адвокатом Левітом Віктором Семеновичем укладено договір про надання правничої допомоги від 11.08.2023 року. Згідно п. 1.2. якого Клієнту надаються на території України юридичні послуги та виконуються доручення Клієнта, що відповідають галузям права, в яких спеціалізується адвокат. 13.05.2024 між сторонами укладено Додаткову угоду № 1 до договору про надання правничої допомоги від 11.08.2023 року. Між ОСОБА_1 та адвокатом Левітом В.С. складено акт № 1 від 23.01.2024 року приймання-передачі послуг за договором про надання правничої допомоги від 11.08.2023 року, згідно якого визначено, що адвокат надав, а Клієнт прийняв послуги із надання правничої допомоги. Надані послуги підлягають оплаті в порядку, передбаченому договором про надання правничої допомоги, а саме: (гонорар) у сумі 10 000 грн. протягом 20 календарних днів з дня постановлення рішення судом апеляційної інстанції по цивільній справі № 947/26906/23. Отже, з огляду на викладене, є підстави для ухвалення Одеським апеляційним судом додаткового рішення у справі.

Тому заявник просить ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу у загальній сумі 10000 грн по 5000 грн з кожного.

До відповідної заяви заявником додано копії договору про надання правничої допомоги № б/н від 11.08.2023 року, Додаткової угоди №1 від 13.05.2024 року, Акту приймання передачі послуг від 23.10.2024 року та докази підтвердження надіслання заяви з додатками іншим учасникам справи.

07.04.2025 року, через підсистему «Електронний суд», від представника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 - адвоката Субботіної Л.В. надійшла заява, в якій остання просить відмовити у стягненні з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з пропуском строку для подання письмових доказів до заяви, а також, у зв`язку з неспівмірністю таких витрат.

Згідно положень ч. 3 ст. 270 ЦПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки розгляд апеляційної скарги на рішення суду в даній справі проводився у порядку ст. 369 ЦПК України (у редакції чинній на день ухвалення постанови), у зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі складає менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то розгляд даного клопотання слід проводити в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши доводи заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат, колегія суддів приходить до наступного.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Серед основних засад цивільного судочинства визначено, зокрема принципи верховенства права, змагальності сторін, диспозитивності, пропорційності та відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

За приписами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суть доказів, їх належність, допустимість, достовірність та достатність, оцінка їх судом та умови їх розгляду судом визначені статтями 76-80, 89 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до змісту ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Відповідно ч. 1 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Крім того, в ч. 1 ст. 58 ЦПК України закріплено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

Згідно ч. 1, 2 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

За приписами ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 141 ЦПК України, що закріплює вимоги щодо розподілу судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18) зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

У додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила такі висновки:

1) при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21);

2) розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу (пункти 28, 29);

3) саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони (пункт 44).

У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.

Водночас, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 161/5317/18 (провадження № 61-3454св22) містяться висновки про те, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.

Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2023 року по справі № 390/1648/20 звертає увагу, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено.

З матеріалів справи вбачаються наступні обставини.

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 23 січня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє представник ОСОБА_4 , звернулися з апеляційною скаргою, в якій просять рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 січня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

17.05.2024 року, через підсистему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 - адвокат Левіт В.С.подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, згідно якого адвокат просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

У відзиві адвокат вказав, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає суму витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 гривень.

До даного відзиву додано ордер серії ВН № 1335468 від 06.03.2024 року, що підтверджує повноваження адвоката Левіта В.С.на представництво інтересів ОСОБА_1 в Одеському апеляційному суді на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 11.08.2023 року.

30.09.2024 року, через підсистему «Електронний суд», представником ОСОБА_1 - адвокатом Левітом В.С.подано до апеляційного суду заперечення на клопотання про відкладення розгляду справи, згідно якого адвокат просив суд у задоволенні клопотання представника ОСОБА_2 , ОСОБА_3 адвоката Субботіної Л.В. відмовити.

Постановою Одеського апеляційного суду від 22 жовтня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє представник ОСОБА_4 - залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 січня 2024 року залишено без змін.

25.10.2024 року через систему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 адвокат Левіт Віктор Семенович звернувся до Одеського апеляційного суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесених останньою на правову допомогу адвоката у розмірі 10 000 гривень та надані відповідні докази.

Згідно наданих адвокатом доказів вбачається наступне.

Так, згідно п. 1.1. Договору про надання правничої допомоги № б/н від 11.08.2023 року, що укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Левітом Віктором Семеновичем, Адвокат зобов`язується вчинити від імені та за рахунок Клієнта певні юридичні дії або надати Клієнту за його дорученням інші послуги юридичного характеру, що зазначені нижче та разом і незалежно від їх змісту іменуються в тексті договору "послугами" або "дорученням", а Клієнт зобов`язується сплатити за них відповідну плату.

Відповідно до п. 1.2. вказаного договору За цим договором Клієнту надаються на території України наступні послуги та виконуються наступні доручення Клієнта, що відповідають галузям права, в яких спеціалізується Адвокат:

- надання правової допомоги, представництво інтересів у судових та інших державних органах, підготовка заяв, звернень, судових документів, здійснення захисту інтересів клієнта;

- надання «правової допомоги при провадженні у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою за адресою, АДРЕСА_1 .

Згідно п. 5.1. договору про надання правничої допомоги, Клієнт сплачує Адвокату плату (гонорар) у сумі 20000,00 грн.

Пунктом 5.2. договору, передбачено, що визначена п. 5.1. плата сплачується Адвокату в наступному порядку - протягом 30 календарних днів з дня постановлення рішення судом першої інстанції по цивільній справі, яка визначена п. 1.2. цього Договору.

З Додаткової угоди № 1 від 11.05.2024 року вбачається, що надання правничої допомоги здійснюється у зв`язку із зверненням ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Одеського апеляційного суду з апеляційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Одеса від 23.01.2024 року по справі № 947/26906/23.

Згідно п. 2. Додаткової угоди № 1 вартість послуг адвоката із надання правничої допомоги становить 10 000,00 грн., в яку входить:

- вивчення первинних документів Клієнта, які підтверджують правову позицію Клієнта у справі № 947/26906/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою; - вивчення апеляційної скарги скаржників на Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 січня 2024 року; - пошук та аналіз практики Верховного суду з розгляду аналогічних справ та формування правової позиції у справі; - ознайомлення з матеріалами справи в Електронному суді; - складання та подання відзиву на апеляційну скаргу; - участь у судових засіданнях в суді апеляційної інстанції; - наради з Клієнтом із питань провадження у справі: 1) наради в офісі Адвоката; 2) наради по телефону.

Пунктом 3 Додаткової угоди № 1 передбачено, що клієнт зобов`язаний сплатити Адвокату вартість послуг впродовж 20 (двадцяти) днів із дня постановлення Одеським апеляційним судом рішення (ухвали, постанови) за наслідком розгляду апеляційної скарги згідно предмету угоди, визначної у п. 1.

Як встановлено з Акту № 1 від 23.10.2024 року приймання-передачі послуг за договором про падання правничої допомоги від 11.08.2023 року та Додаткової угоди № 1 від 13.05.2024 року сторони склали цей акт про наступне:

Відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від 11.08.2023 р. та Додаткової угоди № 1 від 13.05.2024 року до договору про надання правничої допомоги від 11.08.2023 року Адвокат надав, а Клієнт прийняв наступні послуги із надання правничої допомоги:

1.1. Вивчення первинних документів Клієнта, які підтверджують правову позицію Клієнта у справі № 947/26906/23 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

1.2. Вивчення апеляційної скарги скаржників на Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 січня 2024 року.

1.3. Пошук та аналіз практики Верховного суду з розгляду аналогічних справ та формування правової позиції у справі.

1.4. Ознайомлення з матеріалами справи в Електронному суді .

1.5. Складання та подання відзиву на апеляційну скаргу;

1.6. Участь у судових засіданнях в суді апеляційної інстанції.

1.7. Наради з Клієнтом із питань провадження у справі (наради в офісі Адвоката; наради по телефону).

Клієнт не має претензій до Адвоката щодо наданих послуг.

Пунктом 3 Акту передбачено, що надані послуги підлягають оплаті в порядку, передбаченому договором про надання правничої допомоги, а саме: (гонорар) у сумі 10 000 грн протягом 20 календарних днів з дня постановлення рішення судом апеляційної інстанції по цивільній справі № 947/26906/23.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу, апеляційний суд виходить з наступного.

17.05.2024 року, через підсистему «Електронний суд», представник ОСОБА_1 - адвокат Левіт В.С.подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, згідно якого адвокат просив апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. У відзиві адвокат вказав, що орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи складає суму витрат на правову допомогу в розмірі 10 000 гривень.

Встановлено, що на виконання вимог ч. 1 ст. 134 ЦПК України відповідач в першій заяві по суті спору, а саме відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Левіт В.С., зазначив орієнтовну суму судових витрат на правничу допомогу останнього у розмірі 10000 гривень.

22 жовтня 2024 апеляційним судом за результатом перегляду справи ухвалено постанову, якою апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , від імені яких діє представник ОСОБА_4 - залишено без задоволення. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 23 січня 2024 року залишено без змін. Тобто мета надання адвокатом Левітом В.С. правової допомоги позивачу ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції досягнута.

25.10.2024 року, через підсистему «Електронний суд», представником ОСОБА_1 адвокатом Левіт Віктор Семенович сформовано та направлено до Одеського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, тобто в строк, що передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Апеляційний суд констатує, що позивачем дотримано процесуальний порядок звернення з заявою про компенсацію їй судових витрат та строк подачі доказів на підтвердження таких витрат.

Таким чином, колегія суддів не приймає доводи заяви сторони відповідачів про те, що заявником до закінчення судових дебатів не було подано доказів щодо розміру витрат, пов`язаних з розглядом справи та останнім пропущено строк на подачу заяви про розподіл судових витрат, через спростовання їх матеріалами справи.

За таких обставин, у апеляційного суду наявні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на правничу допомогу.

Апеляційним судом враховано, що предмет судового розгляду в цій справі стосується усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, тобто зачіпає особисті майнові права та інтереси сторін, що передбачає детальне вивчення матеріалів справи та потребує збирання доказів сторонами для доведення своєї правової позиції у справі, а тому апеляційним судом не приймається твердження сторони відповідачів, що дана справа є незначної складності.

Колегія суддів критично сприймаються доводи відповідачів про недоведеність та не співмірність понесених позивачем судових витрат, виходячи з наступного.

Так, у порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України позивачем подано до суду докази понесених судових витрат на правничу допомогу.

Не маючи повноважень втручатися у відносини між адвокатом та клієнтом щодо визначення гонорару адвоката за надані ним послуги, суд лише здійснює оцінку дійсності, обґрунтованості, розумності і співмірності такого гонорару вчиненій адвокатом роботі під час судового провадження у справі з урахуванням складності та значення справи, за умови подання іншою стороною клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката.

Апеляційний суд вважає, що надані докази підтверджують дійсність, обґрунтованість і співмірність понесених судових витрат відповідача на правничу допомогу відповідно складності справи, значення розгляду справи для сторін, наданим адвокатом обсягом послуг, а також відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Зокрема, матеріалами справи підтверджено, що справа з підстав розгляду спору по суті перебувала в провадженні суду апеляційної інстанції з лютого 2024 року по жовтень 2024 року, під час якого представником позивача у справі подавались процесуальні документи, зокрема відзив на апеляційну скаргу, заперечення на клопотання про відкладення розгляду справи та клопотання про стягнення судових витрат. Також, адвокат позивача приймав участь у судовому засіданні 22.10.2024 року, що тривало близько 30 хвилин.

При цьому, представником ОСОБА_1 адвокатом Левіт Віктор Семенович досягнуто мети надання правничої допомоги у цій справі.

Слід зазначити, що представником позивача під час розгляду справи не вчинялись дії, що могли призвести до затягування розгляду справи або надання тверджень та заперечень щодо певних обставин, без надання відповідних доказів на підтвердження своєї позиції.

При цьому заперечуючи проти стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, у заяві про зменшення розміру витрат на професійну правову допомогу, стороною відповідачів відповідно до ч. 1 ст. 81, ч. 6 ст. 137 ЦПК України не надано жодних доказів неспівмірності понесених позивачем судових витрат щодо складності цієї справи.

За таких підстав, колегія суддів, з огляду на подані позивачем у справі докази на підтвердження витрат на правничу допомогу, застосувавши принцип співмірності відповідно до статті 137 ЦПК України, а також фактичний об`єм виконаної роботи та її складність, дійшов висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню та з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені на стадії апеляційного провадження, в розмірі 10 000 гривень, тобто по 5000 гривень з кожного.

На підставі викладеного та керуючись ст. 133, 141, 270 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Левіт Віктора Семеновича про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат задовольнити.

Прийняти додаткову постанову.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) 10 000 гривень, тобто по 5000 гривень з кожного.

Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту додаткової постанови.

Повний текст додаткової постанови складено: 25.04.2025 року

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Є.С. Сєвєрова

С.О. Погорєлова