Дата документу 28.04.2025 Справа № 336/2214/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 336/2214/24 Головуючий в 1-й інстанції Петренко Л.В.
Провадження №22-ц/807/891/25 Суддя- доповідач Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої Кочеткової І.В.
суддів: Кухаря С.В., Полякова О.З.,Полякова О.З.,

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лідер Плюс » до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з оплати внесків на утримання багатоквартирного будинку ОСББ «Лідер Плюс».

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

06 березня 2024 року ОСББ «Лідер Плюс» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості з оплати внесків на утримання багатоквартирного будинку.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19 квітня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Роз`яснено відповідачу право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 подав зустрічний позов, в якому просив зобов`язати ОСББ здійснити перерахунок заборгованості по внескам за період з 01 січня 2022 року по 31 січня 2024 року відповідно до рішення Господарського суду Запорізької області від 02 грудня 2022 року у справі № 336/5470/20, скасувати зайві нарахування за весь період, повернути надмірно сплачені кошти та визнати дії голови правління ОСББ протиправними.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2024 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 повернуто заявнику.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 11 листопада 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 26 липня 2024 року скасовано, направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 листопада 2024 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, надано строк у п`ять днів з дня отримання ним копії ухвали для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.

ОСОБА_1 запропоновано визначитися з позовними вимогами, які належить розглядати в порядку цивільного судочинства, та, відповідно, сплатити судовий збір за кожну заявлену вимогу, надати до суду квитанцію про сплату судового збору.

Ухвалу суду від 25 листопада 2024 року ОСОБА_1 отримав 06 січня 2025 року.

17 лютого 2025 року до суду надійшла зустрічна позовна заява (уточнена) про усунення недоліків, в якій останній просить прийняти її до розгляду. Зазначив, що він як учасник бойових дій звільняється від сплати судового збору на підставі ст.5 ч.1 п.13 Закону України «Про судовий збір». Вказана зустрічна позовна заява (уточнена) подана через відділення укрпошти 14 лютого 2025 року, що підтверджується відтиском печатки на описі вкладення у цінний лист.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2025 року визнано неподаною та повернуто зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСББ «Лідер Плюс» про зобов`язання здійснити перерахунок безпідставно нарахованої заборгованості по оплаті внесків, скасувати зайві нарахування, повернути надмірно сплачені кошти, та визнати дії голови правління ОСББ протиправними.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити до суду першої інстанції для провадження розгляду по суті та прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом. Вважає, що суд першої інстанції безпідставно повернув зустрічну позовну заяву, оскільки йому необґрунтовано відмовлено у звільненні від сплати судового збору.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.

За приписами ч.2 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 ч.1ст.353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскаржувана ухвала суду першої інстанції входить до переліку ухвал, які розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до вимог ст.7 ч.13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом непередбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частин 1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення наведеним нормам не відповідає.

Визнаючи неподаною та повертаючи зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що зустрічна позовна заява не сплачена судовим збором, тобто недоліки не усунуті, посилання заявника на пункт 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» є необґрунтованими, відсутні підстави для звільнення його від сплати судового збору за подання позову.

Проте, такі висновки суду першої інстанції не в повній мірі ґрунтуються на законі, а тому з ними не можна погодитися.

Частиною першою статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частинами першою-третьою статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

В ухвалі суду про залишення зустрічної позовної заяви без руху точний розмір судового збору судом не зазначено, що фактично унеможливило усунення її недоліків відповідачем.

Крім того, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що на учасників бойових дій розповсюджується дія Закону України від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», який визначає статус, зокрема і учасників бойових дій, та гарантії їх соціального захисту.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється чинність цього Закону, звільняються від плати за оформлення документів, юридичні консультації, а також від судових витрат, пов`язаних з розглядом питань щодо їх соціального захисту.

Згідно з частиною восьмою Закону України від 06 листопада 2012 року № 5477-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про безоплатну правову допомогу» частину другу статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» викладено в такій редакції: «Ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань».

Розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір».

Відповідно до Закону України від 22 травня 2015 року № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» (набрав чинності з 01 вересня 2015 року) внесено зміни, зокрема у статтю 5 Закону України «Про судовий збір» (пільги щодо сплати судового збору), а саме: відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Зазначена норма статті цього Закону не містить посилань на те, що позов має бути заявлений лише з підстав порушення прав та законних інтересів позивача саме як учасника бойових дій, а також прямо та чітко не зазначає, що справа має стосуватись порушених прав саме позивача, що має статус учасника бойових дій, без уточнення характеру такого права та підстав його порушення.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Елементами верховенства права є принцип рівності і справедливості, правової визначеності і правової норми, оскільки інше не може забезпечити її однакове застосування не виключає необмеженості трактування правозастосовній практиці і неминуче призводить до сваволі.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме у тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року («Cantoni v. France», заява № 17862/91, § 31-32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року («Vyerentsov v. Ukraine», заява № 20372/11, § 65)).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 129 Конституції України).

На думку Європейського суду з прав людини, поняття «якість закону» означає, що національне законодавство повинно буди доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справах «C. G. Та інші проти Болгарії» (« C.G. and others v.Bulgaria», заява № 1365/07, 24 April 2008, § 39), «Олександр Волков проти України» («Oleksandr Volkov v. Ukraine», заява № 21722/11, § 170)).

Відсутність механізму чіткого трактування та розуміння дійсного змісту вказаної норми пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у першу чергу пов`язане з недоліками законодавчої техніки, яка використовувалась законодавцем під час підготовки Закону України «Про судовий збір», проте це не повинно впливати на гарантовані державою пільги при сплаті судового збору, порушувати та обмежувати права учасників бойових дій при їх зверненні до суду, у зв`язку з порушенням будь-яких їх прав, незалежно від характеру, предмета та підстав таких позовів.

Таким чином, до 01 вересня 2015 року надання пільг зі сплати судового збору ветеранам війни та особам, на яких поширюється дія Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», було унормоване частиною другою статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», за змістом якої такі пільги надавалися у випадках, коли спір виник з відносин, що врегульовані безпосередньо цим Законом, проте з 01 вересня 2015 року правове регулювання пільг зі сплати судового збору здійснюється на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», який є спеціальним Законом і не містить жодних обмежень для учасників бойових дій щодо предмета судового захисту порушених прав.

Крім того, судом першої інстанції не обговорено питання про дотриманням відповідачем строків, наданих судом для усунення недоліків зустрічної позовної заяви, адже клопотання про продовження відповідного строку суду не заявлялося, доказів поважності причин пропуску строку для виконання ухвали в частині уточнення зустрічних позовних вимог не надавалося.

За таких обставин ухвала районного суду підлягає скасуванню з передачею справи для продовження розгляду (вирішення процесуального питання з приводу зустрічного позову) до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 369, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 24 лютого 2025 рокуу цій справі скасувати, справу направити до суду першої інстанції для провадження розгляду по суті.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча І.В. Кочеткова

Судді С.В. Кухар О. З. Поляков