Справа № 204/2188/25
Провадження № 2-н/204/276/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

27 лютого 2025 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Чапала Г.В., розглянувши заяву Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник, Дніпровська філія Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу за період з червня 2023 по лютий 2025 року, а також пені, 3% річних та збитків від інфляції.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу за таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

На виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, з метою визначення підсудності, судом був зроблений запит до Єдиного державного демографічного реєстру та отримано відповідь №1151846, з якої слідує, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що співпадає із адресою надання послуг розподілу природного газу, заборгованість по яким є предметом вимог заявника, і вказана адреса відноситься до Шевченківського району м. Дніпро.

У ч. 1 ст. 30 ЦПК України визначено, зокрема, що позови, які виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Предметом заяви у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання послуг ТОВ «Газорозподільні мережі України» за адресою: АДРЕСА_1 , отже, дані послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна.

Згідно з висновком Верховного суду, викладеним у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 638/1988/17, провадження № 61-30812св18), позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Враховуючи, що згідно даних Єдиного державного демографічного реєстру отриманих судом у відповіді №1151846, адреса надання послуг розподілу природного газу, заборгованість по яким є предметом вимог заявника, відноситься до Шевченківського району м. Дніпро, а отже не відноситься до територіальної підсудності Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.

Згідно п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушенням правил підсудності.

Окрім того, згідно п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості. Натомість заява Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу містить вимогу про стягнення пені в розмірі 25,61 грн. Тобто у цій частині заява не відповідає вимогам процесуального закону щодо переліку вимог, за якими може бути видано судовий наказ. Згідно п. 3 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 165-167 ЦПК України, -

УХВАЛИВ :

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Дніпровської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу з вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послуги з розподілу природного газу.

Роз`яснити заявнику, що згідно ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя