Провадження № 2/712/201/25
Справа № 711/9687/23
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2025 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді ПИРОЖЕНКО С.А.
при секретарі ГАНДЖА В.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Заступника керівника Черкаської обласної прокуратури (адреса: м. Черкаси, бул. Шевченка 286) в інтересах держави в особі Черкаської міської ради (адреса: м. Черкаси, вул. Б. Вишневецького 36) до ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 ) про витребування майна,
Згідно інформацій КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 20.04.2023 № 274, від 24.05.2023 № 357 інвентаризаційна справа на квартиру АДРЕСА_3 не зареєстрована, реєстрація права власності не здійснювалась.
Згідно листів виконавчого комітету Черкаської міської ради від 20.04.2023 1054-01-7, від 01.05.2023 № 5969-01-11, від 24.05.2023 № 7683-01-11 інформація щодо приватизації квартири АДРЕСА_3 відсутня, свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 06.10.2011 не видавалося, розпорядчий документ про передачу у приватну власність не приймався.
Відповідно до інформацій Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 10.04.2023 № 5246-01-10, від 24.04.2023 № 5969-01-11, від 23.05.2023 № 3757/01.03-01 у вказаній квартирі були зареєстровані такі особи: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (з 17.01.1986 до 24.03.2004), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (з 07.10.1998 до 22.10.2003), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (з 08.02.2013 до 15.02.2013), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (з 17.05.1989 - дотепер).
Згідно інформації виконавчого комітету Маньківської селищної ради від 24.05.2023 № 484/05-15 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований по АДРЕСА_1 з 19.06.2002. ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_3 не проживав та не був зареєстрований, отже відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не мав права приватизувати вказану квартиру.
З наведеного вбачається, що ОСОБА_3 протиправно, на підставі підроблених документів, заволодів нерухомим майном, яке є комунальною власністю, а саме: квартирою АДРЕСА_3 .
Згідно з рішенням Черкаської міської ради від 26.06.2003 № 3-351 «Про перелік об`єктів права міської комунальної власності та уповноважених органів, яким вони передаються в оперативне управління» будинок АДРЕСА_4 , в якому розташована спірна квартира, перебуває в міській комунальній власності.
Таким чином, спірне нерухоме майно у вигляді квартири незаконно вибуло із комунальної власності міста Черкаси поза волею власника та на цей час перебуває у володінні ОСОБА_3 .
26 січня 2024 року ухвалою суду справу прийнято до провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.
05.02.2024 року Заступником керівника Черкаської обласної прокуратури подано клопотання про розгляд справи в загальному позовному провадженні.
Ухвалою суду від 24 червня 2024 року вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено по справі підготовче судове засідання.
Ухвалою від 06 грудня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Прокурор Барбаш О.А. до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Представник Черкаської міської ради до судового засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Третя особа до судового засідання не з`явився, причини неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
У зв`язку з неявкою сторін фіксація технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалася.
З письмової згоди прокурора та представника позивача, відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.
Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами цивільного законодавства.
Згідно інформацій КП «Черкаське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» від 20.04.2023 № 274, від 24.05.2023 № 357 інвентаризаційна справа на квартиру АДРЕСА_3 не зареєстрована, реєстрація права власності не здійснювалась.
Згідно листів виконавчого комітету Черкаської міської ради від 20.04.2023 1054-01-7, від 01.05.2023 № 5969-01-11, від 24.05.2023 № 7683-01-11 інформація щодо приватизації квартири АДРЕСА_3 відсутня, свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 06.10.2011 не видавалося, розпорядчий документ про передачу у приватну власність не приймався.
Відповідно до інформацій Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 10.04.2023 № 5246-01-10, від 24.04.2023 № 5969-01-11, від 23.05.2023 № 3757/01.03-01 у вказаній квартирі були зареєстровані такі особи: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (з 17.01.1986 до 24.03.2004), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (з 07.10.1998 до 22.10.2003), ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (з 08.02.2013 до 15.02.2013), ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (з 17.05.1989 - дотепер).
Згідно інформації виконавчого комітету Маньківської селищної ради від 24.05.2023 № 484/05-15 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстрований по АДРЕСА_1 з 19.06.2002. ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_3 не проживав та не був зареєстрований, отже відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не мав права приватизувати вказану квартиру.
З наведеного вбачається, що ОСОБА_3 протиправно, на підставі підроблених документів, заволодів нерухомим майном, яке є комунальною власністю, а саме: квартирою АДРЕСА_3 .
Згідно з рішенням Черкаської міської ради від 26.06.2003 № 3-351 «Про перелік об`єктів права міської комунальної власності та уповноважених органів, яким вони передаються в оперативне управління» будинок АДРЕСА_4 , в якому розташована спірна квартира, перебуває в міській комунальній власності.
Частиною 1 ст. 143 Конституції України визначено, що територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є у комунальній власності.
Згідно з ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
У ч.2 ст. 327 ЦК України зазначено, що управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 8 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).
Незаконне позбавлення права власності на нерухоме майно, що належить до комунальної власності, завдає значної шкоди територіальній громаді, підриває матеріальну основу місцевого самоврядування, порушує інтереси держави, унеможливлює виконання гарантованих ст. 47 Конституції України житлових прав громадян, які потребують соціального захисту.
Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності (ч.1 ст.345 ЦК України).
Згідно зі ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках), де мешкають два і більше наймачів.
Відповідно до ст.8 вказаного Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.
Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.
Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.
Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства).
Судом встановлено, що згідно листів виконавчого комітету Черкаської міської ради від 20.04.2023 Ю54-01-7, від 01.05.2023 № 5969-01-11, від 24.05.2023 № 7683-01-11 інформація щодо приватизації квартири АДРЕСА_3 відсутня, свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 від 06.10.2011 не видавалося, розпорядчий документ про передачу у приватну власність не приймався.
Окрім того, ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_3 не проживав та не був зареєстрований, отже відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» не мав права приватизувати вказану квартиру.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Статтею 3 цього Закону встановлено, що загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема, гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом.
Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 5 цього Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених ст. 31 цього Закону.
Відповідно до ч.3 ст.10, ст.18 Закону № 1952-IV державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і по даних/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах, наявність факту виконання умов правочину, з
якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації.
Положеннями ч.4 ст.18 Закону № 1952-IV обумовлено, що державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.
Умови, підстави та процедура проведення відповідно до Закону № 1952-IV державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедура взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015.
Згідно з п.п. 6 та 7 Порядку державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.
Відповідно до п. 40 Порядку, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону № 1952-IV та цим Порядком.
Згідно ч.1 п.6 ст.27 Закону № 1952-IV державна реєстрація права власності здійснюється, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката.
Порядком визначено вичерпний перелік обов`язкових для подання документів та обставин, що мають бути ними підтверджені.
З огляду на закріплені у ст.ст. 9 та 19 Закону положення, порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, останній приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.
Статтею 24 Закону № 1952-IV визначено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження, наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяження.
За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.
Таким чином, спірне нерухоме майно у вигляді квартири незаконно вибуло із комунальної власності міста Черкаси поза волею власника та на цей час перебуває у володінні ОСОБА_3 .
Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно з ч. 2 ст. 327 ЦК України управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Право власника на витребування майна із чужого незаконного володіння врегульовано ст. 387 ЦК України, відповідно до якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.
Згідно ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку, заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна.
Так, у п.п. 62-67 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.21 у справі № 359/3373/16-ц вказано, що особа, за якою зареєстроване право власності на нерухоме майно, є його володільцем. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння нею таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі власникові. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності.
Заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа (п. 64 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.22, справа № 199/8324/19).
У постанові від 27.07.2022 у справі № 205/9325/18 Верховний Суд зазначив, що якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою.
У пунктах 146, 147 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 зазначено, що задоволення вимоги про витребування нерухомого майна з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності, відповідає речово-правовому характеру віндикаційного позову та приводить до ефективного захисту прав власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними.
Пред`явлення власником нерухомого майна вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідним для ефективного відновлення його права (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13, від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19).
Суд вважає, що прокурором доведено, що незаконне позбавлення права власності на нерухоме майно, що належить до комунальної власності, завдає значної шкоди територіальній громаді, підриває матеріальну основу місцевого самоврядування, порушує інтереси держави, унеможливлює виконання гарантованих ст. 47 Конституції України житлових прав громадян, які потребують соціального захисту.
Отже, відповідач не набув права власності на квартиру АДРЕСА_3 через державну реєстрацію її права, оскільки власник майна не виявляв свого волевиявлення на відчуження відповідачу свого майна, а тому право власності на квартиру не перейшло до відповідача по факту державної реєстрації.
Захист права власності гарантовано Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до ст. 1 якого передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
У зв`язку, з задоволенням позовних вимог у повному обсязі, до стягнення з відповідача на користь Черкаської обласної прокуратури підлягають понесені нею витрати по сплаті судового збору, які відповідно до наданої платіжної інструкції становить 16 704 грн.
Керуючись ст.ст.12, 13, 259, 263-265, 268,280 ЦПК України, ст.ст. 41, 47, 147 Конституції України, ст.ст. 316, 317, 321, 327, 400 ЦК України, суд
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Черкаської обласної прокуратури судовий збір у сумі 16 704 грн. 25 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

ГОЛОВУЮЧИЙ: