Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1467/25
Провадження №2/711/1083/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

01 квітня 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.

при секретарі Буйновській А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

Позивач АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», через свого представника за довіреністю Киричук Галину Миколаївну, звернувся у Придніпровський районний суд м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитні договори:

-№ 201 від 12.08.2019, за яким позичальнику видано кредит у сумі 34800грн. 00 коп.;

-№ 701 від 20.07.2020, за яким позичальнику кредит у сумі 53417 грн. 83коп.

Разом з тим, відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем, станом на 01.12.2024, складає:

1) по кредитному договору № 201 від 12.08.2019 57029 грн. 77 коп., з яких: 34774 грн. 48 коп. заборгованість за кредитом; 22255 грн. 29 коп. заборгованість процентами; 00 грн. 00 коп. заборгованість за комісією;

2) по кредитному договору № 701 від 20.07.2020 49631 грн. 95 коп., з яких: 33574 грн. 76 коп. заборгованість за кредитом; 9 грн. 17 коп. заборгованість процентами; 16048 грн. 02 коп. заборгованість за комісією.

Тобто, загальна сума заборгованості за вказаними вище кредитними договорами, станом на 01.12.2024, складає 106661 грн. 72 коп.

Як зазначено, позивач направив письмові вимоги (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була.

Таким чином, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 106661 грн. 72 коп. та сплачену суму судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп.

Ухвалою суду від 28.02.2025 позовну заяву прийнято, відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Дана цивільна справа визнана судом малозначною (незначної складності) і розглядається у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Крім того, сторони заперечень щодо такого порядку розгляду справи не надали.

У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча судом належним чином повідомлявся про місце, день та час розгляду справи. Між тим, у п. 3 прохальної частини позовної заяви позивачем заявлене клопотання про розгляд справи без участі представника товариства. Крім того, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.

У судове засідання відповідач не з`явилася, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про час, дату та місце розгляду справи неодноразово повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання. Адресована кореспонденція повернулась до суду без вручення, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що у контексті положень п. 3 ч. 8 ст. 128, ст. 131 ЦПК України, суд вважає, як повідомлення відповідача належним чином. Слід також зазначити, що згідно з положеннями ст. 8 ЦПК України, інформація про рух справи є відкритою, оприлюдненою на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою можливо дізнатися необхідну інформацію щодо справи. Відзив на позовну заяву не подано.

Справу вирішено за правилами заочного розгляду, визначеними ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідача, яка повідомлялася у встановленому законом порядку про час, дату і місце розгляду справи та не з`явилася у судове засідання без повідомлення причин, не подала відзиву проти позову, а представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

Враховуючи думку представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

У судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12.08.2019 відповідач звернулася до АТ «ПУМБ» із заявою № 201 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписанням якої підтвердила, що прийняла Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті Договору, так і послуг, що можуть бути надані їй у процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилася з тим, що може обирати будь-які передбачені договором послуги, у тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених умовах.

Підписанням цієї Заяви Клієнт підтверджує, що до підписання Заяви, отримала довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та ознайомився з її змістом.

Права та обов`язки Клієнта і Банку, їх відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, а також порядок зміни і припинення дії договору визначаються умовами Договору, які погоджуються Клієнтом при підписанні даної Заяви. Клієнт, підписанням Заяви підтверджує, що йому зрозумілий порядок внесення змін до Договору (в тому числі умови пункту 2.3. розділу І Договору та інші), він погоджується із ним. Зміни вносяться у встановлені Договором строки шляхом направлення Банком клієнту повідомлення на Сайті Банку і при цьому датою направлення повідомлення є дата розміщення на Сайті Банку, а клієнт погоджується самостійно відстежувати повідомлення на Сайті Банку, в тому числі й щодо змін до Договору.

Таким чином, скріпивши договір підписами, у сторін виникли взаємні права та обов`язки.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-1383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Згідно з умовами договору відповідач отримала у власність кредитні кошти. Відповідно до довідки, наданої позивачем, відповідачу було збільшено кредитний ліміт 11.12.2019 до суми 34800грн. 00коп. (первісно встановлено кредитний ліміт 12.08.2019 у сумі 30000грн. 00коп.).

Як встановлено при розгляді справи, АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за договором № 201 від 12.08.2019 виконало у повному обсязі.

Разом з тим, відповідач, у свою чергу, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, оскільки не сплачувала достатні платежі для погашення заборгованості за вказаним договором, внаслідок чого допустила прострочення виконання грошових зобов`язань. Станом на 01.12.2024 за відповідачем обліковується заборгованість по кредитних зобов`язаннях за Договором №201 від 12.08.2019 на загальну суму 57029 грн. 77 коп., з яких: 34774 грн. 48 коп. заборгованість за кредитом; 22255 грн. 29коп. заборгованість за процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом.

При цьому, за даними розрахунку заборгованості вбачається, що протягом всього часу користування кредитними коштами відповідач сплачувала заборгованість (тіло кредиту, відсотки), але не в повному розмірі, не систематично і не у визначені договором строки.

Крім того, судом встановлено, що 17.07.2020 відповідач звернулася до АТ «ПУМБ» із заявою № 701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, підписанням якої беззастережно підтвердила, що прийняла Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua у повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй у процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін) і погодилася з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, у тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписанням цієї заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених умовах.

Підписанням цієї Заяви від 17.07.2020 Клієнт підтверджує, що до підписання Заяви, отримала довідку про систему гарантування вкладів фізичних осіб та ознайомилася з її змістом.

Так, відповідачу за кредитним договором № 701 від 20.07.2020 надано споживчий кредит на оплату товару та/або послуг, строком на 48 місяців.

Зазначені вище обставини підтверджуються Паспортом споживчого кредиту, яким також визначено, що наслідками прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит пеня та інші платежі не передбачені. Процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту становить 0,01% річних за користування Споживчим кредитом на суму простроченої заборгованості за основною сумою Споживчого кредиту (частиною Споживчого кредиту, яку не було повернуто відповідно Графіку платежів).

Факт отримання відповідачем грошових коштів у розмірі 53417 грн. 83 коп. підтверджується платіжною інструкцією № TR.43113772.87628.23735 від 17.07.2020.

Як встановлено при розгляді справи, АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за Договором № 701від 20.07.2020 виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кошти у розмірі 53417 грн. 83 коп., на умовах, передбачених договором.

Разом з тим, відповідач, у свою чергу, свої зобов`язання за кредитним договором № 701від 20.07.2020 належним чином не виконувала, оскільки не сплачувала достатні платежі для погашення заборгованості за вказаним договором, внаслідок чого допустила прострочення виконання грошових зобов`язань. Станом на 01.12.2024 за відповідачем обліковується заборгованість по кредитних зобов`язаннях за договором № 701 від 20.07.2020 на загальну суму 49631 грн. 95 коп., з яких: 33574 грн. 76коп. заборгованість за кредитом; 9 грн. 17 коп. заборгованість за процентами; 16048грн. 02 коп. заборгованість за комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитом.

За даними розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач частково сплачувала кошти на погашення заборгованості, але не в повному обсязі і несвоєчасно.

На теперішній час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов`язання і заборгованість за договорами не погашає, що є порушенням законних прав АТ «ПУМБ». Свої заперечення проти викладених позивачем обставин та докази у спростування доводів позивача, відповідачем до суду не надано.

Таким чином, між сторонами існує спір з приводу належності виконання зобов`язань за кредитними договорами, який регулюється нормами Цивільного Кодексу України та положеннями укладеного між сторонами кредитного договору.

Як визначено ст. 55 Конституції України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. ч. 3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені ст. 203 ЦК України. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (частини перша та друга статті 633 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як передбачено ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Загальні положення про договір визначені розділом ІІ гл. 52 Цивільного Кодексу України.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (ст. 1056-1 ЦК України).

До того ж, відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

На час розгляду справи кредитні договори № 201 від 12.08.2019 та № 701 від 20.07.2020 недійсними, розірваними чи припиненими не визнані.

Як зазначено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язані вказаний строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), що визначено ст. 610 ЦК України. Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно з ст. 617 ЦК України, відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідач, отримавши у користування кредитні кошти, зобов`язався повернути їх та сплатити проценти за користування ними.

За приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунків, які надані позивачем, розмір заборгованості відповідача за: договором № 201 від 12.08.2019 становить 57029 грн. 77 коп., з яких: 34774 грн. 48 коп. заборгованість за кредитом, 22255 грн. 29 коп. заборгованість процентами; договором № 701 від 20.07.2020 становить 49631 грн. 95 коп., з яких: 14025 грн. 01 грн. заборгованість за кредитом, 9 грн. 17 коп. заборгованість процентами, 16048 грн. 02 коп. заборгованість за комісією.

Вказані розрахунки є повними, чіткими, об`єктивними, вони узгоджуються з умовами кредитних договорів. Тому, суд вважає вказані документи належними та допустимими доказами і бере за основу при винесенні цього рішення. При цьому, відповідачем не спростовано ні розмір заборгованості, ні порядок нарахування певних платежів, незважаючи на норми ст. ст. 12, 13, 76-82 ЦПК України.

Суд також зауважує, що Законом України «Про споживче кредитування» не забороняється встановлювати у договорі комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Отже, до вказаних вище кредитних договорів правомірно включена умова щодо сплати комісії.

Так, матеріали справи свідчать про те, що грошові кошти (встановлення кредитного ліміту на платіжну карту) надавалися позивачем і отримані відповідачем, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів. При укладенні договорів позичальник була ознайомлена з орієнтованою вартістю кредиту та загальними витратами по них. Укладаючи договори, відповідач усвідомлювала та підтвердила, що умови договорів для неї зрозумілі, відповідають її інтересам, є розумними та справедливими.

Установивши, що кредитні договори № 201 від 12.08.2019 та № 701 від 20.07.2020 підписані сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідач на момент укладення договорів не заявляла додаткових вимог щодо умов спірних договорів та була ознайомлена з сукупною вартістю кредиту.

Крім того, суд звертає увагу, що діючи добросовісно, та виконуючи у строк зобов`язання, відповідач не мала би наслідком той розмір заборгованості, який визначений позивачем, враховуючи період не повернення відповідачем коштів на погашення кредитних зобов`язань. До того ж, і на час розгляду цієї справи відповідач не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження повернення нею заборгованості за кредитними договорами № 201 від 12.08.2019 та № 701 від 20.07.2020. Також, суд звертає увагу, що відповідачем не оспорюються обставини, вказані у позовній заяві позивачем та не спростовано розмір заборгованості відповідними доказами.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які покликався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими у судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн. 40 коп. (платіжний документ № 650 від 25.12.2024).

Тож, враховуючи те, що позовні вимоги АТ «ПУМБ» задоволено у повному обсязі, до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає загальна сума 2422 грн. 40 коп. (судовий збір).

На підставі викладеного та, керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279, 280-284 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного (, м. Київ, вул. Андріївська, 4) заборгованість за кредитним договором №201 від 12.08.2019 у розмірі 57029грн. 77коп., з яких: 34774грн. 48коп. заборгованість за кредитом, 22255грн. 29коп. заборгованість за процентами; заборгованість за кредитним договором №701 від 20.07.2020 у розмірі 49631грн. 95коп., з яких: 33574грн. 76коп. заборгованість за кредитом, 09грн. 17коп. заборгованість за процентами, 16048грн. 02коп. заборгованість за комісією, а також судовий збір 2422грн. 40коп., а всього 109084 грн. 12коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 11.04.2025.

Головуючий суддя С. М. Позарецька