Справа № 182/4041/24
Провадження № 4-с/0182/2/2025
У Х В А Л А

Іменем України

24.04.2025 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Рунчевої О.В.,

за участю секретаря Паламарчук П.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі скаргу ОСОБА_1 на дії держаного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Прудського Дмитра Леонідовича та скасування постанови про накладення штрафу від 08.07.2024 року,-

В С Т А Н О В И В:

23.07.2024 року ОСОБА_1 звернувся до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області зі скаргою на дії держаного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Прудського Дмитра Леонідовича, посилаючись на наступні обставини.

На виконанні у державного виконавця держаного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Прудського Дмитра Леонідовича (далі Нікопольського ВДВС) з 30.05.2018 року перебуває виконавче провадження № 56488904, відкрите на підставі судового наказу №775/13331/17 від 04.10.2017 року, виданого Дніпровським районним судом м. Києва. Даним судовим наказом з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини від його доходів щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 05.09.2017 року і до досягнення дитиною повноліття.

08.07.2024 року в рамках даного виконавчого провадження державним виконавцем Прудськом Д.Л. винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_1 в розмірі 132967,18 грн., посилаючись на розрахунок заборгованості по аліментам, відповідно до якого станом на 01.07.2024 року заборгованість складає 265 934,37 грн. Скаржник вважає, що були відсутні підстави для винесення вказаної вище постанови, оскільки державним виконавцем не було враховано ухвалу суду від 27.09.2023 року по справі №755/9416/23, згідно якої були визнані протиправними дії старшого державного виконавця Дніпровського відділу ДВС у м. Києві центрального міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяної І.О. в частині визначення суми заборгованості зі сплати аліментів боржника ОСОБА_1 шляхом видання довідки розрахунку заборгованості від 22.03.2023 року вих. №35491 на суму 170321,92 грн. в рамках виконавчого провадження №56488904, без врахування заробітної плати боржника. Тобто, державним виконавцем Прудським Д.Л. було проігноровано ухвалу суду про скасування неправильно проведеного розрахунку попереднім державним виконавцем.

З огляду на викладене вище, ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову про накладення штрафу від 08.07.2024 року, винесену державним виконавцем Прудським Д.Л., в межах компетенції суду вирішити питання про постановлення окремої ухвали до державного виконавця Прудського Д.Л. про порушення законодавства, а саме кримінальне правопорушення згідно ст.ст.364, 364-1, п.2 382 КК України та направити її органу досудового розслідування.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.07.2024 року скаргу прийнято до провадження та призначено до розгляду в судовому засіданні.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення на зазначені в скарзі електронні адреси та телефонні номери електронного смс-повідомлення, які отримані сторонами 17.04.2025 року, про що свідчать відповідні довідки (а.с.49,50,51,52).

У відповідності до частини 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, суд приходить до наступного.

Стаття 55 Конституції України визначає, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Таким чином, у разі незгоди з вищезазначеним рішенням, особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Як встановлено в судовому засіданні, на виконанні у Нікопольському відділі державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №56488904 з примусового виконання судового наказу №755/13331/17 від 04.10.2017 року, виданого Дніпровським районний судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини від усіх його доходів щомісяця, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 05.09.2017 року і до досягнення дітьми повноліття.

В рамках даного виконавчого провадження державним виконавцем Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Прудським Д.Л. було складено постанову про накладення на боржника ОСОБА_1 штрафу на користь стягувача ОСОБА_1 у розмірі 50% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 132967,18 грн. (а.с.6).

З даною постановою ОСОБА_1 не погоджується, оскільки вона була винесена з урахуванням розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, який був скасований ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2023 року в справі №755/9416/23.

Отже, предметом оскарження в даній скарзі є дії/бездіяльність державного виконавця Нікопольського ВДВС Прудського Д.Л. у виконавчому провадженні №56488904 щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу.

Положеннями ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження» постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат виконавчого провадження та про накладення штрафу є виконавчими документами.

Якщо на виконанні перебуває рішення суду, то згідно зі ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 448 ЦПК України.

Так, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про виконавче провадження», постанова про стягнення штрафу сама по собі є виконавчим документом, а тому, необхідно виділяти виконання двох виконавчих документів:

1) виконавчого листа, виданого на підставі рішення суду;

2) постанови про стягнення штрафу.

У першому випадку застосовуються норми ст. 447 ЦПК при оскарженні рішень, дій чи бездіяльності виконавців, в другому - норми Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 ст. 287 КАС України передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду з позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

За нормами частини 2 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, крім загального порядку оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, визначеного нормами процесуального законодавства, ЗУ «Про виконавче провадження» встановлює спеціальний порядок судового оскарження рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби щодо стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, згідно з яким відповідні спори відносяться до юрисдикції адміністративних судів та підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням наведеного юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані. До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Такі правові висновки містяться в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 370/1034/15-ц. Аналогічний висновок вже висловлювався Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 6 червня 2018 року (справа № 127/9870/16-ц), від 30 січня 2019 року (справа № 161/8267/17) та інших.

Правові висновки про належність до юрисдикції адміністративних судів розгляду вимог щодо оскарження постанов виконавця про накладення штрафів, неодноразово викладалися у постановах Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2018 року у справах № 127/9870/16-ц (провадження № 14-166цс18) та № 921/16/14-г/15 (провадження № 12-93гс18), від 20 вересня 2018 року у справі № 821/872/17 (провадження № 11-734апп18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 826/5195/17 (провадження № 11-801апп18), від 16 січня 2019 року у справі № 279/3458/17-ц (провадження № 14-543цс18) від 09 жовтня 2019 року у справі № 758/201/17 (провадження № 14-468цс19), від 19 травня 2020 року у справі № 754/2223/15-ц (провадження № 14-568цс19), від 18 серпня 2021 року у справі №463/4691/20 (провадження № 61-8303св21).

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року у справі №2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21) також звернуто увагу на відмінності між правовою природою штрафів, які може накласти державний виконавець та роз`яснено юрисдикцію оскарження постанов державного виконавця у разі їх накладення та стягнення.

В силу вимог ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки предметом даної скарги є дії державного виконавця Нікопольського ВДВС Прудського Д.Л. у виконавчому провадженні №56488904 щодо стягнення з ОСОБА_1 штрафу, у разі подання такої скарги в порядку цивільного судочинства суддя, з урахуванням аналогічної ситуації в позовному провадженні, має відмовити у відкритті провадження на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК, а, помилково прийнявши скаргу до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК.

Таким чином, враховуючи характер спірних правовідносин, дана скарга не підлягає розгляду місцевим загальним судом в порядку положень Розділу VII ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК, суд своєю ухвалою закриває провадження по справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п1.ч.1 ст.205, 447, 448 ЦПК України, ч. 1 ст. 287 КАС України, ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», суд -

У Х В А Л И В:

Провадження по скарзі ОСОБА_1 на дії держаного виконавця Нікопольського відділу державної виконавчої служби у Нікопольському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Прудського Дмитра Леонідовича та скасування постанови про накладення штрафу від 08.07.2024 року закрити.

Роз`яснити скаржнику його право на звернення зі скаргою на дії /бездіяльність державного виконавця в порядку адміністративного судочинства до відповідного адміністративного суду.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева