Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Справа №936/419/25
Провадження №2/936/125/2025
22.04.2025 селище Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі судді Софілканич О.А., з участю секретаря судового засідання Дзямко А.А., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі судових засідань в селищі Воловець в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Повідайчика Віктора Івановича в інтересах позивачки ОСОБА_1 до Жденіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування,
07.04.2025 до суду надійшов вищезазначений позов.
08.04.2025 відкрито провадження у даній справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження.
Представник позивачки ОСОБА_3 до початку підготовчого засідання подав клопотання про слухання справи без його участі та участі позивачки, заявлений позов підтримують. У разі визнання позову відповідачем, просять повернути позивачці 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви до суду.
Представник відповідача Жденіївської селищної ради Мукачівського району, Закарпатської області у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій позов визнає повністю, просив розглядати справу без його участі.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
У відповідності до приписів ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу.
Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.
Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 від 12.07.2024), який був батьком позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджено Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 05.02.2003 року.
Позивачка у шестимісячний строк для прийняття спадщини, встановлений Законом звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі N? 79224088 від 20.11.2024 виданим приватним нотаріусом
Мукачівського районного нотаріального округу Заяць С.А. підтверджується факт відкриття спадкової справи за померлим ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Позивачка прийняла спадщину за померлим батьком, оформила спадкове майно і отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, зокрема:
- на частки житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НТС 411133 від 13.03.2025 року);
-на земельну ділянку площею 0,1500 га, цільове призначення 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НТС 411134 від 13.03.2025 року);
-на земельну ділянку площею 0,0750 га, цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, село Пашківці, урочище «Луг» (згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НТС 411138 від 13.03.2025 року);
-на земельну ділянку площею 0,1600 га, цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства, що находиться за адресою: Закарпатська область Воловецький район, село Пашківці, урочище «Біля школи» (згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НТС 411137 від 13.03.2025 року);
-на земельну ділянку площею 0,1800 га, цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НТС 411136 від 13.03.2025 року);
- на земельну ділянку площею 0,1470 га, цільове призначення 01.03 для ведення особистого селянського господарства, що находиться за адресою: Закарпатська область, Воловецький район, село Пашківці, урочище «Луг» (згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НТС 411135 від 13.03.2025 року).
Позивачка звернулася до нотаріуса з метою оформити спадщину на зазначене нерухоме майно, на що отримала відмову, мотивовану відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа про право власності на майно.
Намагаючись з?ясувати місце розташування земельної ділянки, позивачка звернулася до Жденіївської селищної ради. Спеціалістами органу місцевого самоврядування було повідомлено їй про те, що вона втратила право на цю земельну ділянку, оскільки не заявила про свої права на майно протягом шестимісячного строку з дня смерті батька, а Воловецька районна державна адміністрація ліквідована і ніхто не може підтвердити факт отримання земельної ділянки.
Згідно з ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Так, у відповідності до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.2 ст.49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.
Як передбачено ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.
Ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).
Зважаючи на вимоги ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
На підставі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.
Як передбачено ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.
Згідно з п. «г» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.
Відповідно до ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод.
У відповідності до п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянкиздійснюється шляхом визнання прав.
Частиною 1 ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Досліджені судом докази підтверджують, що оригінал Державного акту на право приватної власності на землю серії ЗК №050048 від 17.07.2007 -втрачено.
За таких обставин, суд приходить висновку, що позивачка ОСОБА_1 , яка є спадкоємцем майна першої черги за законом, спадщину після смерті батька ОСОБА_2 прийняла, однак позбавлена можливості оформити право власності на вказане у позові спадкове майно (земельну ділянку) через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, а тому її права підлягають судовому захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, оскільки іншого способу захисту своїх спадкових прав та права власності у неї немає.
Враховуючи вищенаведене, згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, з`ясувавши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.
На підставі ч.1 ст.142 ЦПК України у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1536,80 гривень.
Керуючись статтями 142, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд
У Х В А Л И В:
Позов адвоката Повідайчика Віктора Івановича в інтересах позивачки ОСОБА_1 до Жденіївської селищної ради Мукачівського району Закарпатської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування- задоволити.
Повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 1536 гривень 80 копійок
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання її до Закарпатського апеляційного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач: Жденіївська селищна рада Мукачівського району Закарпатської області, місцезнаходження: селище Жденієво, вул.Шевченка, 141, .

Повне рішення буде складено 24 квітня 2025 року.

Суддя Софілканич О.А.