Справа № 638/3047/25
Провадження № 2/638/3323/25

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Рибальченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Коломієць І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України, Державної казначейської служби України, в якому просить: стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь позивача 50000 грн. як компенсацію моральної шкоди, спричиненої протиправною бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року у справі № 520/13026/24, яке набрало законної сили 12 вересня минулого року, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови позивачу донарахувати та виплатити щорічну одноразову грошову допомогу до Дня Незалежності України, як особі з інвалідністю в наслідок війни 2-ї групи, у відповідності до ст.13 ЗУ «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3553-ХІІ. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити позивача перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги як особі з інвалідністю в наслідок війни 2-ї групи за 2023 рік, у відповідності до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3553-ХІІ, з урахуванням виплаченої суми. Крім того, рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі № 520/19288/24, яке набрало законної сили 14 листопада минулого року, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за запитом позивача від 08 червня 2024 року, на який Листом відповідача від 13.06.2024 року №2000-0202-8/110004 протиправно надана неповна інформація, а саме: не надана копія рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області № 39 щодо скасування обмеження пенсії на рівні 79990, 40 грн. на виконання Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі № 520/37462/23. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області надати інформацію у формі копії рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області № 39 щодо скасування обмеження пенсії позивача на рівні 79990,40 грн. на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі № 520/37462/23. Факт завдання позивачу моральної шкоди в результаті бездіяльності відповідача встановлений рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року у справі № 520/13026/24 та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року у справі № 520/19288/24 складає 50000 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 лютого 2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження.

28 лютого 2025 року до суду від представника Державної казначейської служби України надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що тривале невиконання рішення суду, на який посилається позивач як на підставу позовних вимог про відшкодування майнової шкоди, не є достатньою підставою для висновку про наявність причинного зв`язку між несвоєчасним виконанням рішення, яке набрало законної сили, та завданою шкодою. За результатом поданих позивачем доказів по справі вважаємо, що на даному етапі подальше виконання рішення суду від відповідачів не залежить, оскільки це можливо буде лише після виділення Пенсійним фондом України відповідних коштів. Тому, невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатись невиконанням судового рішення без поважних причин. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеного в постанові від 24.11.2018 у справі №405/3663/13-а.

04 березня 2025 року до суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позивачем не надано достатніх та належних доказів обставин, які б свідчили про заподіяння йому моральних страждань внаслідок дій відповідача, наслідки таких страждань та причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками. Таким чином, вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки позивачем не надано будь - яких доказів, які б підтвердили, що внаслідок дій Головного управління та прийняття ним рішення виникли фактори, що спричинили стресовий стан та значні душевні страждання Позивача, які можуть бути відшкодовані шляхом стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 50000 грн. Просив відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 .

В судовому засіданні позивач просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.

Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року у справі № 520/13026/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 донарахувати та виплатити щорічну одноразову грошову допомогу до Дня Незалежності України, як особі з інвалідністю в наслідок війни 2-ї групи, у відповідності до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3553-ХІІ. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги як особі з інвалідністю в наслідок війни 2-ї групи за 2023 рік, у відповідності до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3553-ХІІ, з урахуванням виплаченої суми.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2023 у справі №520/19288/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за запитом позивача від 08 червня 2024 року, на який Листом відповідача від 13.06.2024 року №2000-0202-8/ 110004 протиправно надана неповна інформація, а саме: не надана копія рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області № 39 щодо скасування обмеження пенсії на рівні 79990,40 грн. на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі № 520/ 37462/23. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області надати інформацію у формі копії рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області № 39 щодо скасування обмеження пенсії позивача на рівні 79990,40 грн. на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі № 520/ 37462/23.

Відповідно до даних посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серії НОМЕР_1 від 24.12.2019 та Посвідчення серії НОМЕР_2 від 12.04.2010, ОСОБА_1 є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги та компенсації, встановленні Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Аналізуючи наведені обставини справи судова колегія зазначає, що предметом позову у цій справі є вимога ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої йому бездіяльністю органу державної влади.

Згідно із статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За змістом статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (стаття 1174 ЦК України).

Статтями 16 та 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у порушенні права власності, у порушені нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду.

Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями (бездіяльністю). Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами.

При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди.

При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

У рішенні від 12 липня 2007 року у справі «Stankov v. Bulgaria» Європейський суд з прав людини зазначив, що оцінка моральної шкоди, за своїм характером, є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом.

Чинне законодавство не містить методики чи способів обчислення моральної шкоди, та при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю та спокою особи, а будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року у справі № 520/13026/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови ОСОБА_1 донарахувати та виплатити щорічну одноразову грошову допомогу до Дня Незалежності України, як особі з інвалідністю в наслідок війни 2-ї групи, у відповідності до ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3553-ХІІ. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щорічної разової грошової допомоги як особі з інвалідністю в наслідок війни 2-ї групи за 2023 рік, у відповідності до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» №3553-ХІІ, з урахуванням виплаченої суми.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2023 у справі №520/19288/24 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за запитом позивача від 08 червня 2024 року, на який Листом відповідача від 13.06.2024 року №2000-0202-8/ 110004 протиправно надана неповна інформація, а саме: не надана копія рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області № 39 щодо скасування обмеження пенсії на рівні 79990,40 грн. на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі № 520/ 37462/23. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області надати інформацію у формі копії рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області № 39 щодо скасування обмеження пенсії позивача на рівні 79990,40 грн. на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01 березня 2024 року та постанови Другого апеляційного адміністративного суду від 05 червня 2024 року у справі № 520/ 37462/23.

Таким чином, факт завдання позивачу моральної шкоди в результаті бездіяльності відповідача встановлений рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 12 серпня 2024 року та рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14 жовтня 2024 року.

Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання та приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання. Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік і стан здоров`я потерпілого. У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен установити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, установити причинно-наслідковий зв`язок і визначити сумісність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам (постанова Верховного Суду від 10 квітня 2019 року в справі № 464/3789/17).

Згідно з практикою ЄСПЛ, порушення прав людини вже саме по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справа "Науменко проти України").

Оскільки судовими рішеннями встановлено протиправність бездіяльності відповідача, наявні підстави для відшкодування заданої позивачу такою бездіяльністю моральної шкоди.

Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 грудня 2020 року у справі № 752/17832/14-ц дійшла висновку, що, визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

При визначенні розміру відшкодування , колегія суддів приймає до уваги характер спірних правовідносин, тривалість допущеної відповідачем бездіяльності та ступінь моральних страждань позивача, що полягають у психологічному напруженні, розчаруванні та незручності.

За вищенаведених обставин, суд, виходячи з принципів розумності, справедливості та співмірності, вважає достатнім у даній ситуації визначити розмір морального відшкодування на користь позивача у сумі 3000 грн.

Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково на 6%, судовий збір підлягає стягненню з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області в сумі 72,67 грн (6% від 1211,20).

На підставі викладеного, ст ст. 23, 1174, 1176 ЦК України, керуючись ст. ст. 76-82, 133, 141, 258, 259, 263-65, 289, 352-355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу на користь ОСОБА_1 3000 (три тисячі) грн компенсації моральної шкоди, спричиненої протиправною бездіяльністю Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області.

Стягнути в дохід держави з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області 72 (сімдесят дві) грн 67 коп судового збору.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://dg.hr.court.gov.ua/sud2011/ на Офіційному веб-порталі судової влади України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом 30 днів з дня виготовлення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (61022, м.Харків, майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3-й під`їзд, 2-й поверх ).

Відповідач: Державна казначейська служба України (, місцезнаходження: вул. Бастіонна, буд. 6, м. Київ, 01601).

Повний текст судового рішення складено 25 квітня 2025 року.

Суддя Л.М. Рибальченко