Справа № 209/4046/24
Провадження № 2-з/209/13/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року м. Кам`янське

Суддя Дніпровського районного суду міста Кам`янського Корнєєва І.В., розглянувши матеріали заяви представника позивача Приватного підприємства "Світлана-2000" - адвоката Демінова Олега Ігоровича (провадження 2-з/209/13/25) про забезпечення позову у цивільній справі № 209/4046/24, провадження №2/209/96/25, за позовом Приватного підприємства "Світлана 2000" до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 про стягнення сплаченої заборгованості у порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні судді Дніпровського районного суду міста Кам`янського Корнєєвої І.В. знаходиться цивільна справа № 209/4046/24, провадження № 2/209/96/25, за позовом Приватного підприємства "Світлана 2000" до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог - ОСОБА_2 про стягнення сплаченої заборгованості у порядку регресу у розмірі 4 778 227,71 грн.

07.01.2025 року, згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, в провадження судді Дніпровського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області Корнєєвої І.В. надійшла заява представника позивача Приватного підприємства "Світлана-2000" - адвоката Демінова Олега Ігоровича про забезпечення позову, в якій просить просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить відповідачу ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме:

- нежитлове приміщення, загальною площею 289,9 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104, Номер об`єкта в РПВН: 13577478;

- комплекс торгових павільйонів А-2,загальною площею 240,8 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104, Номер об`єкта в РПВН: 23253926;

- 40/100 частки в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 27151885.

В обґрунтування вимог заяви про забезпечення позову зазначено, що 22.01.2014 року між ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 , отримано в борг 250000,00 доларів США з кінцевим строком повернення не пізніше 31 грудня 2015 року, на забезпечення належного виконання за вказаним договором позики між ОСОБА_2 , та ПП "Світлана-2000", а також ПП "Феміда", як поручителями, було укладено договори поруки. Поручитель ПП "Світлана-2000" поручилось перед кредитором за виконання боржником свого обв`язку частково і відповідальність поручителя обмежилась сумою 175000,00 доларів США.

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 , свого обов`язку за договором позики від 22.01.2014 року, ОСОБА_2 , звернулась з позовом до суду про стягнення заборгованості з позичальника та поручителів. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , та ПП "Світлана-2000" на користь ОСОБА_2 , заборгованість за договором позики від 22 січня 2014 року у розмірі 4 343 500,00 грн., стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , та ПП "Феміда" на корсть ОСОБА_2 , заборгованість за договором позики від 22 січня 2014 року у розмірі 1 861 500, 00 грн. Згідно ВП №54501201, відкритого на підставі виконавчого листа, виданого Верньодніпровським районним судом Дніпропетровської області по справі №173//614/16-ц про стягнення з ПП "Світлана-2000" суми заборгованості в розмірі м4 343 500, 00 грн. державним виконавцем накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ПП "Світлана-2000". Загальна сума заборгованості становила 4 343 500,00 грн., після чого в рахунок часткового погашення боргу державним виконавцем звернуто стягнення на нерухоме майно ПП "Світлана-2000", а саме: двоповерхову будівлю, кафе, загальною площею 148,60 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , таке майно було передано стягувачу за ціною 1 439 900,00 грн. Після чого в листопаді 2021 року з ПП "Світлана-2000" примусово було списано залишкову заборгованість за виконавчим листом, а також суму виконавчого збору та суму витрат на проведення виконавчих дій. 23.11.2021 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з повним погашенням заборгованості по виконавчому листу по справі №173/614/16-ц про стягнення з ПП "Світлана-2000" суми заборгованості в розмірі 4 343 500,00 грн. В результаті повного погашення заборгованості ПП "Світлана-2000" перед ОСОБА_2 , до ПП "Світлана-2000" перейшли усі права кредитора щодо боржника - ОСОБА_1 в частині сплаченої заборгованості в сумі 4 343 500,00 грн., суми виконавчого збору в розмірі - 434 350,00 грн., витрат на проведення виконавчих дій в розмірі - 377,71 грн. Звертає увагу, що сплата ОСОБА_2 з боку ПП "Світлана-2000" за зобов`язання ОСОБА_1 , по договору поруки відбулося на підставі судового рішення в рамках примусового виконання такого рішення, тобто поза волею ПП "Світлана-2000".

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 січня 2025 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено.

Вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, внесення у відповідний реєстр відомостей про накладення арешту на майно в межах позовних вимог на суму 4 778 227,71 грн.: - нежитлове приміщення, загальною площею 289,9 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104, Номер об`єкта в РПВН: 13577478; - комплекс торгових павільйонів А-2,загальною площею 240,8 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 104, Номер об`єкта в РПВН: 23253926; - 40/100 частки в квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна: 27151885.

Постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 квітня 2025 року ухвала Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 січня 2025 року скасована на підставі того , що ухвала суду про накладення арешту як рухоме так і нерухоме майно повинна містити відомості про об`єкт обтяження , зокрема і його вартість. З наведеного випливає, що відомості про те , яка вартість майна , на яке позивач просить канласти арешт , є необхідним для визначення співмірності заявлених способів забезпечення позову.Разом з тим , звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача , позивач не вказав його вартість.

Перевіривши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до частини третьої статті 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Так, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 липня 2019 року у справі № 331/1255/17 (провадження № 61-11180св18) зазначено, що «забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі у разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості заходів забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Аналіз вище вказаних норм права та правових висновків, викладених у постановах Верховним Судом, свідчить про те, що суд, забезпечуючи позов, повинен враховувати співмірність заходів забезпечення позову та заявлених позовних вимог позивача.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України зміст і форма заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Разом з тим, ухвала суду про накладення арешту як рухоме так і нерухоме майно повинна містити відомості про об`єкт обтяження , зокрема і його вартість.

З наведеного випливає, що відомості про те , яка вартість майна , на яке позивач просить канласти арешт , є необхідним для визначення співмірності заявлених способів забезпечення позову.

Разом з тим , звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача , позивач не вказав його вартість.

Відповідно до ч.10 ст. 153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, а також у разі подання заяви особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

У зв`язку з тим , що позивачем у заяві про забезпечення позову не вказано вартості майна відповідача, на яке позивач просить накласти арешт, суд вважає , що заява позивача про забезпечення позову не містить всіх необхідних відомостей ,які потрібні для вирішення питання про забезпечення позову , не відповідає вимогам , передбаченим ч.1 ст. 151 ЦПК України , та підлягає поверненню заявнику на підставі ч.10 ст. 153 ЦПК України.

Разом з тим, суд роз`яснює заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову непозбавляє права повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача Приватного підприємства "Світлана-2000" - адвоката Демінова Олега Ігоровича про забезпечення позову - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви про забезпечення позову не позбавляє повторно подати заяву про забезпечення позову, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя І.В. Корнєєва