ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2731/25 Справа № 203/2454/24 Суддя у 1-й інстанції - Басова Н. В. Суддя у 2-й інстанції - Халаджи О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2024 року у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (суддя першої інстанції Басова Н.В.),

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року Акціонерне товариство «Ідея Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідачки на користь Банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 138121,40 грн., яка складається з: прострочений борг 76322,12 грн., прострочені проценти 12,66 грн., прострочена плата за обслуговування кредиту 61786,62 грн., а також судовий збір у розмірі 3028 грн.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2024 року позовні вимоги задоволено у повному обсязі.

Із вказаним рішенням суду не погодилась відповідачка, та подала апеляційну скаргу, в якій зазначила, що воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без належного дослідження обставин справи.

Скаргу мотивує тим, що банк не роз`яснював за які конкретно розрахунково-касові діє з відповідача буде взята комісія за обслуговування кредитної заборгованості, відповідні дії банку вносять істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу.

Також вказує на те, що в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються споживачу банківських послуг.

Крім того, зазначає, що банком не надана детальна виписка по картковому рахунку відповідачки, в якій би містилася повна інформація про рух коштів.

ОСОБА_1 просила рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2024 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Від представника Банку Лубоцької Н.І., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому вона зазначила, що відповідачка підписавши кредитний договір, погодилась з усіма його умовами, будь-яких заперечень щодо його змісту останньою надано не було,вказує, що рішення ухвалено з дотриманням вимог чинного законодавства, просила залишити його без змін.

ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Представник АТ «Ідея Банк» - Лубоцька Н.І. у судове засідання не з`явилась, просила розглядати справу без її участі.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.10.2021 року позичальником ОСОБА_1 акцептовано публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк» та укладено договір кредиту № Р31.00400.008838478, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 84 192,00 грн. зі сплатою 0,01 % річних строком на 24 місяці (а.с. 4-20).

Згідно з п. 1.7 Договору, під час користування кредитом банк надає клієнту послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата.

Відповідно до довідки-розрахунку станом на 05.04.2024 року загальна заборгованість за кредитним договором складає 138 121,40 грн., з яких: 76 322,12 грн. прострочений борг; 12,66 грн. прострочені проценти; 61 786,62 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту (а.с. 23).

Задовольняючи позовні вимоги, суд вказав про те, що фактично отримані та використані відповідачем, як позичальником, кошти в добровільному порядку позивачу у повному обсязі не повернуті, а тому наявні підстави для задоволення позову. Крім того, суд зазначив про те, що відповідачем не надано належних та допустимих доказів заперечення факту отримання кредиту позичальником.

Колегія суддів апеляційного суду повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції враховуючи наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

В силу вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 640 ЦК України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно статті 642 ЦК - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.

Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що що 18.10.2021 року позичальником ОСОБА_1 акцептовано публічну пропозицію про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Ідея Банк» та укладено договір кредиту № Р31.00400.008838478, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 84 192,00 грн. зі сплатою 0,01 % річних строком на 24 місяці (а.с. 4-20).

Згідно з п. 1.7 Договору, під час користування кредитом банк надає клієнту послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата.

Пунктом 1.8. Договору встановлено, що дата повернення Кредиту. - 18.10.2023 року. Повернення заборгованості за Договором здійснюється через рахунок НОМЕР_1 , відкритий у Банку (далі - Рахунок) відповідно до порядку повернення кредиту, згідно Графіку щомісячних платежів за цим Договором (Додаток N?1 до Договору).

Пункт 1.9. Банк надає кредит Позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 84192.00 (Вісімдесят чотири тисячі сто дев?яносто дві грн. 00 коп.) гривень на рахунок НОМЕР_2 Позичальника, який відкритий в АТ 'Ідея Банк', МФО 336310.

1.10. Змінювана процентна ставка визначається як змінна частина ставки в розмірі 9.5% збільшена на маржу Банку в розмірі -9.49%. Станом на день укладення Договору встановлена Кредитодавцем змінна частина ставки вказана в п. 1.3. Договору. Максимальний розмір змінюваної процентної ставки не може становити більше 90% річних. Змінна частина процентної ставки дорівнює потрійному значенню UIRD (Український індекс ставок за депозитами фізичних осіб) (далі - Індекс) за 3 місячними. депозитами на останній день попереднього місяця, надалі - «Індекс». Індекс використовується як база для визначення процентної ставки. Змінна частина процентної ставки переглядається та може змінюватись Кредитодавцем щомісячно. Статистичні дані Національного банку України, які містять Індекс, розміщуються на офіційному сайті Національного Банку України за адресою: htp://www.bank.gov.ua. Сторони домовились, що у випадку зміни назви Індексу чи посилання на Індекс, але без зміни його економічної суті, Сторони не вносять змін до Договору, і такі дані продовжують використовуватись у формулі визначення змінної частини ставки. Кредитодавець може в будь-який момент, зважаючи на зміни ключових ринкових показників, визначити змінну частину процентної ставки нижчою ніж ставка, яка розрахована відповідно до цього пункту Договору. Кредитодавець повідомляє Позичальника про зміну розміру процентної ставки та надсилає Клієнту новий Графік щомісячних платежів за Договором листом без внесення змін (доповнень) до Договору не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої почне діяти нова ставка.

Крім того, того пунктом 2 договору встановлено, нанесенням власноручного підпису під цим Договором, Клієнт:

2.1, акцептує Публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО та Публічну оферту на укладення 214, підтверджує договору про використання аналога власноручного підпису та відтиску печатки банку, які зберігаються переводити свої 3 на офіційному сайті Банку https://deabank.ua/uk/about/public-contracts. Підтверджує, що в день Ковнта або покла укладення цього Договору у відділенні Банку або Кредитного посередника, за його вибором йому 215. підписаннял надано КБОФО та Тарифи; вони йому зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення

2.2. підтверджує своє місце праці - " ОСОБА_2 (Beerbank)" та розмір обов`язань за ц середньомісячного доходу - 8500.00 грн.

2.3. погоджується з тим, що ДКБОФО та Тарифи, які є невід?ємною частиною ДКБОФО, Графік повного виконання, щомісячних платежів (Додаток N?1 до Договору) є невід?ємними складовими цього Договору та наявній (доступ зобов?язується виконувати їх умови. рахунку коштів;

2.4. підтверджує, що ознайомлений з Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб. для використання

2.5. засвідчує, що до укладання цього Договору йому Банком надана інформація в повному обсязі, яка Здійснюючи на зазначена в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання відповідний м ринків фінансових послуг» та він ознайомлений з нею

2.6. підтверджує і засвідчує, що Банком надано для порівняння різні пропозиції щодо кредитування з угод до цього метою прийняття Клієнтом обґрунтованого рішення.

Також слід зазначити, що Банком до позовної заяви було надано докази перерахування на рахунок відповідачки кредитних коштів у розмірі 84192,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером №6374176 від 18.10.2021 року (а.с.21).

Відповідно до довідки-розрахунку станом на 05.04.2024 року загальна заборгованість за кредитним договором складає 138 121,40 грн., з яких: 76 322,12 грн. прострочений борг; 12,66 грн. прострочені проценти; 61 786,62 грн. прострочена плата за обслуговування кредиту (а.с. 23).

Враховуючи викладене, та враховуючи ту обставину, що відповідачкою власноручно було підписано кредитний договір, в якому було обумовлено всі істотні умови його виконання, та враховуючи, що відповідачка кредитні кошти отримала, користувалась ними, часткового погашала існуючу заборгованість, апеляційний суд вважає, що місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог, оскільки ОСОБА_1 належними та допустимими докази не спростовано наявність заборгованість та не спростовано останньою укладання спірного кредитного договору, а отже колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення відповідає нормам процесуального та матеріального права, а отже апеляційну скаргу відповідачки слід залишити без задоволення.

Посилання в апеляційній скарзі про ненадання належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі кредитних коштів та наявності заборгованості у заявленому розмірі , є безпідставним з огляду на наступне.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21).

Отже, наданий банком розрахунок заборгованості за кредитом та виписка по рахунку є належним доказом користування відповідачем кредитними коштами.

Відповідно до вказаної вище виписки, ОСОБА_1 активно користувалась кредитним лімітом,здійснюючи перекази грошових коштів, оплачуючи покупки в магазинах. Більш того, відповідачка здійснювала часткове погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується розрахунком та випискою з особового рахунку.

Зазначене свідчить про визнання та приймання ОСОБА_1 укладення кредитного договору від 18.10.2021 року та отримання останньою кредитним коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, позичальником не спростовано твердження позивача про те, що відповідач користувався наданими кредитними коштами.

Контррозрахунку заборгованості, що спростовує розмір заборгованості, визначений позивачем, відповідачкою також не надано.

Підсумовуючи викладене, колегія апеляційного суду встановила, що на порушення умов договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 138121,40 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку.

Доказів які б свідчили про виконання взятих на себе зобов`язань відповідачкою не надано.

При цьому, колегія критично ставиться до доводів відповідачки щодо того, що банк незаконно спрямував погашені відповідачем кошти на оплату за обслуговування кредитної заборгованості, з урахуванням чого суд мав би або зобов`язати банк здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням того, що платежі по кредиту не можуть зараховуватися для погашення оплати за обслуговування кредитної заборгованості, або мав би зробити такий перерахунок самостійно.

Обґрунтовуючи такі доводи, відповідачка посилається на те, що положення договору щодо встановлення плати за обслуговування кредиту не відповідають положенням Закону України «Про захист прав споживачів», а також на судову практику, яка підтверджує обґрунтованість його позиції.

Водночас, як було встановлено, договір кредиту було укладено 18 жовтня 2021 року.

Тоді як ще 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України «Про споживче кредитування», який і визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Також, 08 червня 2017 року були затверджені нові Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, які передбачали можливість включення до договорів про надання споживчого кредиту плати за обслуговування кредиту чи кредитної заборгованості. При цьому укладеним сторонами договором кредиту визначено за що саме справляється плата за обслуговування кредиту. ОСОБА_1 тривалий час здійснювала сплату всіх необхідних платежів, що вказує на вчинення нею дій на прийняття всіх умов кредитування.

Тому, у суду відсутні підстави для перерахунку нарахувань банком заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитом.

Доводи апеляційної скарги не створюють висновок про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду першої інстанції щодо їх оцінки.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позов, колегія суддів не приймає до уваги оскільки, такі доводи зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, висвітлення цих обставин у спосіб, що є зручним для скаржника, що має за мету задоволення апеляційної скарги, а не спростування висновків суду першої інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України»).

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував та є однаковими з доводами які були викладені у позовній заяві.

Колегія суддів перевірила доводи апеляційної скарги на предмет законності судового рішення виключно в межах заявлених в суді першої інстанції вимог та які безпосередньо стосуються правильності застосування судом норм матеріального і дотримання норм процесуального права, у зв`язку із чим, не вдається до аналізу і перевірки інших доводів, які за своїм змістом зводяться до необхідності переоцінки доказів та встановлення обставин у справі, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом порушено норми процесуального права та/або неправильно застосовано норми матеріального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 20 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи

О.В. Агєєв

Т.В. Космачевська