Справа № 646/6200/21
№ провадження 2/646/1435/2025
РІШЕННЯ

іменем України

16.04.2025 року Червонозаводський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді - Глоби М.М.,

за участю секретаря судового засідання Борщ Л.В.,

та представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Харківської міської ради про встановлення факту місця відкриття спадщини та визнання права власності, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора,

в с т а н о в и в:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в обґрунтування якого після уточнення зазначила, що вона є дружиною ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Від шлюбу подружжя мають спільну дитину, доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті чоловіка вона 26.10.2020 року звернулась до Перша Харківська міська державна нотаріальна контора (далі ПХМДНК) із заявою про прийняття спадщини.

18.05.2021 року ПХМДНК їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті чоловіка, оскільки нотаріусом не було встановлено місце відкриття спадщини та коло спадкоємців.

Зазначила, що спадкове майно після смерті ОСОБА_4 складається з квартири АДРЕСА_1 . Вказана квартира належала на праві власності батькам її померлого чоловіка ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся їх рідний син ОСОБА_4 , що свідчить про той факт, що останній прийняв спадщину після смерті батьків у встановлені законом строк та порядок.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 з 08.11.2012 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно мешкали в квартирі батьків ОСОБА_4 . В прізвищах батьків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та її померлого чоловіка ОСОБА_4 сталася помилка в документах внаслідок перекладу з російської на українську мови.

З урахуванням уточнених позовних вимог, просила встановити факт її постійного проживання разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 , а також встановити факт, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є останнє його місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 та визнати за нею право власності на вказану квартиру у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

06.12.2021 року у відповідності до вимог ст. 178 ЦПК України Харківська міська рада надала відзив на позовну заяву, в якому виклала заперечення проти позову, згідно яких зазначила, що позивачем в позовній заяві не доведено усіма доказами належність спадкодавцю на праві приватної власності спірного нерухомого майна. Тому, ОСОБА_4 не можливо вважати спадкодавцем спірного нерухомого майна, оскільки відсутні відомості про проведення державної реєстрації такого майна за ним у встановленому законом порядку. Просили відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі.

14.02.2022 року у відповідності до вимог ч. 1 ст. 179 ЦПК України, ОСОБА_2 надала суду відповідь на відзив в якому заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Вважала відзив відповідача необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню.

Розпорядженням Голови Верховного Суду №4/0/9-22 від 10.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Червонозаводського районного суду м. Харкова, визначено територіальну підсудність справ за Ленінським районним судом м. Полтави.

На виконання вказаного Розпорядження Червонозаводським районним судом м. Харкова до Ленінського районного суду м. Полтави було передано для продовження розгляду цивільну справу № 646/6200/21 судді Шелест І.М., яку згідно з Рішенням Вищої ради правосуддя № 123/0/15-22 від 15.02.2022 звільнено зі штату суду у зв`язку з поданням заяви про відставку.

В Ленінському районному суді м. Полтави вищевказана цивільна справа реєстрацію в автоматизованій системі документообігу не проходила.

Вищевказана цивільна справа була повернута Ленінським районним судом м. Полтави до Червонозаводського районного суду м. Харкова, та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2023 року, передана для розгляду судді Глобі М.М.

Ухвалою суду від 20.02.2023 року цивільна справа прийнята до провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 10.05.2023 року закрито підготовче засідання у справі. Справа призначена до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 06.02.2024 року прийнято до розгляду уточнену позовну заяву та в подальшому вирішено проводити розгляд справи з урахуванням уточнених позовних вимог.

Ухвалою суду від 06.05.2024 року у справі призначено судово-лінгвістичну експертизу, проведення якої було доручено Національному науковому центру «Інститут судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса» Міністерства юстиції України.

01.08.2024 року матеріали цивільної справи були повернуті до суду без виконання судово-лінгвістичної експертизи, на підставі листа заступника директора з експертної роботи ОСОБА_9 .

Ухвалою суду від 12.08.2024 року поновлено провадження у справі.

Позивач в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник позивача під час розгляду справи заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином, подала до канцелярії суду заяву, в якій просила задовольнити вказану цивільну справу, розгляд справи проводити без її участі.

Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань до суду не надходило.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, покладалась на розсуд суду.

Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши та перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є дружиною ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19).

Шлюб між подружжям був укладений двічі, а саме: 24.10.1980 року шлюб було зареєстровано в Палаці одруження «Орджонікідзевський» та розірвано 25.10.1988 року в Дзержинському відділі ЗАГС, актовий запис № 1016 та вдруге зареєстровано 30.06.1990 року в Дзержинському відділі ЗАГС за записом № 645 (а.с. 11-13).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 судом встановлено, що у подружжя є спільна дитина - донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 0 від 26.10.2020 року вбачається, що батьками померлого чоловіка позивача ОСОБА_4 є ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (а.с. 77-78).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 повідомила, що проживає в буд. АДРЕСА_3 близько 60 років. Більше 20 років знає особисто родину ОСОБА_11 , з якою перебуває у дружніх відносинах та у яких періодично бувала вдома. Зазначила, що знала ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 як подружжя та батьків ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останній був одружений на ОСОБА_2 , вони мали спільну доньку. З народження та по день смерті, ОСОБА_4 проживав разом із батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 по АДРЕСА_2 , де й помер. З 2012 року по теперішній час ОСОБА_2 постійно проживала із чоловіком ОСОБА_4 за вказаною вище адресою, та здійснювала догляд за батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_8 після смерті яких, здійснювала разом із чоловіком ОСОБА_4 їх поховання.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_12 повідомила, що проживає в буд. АДРЕСА_3 з 1976 року та знає особисто родину ОСОБА_11 близько 45 років. Зазначила, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 були подружжям та батьками ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_4 разом із дружиною ОСОБА_2 проживав разом із батьками, за якими здійснював догляд та після смерті яких, займався їх похованням.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_13 повідомила, що з 1965 року проживає в буд. 4 по ОСОБА_14 . Родина ОСОБА_11 є її сусідами, з якими вона особисто знайома більше 40 років. Зазначила, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 був рідним сином ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Він мешкав разом із батьками та дружиною ОСОБА_15 в квартирі АДРЕСА_1 . Після смерті батьків ОСОБА_4 разом із дружиною займався їх похованням.

Згідно даних висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз за № 056/22327-а від 13.11.2020 року, українські записи прізвища ОСОБА_11 та ОСОБА_11 , попри розбіжності в орфографічній фіксації в документах, наданих для проведення експертизи, є ідентичними (т. 1 а.с. 29).

Як зазначено у акті від 10.06.2021 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_3 , вбачається, що померлий ОСОБА_4 постійно мешкав у батьків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за вищевказаною адресою зі своєю дружиною ОСОБА_2 у період з 08.11.2012 року по 05.10.2020 року, зазначена інформація, також підтверджується деклараціями укладеними з сімейним лікарем (т. 1 а.с. 42-43).

Відповідно до даних свідоцтва про право власності на житло за № 0-98-123602 від 26,05.1998 року, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належала ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 23).

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 09.11.2012 року) (т. 1 а.с. 17).

Під час судового розгляду встановлено, що після смерті ОСОБА_7 у першій Харківській державній нотаріальній конторі була заведена спадкова справа № 271/2013. З заявою про прийняття спадщини звернулась дружина спадкодавця ОСОБА_8 , яка мешкала на момент подачі заяви за адресою: АДРЕСА_2 . Із заявою про відмову від спадщини на користь ОСОБА_8 звернувся ОСОБА_4 , син спадкодавця (т. 2 а.с. 41-42).

ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 від 30.06.2013 року) (т. 1 а.с. 17, 18).

Згідно даних акту обстеження від 03.07.2019 року складеного складом комісії: начальника дільниці № 58 КП «Жилкомервіс» Приходько В.А., майстра дільниці № 58 КП «Жилкомсервіс» Мартиросян Л.М., майстра дільниці № 58 КП «Жилкомсервіс» ОСОБА_16 вбачається, що з моменту смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 у ділянку, з документами про набуття спадщини, ніхто не звертався. За словами сусідів у квартирі проживає син із родиною (т. 2 а.с. 46).

Після смерті ОСОБА_8 , із заявою про прийняття спадщини до першої Харківської державної нотаріальної контори звернувся син спадкодавця ОСОБА_4 (т. 2 а.с. 43, 45).

З листа ПХМДНК від 03.03.2020 року за № 701/02-14 вбачається, що до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 було заведено спадкову № 271/2013 (заява про прийняття спадщини від ОСОБА_8 , дружини спадкодавця, яка мешкала на момент подачі заяви за адресою: АДРЕСА_2 та заява про відмову від спадщини на користь ОСОБА_8 , дружини спадкодавця, від ОСОБА_4 , сина спадкодавця, який мешкав на момент подачі заяви за адресою: АДРЕСА_2 ); та, до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 було заведено спадкову справу № 771/2013 (заява про прийняття спадщини від ОСОБА_4 , який на момент подачі заяви проживав за адресою: АДРЕСА_4 (т. 2 а.с. 44).

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України).

За змістом ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВС України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця.

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа - свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї (наприклад, на нерухоме майно).

Факт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно з п. 2 Постанови Пленуму ВС України за № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.

Акт прийняття спадщини характеризується наступними ознаками: односторонній характер даного правочину, оскільки його здійснення залежить виключно від волі спадкоємця; безумовність та беззастережність передбачають, що не можна поставити факт прийняття спадщини у залежність від настання або ненастання якої-небудь умови, рівно як і не допускається часткове прийняття спадщини з відмовою від прийняття тієї її частини, що залишилася; прийняття спадкоємцем спадщини хоча б у частині свідчить про те, що спадкоємець прийняв її у цілому, незалежно від того, у чому полягає частина, що залишилася, і де вона знаходиться.

Згідно з п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Установлення юридичних фактів сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку, їх встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети.

Як встановлено під час судового розгляду, після смерті ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернувся із заявою про прийняття спадщини їх син - спадкоємець ОСОБА_4 , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено не було. Доказів того, що останній був усунений від спадщини, відмовився від її прийняття, або не приймав її, матеріали справи не містять.

Таким чином, суд приходить до висновку, що квартира АДРЕСА_1 належить до спадкового майна після смерті ОСОБА_4 .

Після смерті чоловіка ОСОБА_2 26.10.2020 року звернулась до ПХМДНК із заявою про прийняття спадщини, вказане підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі реєстрації спадкових справ за № 487/2020 (а.с. 26).

Згідно постанови ПХМДНК позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 . Підставою для відмови зазначено розбіжності щодо місця проживання/реєстрації ОСОБА_4 на час відкриття спадщини (а.с. 20).

Разом з тим, з матеріалів справи та пояснень свідків встановлено факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із чоловіком ОСОБА_4 на момент його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 , також, було встановлено той факт, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 є його останнє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , а тому вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Однією з таких підстав є успадкування прав на майно, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 ЦК України.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Правилами ст. 1268 ЦК України встановлено, що прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця.

Згідно роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.06.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», викладених у п. 3.1, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку.

Особа може звертатись до суду з позовом про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Отже, оскільки спадщину після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично прийняла в порядку спадкування позивач, то суд вважає за можливе визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку про задоволення заявлених ОСОБА_2 позовних вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 5, 12, 13, 19, 76, 77, 81, 141, 263-265, 267, 273, 274, 354, 355 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , Харківської міської ради про встановлення факту місця відкриття спадщини та визнання права власності, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Перша Харківська міська державна нотаріальна контора задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 разом із ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

Встановити факт, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є останнє місце його проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти діб з дня проголошення рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 .

Представник позивача ОСОБА_1 , адреса для листування: АДРЕСА_6 .

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач Харківська міська рада, , адреса: 61003, м. Харків, м-н. Конституції, 7.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Перша Харківська міська державна нотаріальна контора, адреса: 61003, м. Харків, м-н. Конституції, Палац праці, 7 під`їзд, 4 поверх.

Суддя