Справа № 629/4364/24
Номер провадження 2/629/31/25
24.04.2025 року м.Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого судді - Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання Дохненко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про звернення стягнення боргу,-
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, відзив на позов не надав.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, у письмових поясненнях просив провести розгляд справи за його відсутності та відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти позовних вимог зазначив, що позивачем не надано жодного належного доказу, яким підтверджується коло осіб, які у встановленому порядку прийняли спадщину від померлого ОСОБА_4 , зокрема і ОСОБА_3 , а також власників депозитних рахунків, відкритих в АТ «Ощадбанк», на які вимагається звернення стягнення, а тому його вимоги є безпідставними. Крім того, відповідно до заочного рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.02.2021 у справі №629/4659/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики, стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача заборгованість за договором позики від 16.07.2019 у розмірі 150000,00 грн., інфляційні збитки у розмірі 1950,00 грн. та 3% річних від простроченої суми позики у розмірі 4500,00 грн. Отже, позивач реалізував своє право на судовий захист щодо стягнення коштів за договором позики від 16.07.2019 року з відповідача як спадкоємця померлого боржника ОСОБА_4 , тому спірне питання повинно вирішуватися в рамках судового рішення у справі №629/4659/20.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.
Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Фундаментальними засадами цивільного судочинства є, зокрема, принципи диспозитивності, змагальності, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Диспозитивність цивільного судочинства передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Судом встановлено, що 16.07.2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, посвідчений Даниленко Н.В., приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області 16.07.2019 року, зареєстрований в реєстрі за №1173, за умовами якого позичальник отримав від позикодавця 150000,00 грн. Пункт 4 договору передбачає, що при неповерненні суми позики своєчасно (тобто до 16.10.2019 року) позикодавець вправі буде пред`явити цей договір до стягнення в строки і у порядку, передбачені чинним законодавством України, та вимагати при цьому повернення йому позики, що залишилась несплаченою, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також сплати 3 (трьох) процентів річних від простроченої суми (а.с.30).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.
Відповідно до матеріалів цивільної справи №629/4659/20, номер провадження 2/629/138/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики, витребуваної на підставі ухвали суду та досліджених під час судового розгляду, 13.09.2019 року ОСОБА_3 звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_4 , на підставі якої Лозівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №291/2019 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 (а.с.34,35 ц.с. №629/4659/20).
11.12.2019 року ОСОБА_1 звернувся до Лозівської державної нотаріальної контори з вимогою про повідомлення спадкоємців ОСОБА_4 про наявність у нього боргу перед кредитором та необхідність зв`язатися з останнім для погашення заборгованості спадкодавця згідно договору позики від 16.07.2019 року (а.с.43 ц.с. №629/4659/20).
16.12.2019 року на адресу ОСОБА_3 державним нотаріусом Лозівської державної нотаріальної контори Харківської області направлено повідомлення про вимогу кредитора ОСОБА_1 про грошові зобов`язання по договору позики до спадкоємців в розмірі 150000,00 грн. (а.с.45 ц.с. №629/4659/20).
Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 02.02.2021 року у справі №629/4659/20 позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за договором позики задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за договором позики від 16.07.2019 року у розмірі 150000,00 грн., інфляційні збитки у розмірі 1950 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 4500 грн.
Згідно розписки копію вищевказаного судового рішення та виконавчий лист №629/4659/20 для пред`явлення на виконання до виконавчої служби позивачем отримано 12.03.2021 року (а.с.129 ц.с. №629/4659/20).
За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Зі смертю боржника його грошові зобов`язання включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців боржника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.
Відповідно до ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Отже, спадкоємці померлого позичальника, які не виконали умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу ст.ст. 1281,1282 ЦК України зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора.
Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У спадкоємців боржника обов`язок перед позикодавцем (кредитором) спадкодавця виникає лише у межах, передбачених статтею 1282 ЦК України, тобто в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва.
Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги.
При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.
Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц).
Як на правову підставу позовних вимог у цій справі позивач посилався на статтю 1282 ЦК України, відповідно до частини другої якої вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Тобто зазначена норма права надає кредитору право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на майно, яке було передане спадкоємцю у натурі.
Як було встановлено судом, позивач ОСОБА_1 звернувся до Лозівського міськрайонного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_3 як спадкоємця ОСОБА_4 про стягнення боргу ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 за договором позики від 16.07.2019 року. Рішенням суду від 02.02.2021 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 16.07.2019 року у розмірі 150000,00 грн., інфляційні збитки у розмірі 1950 грн. та 3%річних від простроченої суми у розмірі 4500 грн.
Спір у вищевказаній справі вирішувався між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 , предметом спору було стягнення боргу, а підстави, якими аргументовано позовні вимоги, є аналогічними тим, що заявлені ОСОБА_1 у позові.
Таким чином, позивач реалізував своє право на судовий захист щодо стягнення коштів за договором позики від 16.07.2019 року з відповідача як спадкоємця померлого боржника ОСОБА_4 , а отже спір щодо повернення боргу спадкоємцем боржника повинен вирішуватися в рамках виконання вищевказаного судового рішення у справі № 629/4659/20.
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» -виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Суд зауважує, що позивачем не надано доказів щодо неналежного та/або невиконання рішення суду від 02.02.2021 року, за яким з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 16.07.2019 року у розмірі 150000,00 грн, інфляційні збитки у розмірі 1950 грн. та 3% річних від простроченої суми у розмірі 4500 грн.
Також не надано доказів, що відповідач успадкував конкретне майно у натурі, в тому числі грошові вклади, які знаходяться в АТ «Державний ощадний банк України», і саме на це успадковане майно судом може бути звернуто стягнення.
Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому у задоволенні позову слід відмовити.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору та у задоволенні позову відмовлено.
Керуючись ст. ст. 19,76-81,89, 141,258,259,263-265,268,273,352 ЦПК України, суд -
У задоволенні позовних вимог представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», про звернення стягнення боргу, відмовити.
Судові витрати компенсувати за рахунок держави.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.А. Мицик