Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1592/24
Провадження №: 2/332/141/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 р. м. Запоріжжя Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючої судді Ретинської Ю.І., за участю секретаря судового засідання Карліної А.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , інтереси якого представляють адвокати Гретченко Олександр Леонідович та Шелудько Оксана Олександрівна, до Селянського (фермерського) господарства «Ай-Петрі» (Відповідач 1), Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (Відповідач 2) про визнання договору складського зберігання недійсним (фраудаторним), -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 позивач ОСОБА_1 , інтереси якого представляють адвокати Гретченко Олександр Леонідович та Шелудько Оксана Олександрівна, звернувся до Заводського районного суду м .Запоріжжя із позовною заявою до Селянського (фермерського) господарства «Ай-Петрі», Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про визнання договору складського зберігання недійсним (фраудаторним).

В обґрунтування позовних вимог зазначено наступне.

03.07.2020 між Селянським (фермерським) господарством «Ай-Петрі» в особі керівника Мовчана Олександра Яковича та адвокатом Скуратовим Дмитром Володимировичем укладено договір № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги.

Термін дії договору, згідно п. 5.2, визначено Сторонами до 03.07.2021.

22.04.2021 між Сторонами укладено договір про зміни до Договору, відповідно до умов якого викладено пункт 5.2. у наступній редакції: «Термін дії договору. Договір діє до 31.12.2022 (включно)».

29.01.2021 Сторонами укладено Додатковий договір № 3. Відповідно до п. 6 Додаткового договору № 3 визначено порядок оплати Клієнтом правової допомоги Адвокату, сторонами погоджено перелік певної правової допомоги.

Листом від 23.07.2021 б/н Клієнт повідомив Адвоката про розірвання Договору та додаткових договорів в односторонньому порядку.

Відповідач 1 має заборгованість перед позивачем за Договором, Додатковим договором № 2, додатковим договором № 3, яка виникла в періоди: з 19.07.2021, з 28.07.2021, з 31.08.2021, з 26.09.2021.

Про наявність заборгованості за договором та додатковими договорами № 2, № 3, Відповідач 1 безумовно обізнаний, на його адресу надіслано претензії, в яких вказано про необхідність виконання договірних зобов`язань і строки таких виконань. Претензії отримано Відповідачем 1, поміж з цим залишені без відповіді. Борг перед позивачем не сплачено. Заборгованість Відповідача 1 складає більше ніж 261000 грн, в тому числі за додатковим договором № 2 понад 235000 грн, за додатковим договором № 3 понад 260000 грн.

Станом на теперішній час в проваджені Заводського районного суду м. Запоріжжя перебувають цивільні справи за позовом ОСОБА_1 до С(Ф)Г «Ай-Петрі» про стягнення заборгованості за договором, у яких загальна ціна позовів складає 189464 грн.

В процесі підготовки та подання до суду наступні 14 позовних заяв.

Щодо правочину і визнання його недійсним позивач зазначив наступне.

Так, 01.10.2021 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , один будучи керівником та кінцевим бенефіціаром С(Ф)Г «Ай-Петрі», інший у статусі приватного підприємця, підписали договір складського зберігання. Цього ж дня ці особи один одному передали на зберігання соняшник, врожаю 2021 року у кількості 56 тон зі строком зберігання 01.03.2022. Посилаючись на те, що після закінчення строку зберігання Відповідач 1 не повернув Відповідачу 2 зі зберігання майно, останній звернувся до суду про стягнення збитків, у сумі 945201,04 грн.

Вважає даний договорі фраудаторним за наступних ознак: 1) Момент укладання договору між Відповідачем 1 та Відповідачем 2, а саме в час, коли боржник Відповідач 1 вже мав грошові зобов`язання перед кредитором ОСОБА_1 у сумі більш ніж 2610000 грн. 2) Контрагент, з яким С(Ф)Г «Ай-Петрі» вчинив оспорюваний договір, а саме із сином керівника та кінцевого бенефіціару С(Ф)Г «Ай-Петрі». 3) Ознаки фраудаторної угоди оцінюється не лише в момент її укладення сторонами, а і в процесі виконання такої угоди і при розгляді справи судом. Так, сторони у господарській справі № 908/3044/23 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (син та батько) надали суду для затвердження вже підписану мирову угоду, відповідно до якої до підприємця переходить належний господарству на праві власності транспортний засіб в рахунокза невиконане зобов`язання. Як зазначено підприємцем, зобов`язання за правочином по зберіганню майна. 4) Умови договору зберігання. Збитки та ціна договору. Незважаючи на те, що предметом договору складського зберігання є зберігання за оплату товару і повернення його після строку зберігання, вимога поклажодавця була не повернення майна зі зберігання, а стягнення збитків у сумі 945201,04 грн. Крім того, позивач вважає, що ціна товару не є ринковою, а майже на 30 % більше ніж сума аналогічного майна соняшнику у зазначеній кількості. Отже, завищена ціна товару додатково підтверджує злагодженість дій близьких родичів. Крім того, С(Ф)Г «Ай-Петрі» у судовому засіданні не заявила про наявність форс-мажорних обставин як на неможливість виконання своїх зобов`язань за договором.

15.04.2024 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого ФОП ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що він, як фізична особа-підприємець, здійснює економічну діяльність за видами, в тому числі вирощування насіння олійних культур. У 2021 році він зібрав сільськогосподарську продукцію соняшник вагою 170 000 кг. Оскільки в нього немає складу, ним було укладено договір складського зберігання від 01.10.2021 з С(Ф)Г «Ай-Петрі», яке відповідно до договору зобов`язалося зберігати зерно до весни. Однак С(Ф)Г «Ай-Петрі» умови договору не виконало, соняшник вагою 56 тон Поклажодавцю не повернуло. Розмір шкоди становить 945201,60 грн. В рамках господарської справи № 908/3044/23 С(Ф)Г «Ай-Петрі» визнало позовні вимоги. Наразі він отримав судовий наказ про стягнення з С(Ф)Г «Ай-Петрі» боргу у сумі 945201,04 грн, а також судових витрат та пред`явив його до виконання. Сторонами даного договору є ФОП ОСОБА_2 та С(Ф)Г «Ай-Петрі». Позивач у даній справі не є стороною даного договору, останнім не зазначено, яким чином зберігання зерна, вирощеного ФОП ОСОБА_2 , переданого на зберігання С(Ф)Г «Ай-Петрі», порушує інтереси ОСОБА_1 . Крім того, визнання недійсним договору зберігання зерна призведе до порушення прав ФОП ОСОБА_2 , який також має право на захист його порушеного права (невиконанням договору). Відповідач зауважив, що договір зберігання зерна не підпадає під ознаки фраудаторного, з наступних підстав: 1) даним договором не порушені права та інтереси третьої сторони ОСОБА_1 2) ОСОБА_1 не довів, що договором складського зберігання були порушені його права настільки, що неможливо його здійснити чи реалізувати повністю або частково без визнання договору зберігання недійсним. При ухваленні позитивних рішень на користь ОСОБА_1 . С(Ф)Г «Ай-Петрі» може розрахуватися і грошовими коштами і іншим майном, яке йому належить. Вважає, що відсутність порушення прав і законних інтересів позивача спірним договором є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові.

23.04.2024 на адресу суду надійшла відповідь на відзив, де крім іншого, представником позивача додатково зазначено, що відповідачем 2 не надано доказів в підтвердження як передачі майна на зберігання, так і доказів збору ним цього майна. Подані відповідачем 2 реєстри не відповідають за формою № 77, затвердженою Міністерством сільського господарства УРСР 24.11.1972 № 269-1, так за змістом, ці реєстри не підтверджують збір врожаю і передачі його зберігання у масі зазначеній у договорі. Отже, відсутні взагалі будь-які докази виконання договору. З урахуванням всіх доводів, представник позивача просила позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 22 березня 2024 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду.

У судове засідання позивач та його представники не з`явилися. У матеріалах справи міститься заява позивача від 06.11.2024 про розгляд справи, призначеної на 07.11.2024, у його відсутності. Разом з тим, на підставі п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача та його представників.

Представник Відповідач С(Ф)Г «Ай-Петрі» у судове засідання не з`явився. На адресу суду надійшла заява адвоката Кара Р.Т. про розгляд справи без участі С(Ф)Г «Ай-Петрі». Просила відмовити у задоволенні вимог з підстав, викладених у запереченнях.

ФОП ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позовних вимогах ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. ст. 81, 83 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Як встановлено судом, 03.07.2020 між Селянським (фермерським) господарством «Ай-Петрі» в особі керівника Мовчана Олександра Яковича та адвокатом Скуратовим Дмитром Володимировичем укладено договір № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги (т. 1 а.с. 40-45).

27 липня 2020 року сторонами укладено Додатковий договір № 2, а 29.01.2021 сторонами укладено Додатковий договір № 3. Відповідно до п. 6 Додаткового договору № 3 визначено порядок оплати Клієнтом правової допомоги Адвокату, сторонами погоджено перелік певної правової допомоги (т. 1 а.с. 47-57).

22.04.2021 між Сторонами укладено договір про зміни до Договору, відповідно до умов якого викладено пункт 5.2. у наступній редакції: «Термін дії договору. Договір діє до 31.12.2022 (включно)» (т. 1 а.с. 53).

Листом від 23.07.2021 б/н Клієнт повідомив Адвоката про розірвання Договору та додаткових договорів в односторонньому порядку (а.с. 135).

Відповідно до заяви щодо ініціативи Клієнта про розірвання договору в односторонньому порядку від 28.07.2021 року (т. 1 а.с. 132), адвокатом Скуратовим Д.В. було повідомлено Відповідача 1 про обов`язок, до моменту припинення договірних відносин за Договором, тобто до 26 вересня 2021 року оплатити Адвокату гонорар за всю роботу, що була виконана (надані послуги) чи підготовлено до виконання, а також компенсувати усі витрати за цим договором(перелік правничої допомоги та витрат Вам відомий і буде додатково письмово повідомлений).

10 вересня 2021 року на адресу Селянського (Фермерського) господарства «Ай-Петрі» адвокатом Скуратовим Д.В. була направлена Заява щодо виконання умов Додаткового договору № 2 від 27.07.2020 до договору № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2020 та оплату заборгованості, також 21 липня 2021 року та 01 вересня 2021 року були направлені для підписання Акти № 13, № 12 (т. 1 а.с. 76-83).

23 вересня 2021 року на адресу Селянського (Фермерського) господарства «Ай-Петрі» адвокатом Скуратовим Д.В. була направлена Заява про повернення документів при розірванні договору, компенсації витрат пов`язаних з виконанням доручення, оплати гонорару та інформування про надану правничу (правову) допомогу, яка була отримана С(Ф)Г «Ай-Петрі» 31.07.2021 (т. 1 а.с. 83-131).

09 лютого 2022 року представником ОСОБА_1 адвокатом Гретченком О.Л. на адресу С(Ф)Г «Ай-Петрі» були направлені претензії про сплату заборгованості згідно Додаткового договору № 3 (т. 1 а.с. 136-205).

01 жовтня 2021 року між Селянським фермерським господарством «Ай-Петрі» в особі Мовчана Олександра Яковича, що діє на підставі статуту, з одного боку, та ФОП ОСОБА_2 з другого боку уклали Договір складського зберігання (т. 2 а.с. 143-144).

Відповідно до п.п. 1.1 1.7 якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, зберігач зобов`язується прийняти від поклажодавця і за плату зберігати майно останнього, а також повернути поклажодавцеві відповідне майно в схоронності в обумовлений договором строк. Майно, що передається на зберігання, є наступним: соняшник 2021 року урожаю 56 тон. Строк зберігання з 01.10.2021 по 01.03.2022. Місце зберігання: АДРЕСА_1 . порядок передачі майна на зберігання: по акту приймання-передачі. Умови зберігання: складські приміщення. Порядок повернення майна зі зберігання: по акту прийому-передачі.

За умовами п. 2.5 договору майно повертається поклажодавцю в такому стані, в якому вони були прийняті на зберігання, але з урахуванням їх природного погіршення, природної шкоди або іншої зміни внаслідок їх природних властивостей.

Зберігач зобов`язаний згідно з п. 3.5 договору повернути поклажодавцю або особі, зазначеній ним як одержувач те майно, що було передане на зберігання (а якщо було передбачено зберігання товарів, визначених родовими ознаками, - то тотожну або обумовлену сторонами кількість товарів того самого роду та якості).

Відповідно до п. 4.1 договору у випадку порушення своїх зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України.

Звертаючись із зазначеним позовом, позивач просив визнати недійсним (фраудаторним) вказаний договір, посилаючись на наступні ознаки: 1) Момент укладання договору між Відповідачем 1 та Відповідачем 2, а саме в час, коли боржник Відповідач 1 вже мав грошові зобов`язання перед кредитором ОСОБА_1 у сумі більш ніж 2610000 грн. 2) Контрагент, з яким С(Ф)Г «Ай-Петрі» вчинив оспорюваний договір, а саме із сином керівника та кінцевого бенефіціару С(Ф)Г «Ай-Петрі». 3) Ознаки фраудаторної угоди оцінюється не лише в момент її укладення сторонами, а і в процесі виконання такої угоди і при розгляді справи судом. Так, сторони у господарській справі № 908/3044/23 ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (син та батько) надали суду для затвердження вже підписану мирову угоду, відповідно до якої до підприємця переходить належний господарству на праві власності транспортний засіб в рахунок за невиконане зобов`язання. Як зазначено підприємцем, зобов`язання за правочином по зберіганню майна. 4) Умови договору зберігання. Збитки та ціна договору. Незважаючи на те, що предметом договору складського зберігання є зберігання за оплату товару і повернення його після строку зберігання, вимога поклажодавця була не повернення майна зі зберігання, а стягнення збитків у сумі 945201,04 грн. Крім того, позивач вважає, що ціна товару не є ринковою, а майже на 30 % більше ніж сума аналогічного майна соняшнику у зазначеній кількості. Отже, завищена ціна товару додатково підтверджує злагодженість дій близьких родичів. Крім того, С(Ф)Г «Ай-Петрі» у судовому засіданні не заявила про наявність форс-мажорних обставин як на неможливість виконання своїх зобов`язань за договором.

Суд не погоджується з такими доводами, виходячи з наступного.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23)).

Захисту підлягає лише наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, необхідно встановити, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) ворушено відповідачем.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Добра совість - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року в справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18).

Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положення частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України та статті 20 Господарського кодексу України передбачають такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину (господарської угоди).

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 липня 2021 року в справі № 759/24061/19 (провадження № 61-8593св21)).

В ЦК України закріплений підхід, при якому оспорюваність правочину конструюється як загальне правило. Навпаки, нікчемність правочину має місце тільки у разі, коли існує пряма вказівка закону про кваліфікацію того або іншого правочину як нікчемного.

Оспорюваний правочин визнається недійсним судом, якщо одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом (частина третя статті 215 ЦК України). Правочин, недійсність якого не встановлена законом (оспорюваний правочин), породжує правові наслідки (набуття, зміну або припинення прав та обов`язків), на які він був направлений до моменту визнання його недійсним на підставі рішення суду. Оспорювання правочину відбувається тільки за ініціативою його сторони або іншої заінтересованої особи шляхом пред`явлення вимог про визнання правочину недійсним (позов про оспорювання правочину, ресцисорний позов).

Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. Така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним».

Нікчемний правочин (частина друга статті 215 ЦК України) є недійсним вже в момент свого вчинення (ab initio), і незалежно від волі будь-якої особи, автоматично (ipso iure). Нікчемність правочину має абсолютний ефект, оскільки діє щодо всіх (erga omnes). Нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, тобто, не зумовлює переходу/набуття/зміни/встановлення/припинення прав ні для кого. Саме тому посилатися на нікчемність правочину може будь-хто. Суд, якщо виявить нікчемність правочину, має її враховувати за власною ініціативою в силу свого положення (ex officio), навіть якщо жодна із заінтересованих осіб цього не вимагає (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 лютого 2023 у справі № 359/12165/14-ц (провадження № 61-13417св21)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) зроблено висновок, що:

«позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України».

Тобто, Велика Палата Верховного Суду у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19) сформулювала підхід, за яким допускається кваліфікація фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні як: фіктивного (стаття 234 ЦК України); такого, що вчинений всупереч принципу добросовісності та недопустимості зловживання правом (статті 3, 13 ЦК України); такого, що порушує публічний порядок (частини перша та друга статті 228 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 липня 2019 року в справі № 405/1820/17 (провадження № 61-2761св19) вказано, що: «цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку). Боржник (дарувальник), який відчужує майно на підставі безвідплатного договору на користь своєї матері після пред`явлення до нього позову банку про стягнення заборгованості, діє очевидно недобросовісно та зловживає правами стосовно кредитора, оскільки уклав договір дарування, який порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Як наслідок, не виключається визнання договору недійсним, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України)».

Договір як приватно-правова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, покликаний забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути направлений на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, вчинення фраудаторного договору) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили, чи виконавчого напису (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 квітня 2023 року в справі № 523/17429/20 (провадження № 61-2612св23)).

Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір.

Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, дружина чи колишня дружина боржника, чоловік чи колишній чоловік боржника, родич боржника, пасинок боржника, пов`язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника) (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року в справі № 755/17944/18 (провадження № 61-17511св19),постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 квітня 2023 року в справі № 644/5819/20 (провадження № 61-1787св23)).

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»;

наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають);

враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин) (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 747/306/19 (провадження № 61-1272св20)).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 лютого 2021 року в справі № 754/5841/17 (провадження № 61-17966св19) зазначено, що: «очевидно, що учасники цивільних відносин (сторони договору купівлі-продажу від 26 червня 2018 року частки у праві спільної часткової власності на квартиру) «вживали право на зло», оскільки цивільно-правовий інструментарій (договір купівлі-продажу від 26 червня 2018 року) використовувався учасниками для унеможливлення звернення стягнення на частку ОСОБА_1 і зумовив для неї настання таких негативних наслідків. Обраний ОСОБА_1 спосіб захисту (відновлення становища яке існувало до порушення, шляхом повернення частки в праві спільної часткової власності ОСОБА_2) передбачений пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України та є ефективним для захисту її порушеного права/інтересу у спірних правовідносинах».

Обміркувавши викладене, касаційний суд зауважив, що: цей суд неодноразово аналізував конструкцію фраудаторного правочину, тобто правочину, який вчиняється на шкоду кредитору для уникнення чи унеможливлення, зокрема, сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили, чи виконавчого напису;

недійсність фраудаторного правочину в позаконкурсному оспорюванні має гарантувати інтереси кредитора (кредиторів) «через можливість доступу до майна боржника», навіть і того, що знаходиться в інших осіб;

зміст як договірного, так і недоговірного зобов`язання складають права та обов`язки його суб`єктів. Суб`єктивне право, що належить управомоченій стороні у зобов`язанні, йменується правом вимоги, а суб`єктивний обов`язок зобов`язаної сторони називається боргом;

мета позаконкурсного оспорювання фраудаторного правочину досягається для того, щоб кредитор міг задовольнити своє право вимоги, тобто щоб відбулося погашення боргу боржником. Очевидно, що коли кредитор вже звернув стягнення на майно для задоволення свого права вимоги і погашення боргу боржника, то конструкція фраудаторного правочину не може бути застосована.

Вказані висновки вказані у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 серпня 2024 року в справі № 504/112/22 (провадження № 61-1582св23).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Так, посилаючись на те, що Відповідач 1 має заборгованість перед позивачем за Договором, Додатковим договором № 2, додатковим договором № 3, яка виникла в періоди: з 19.07.2021, з 28.07.2021, з 31.08.2021, з 26.09.2021 та яка складає більше ніж 2610000,00 грн, Позивач вважає договір складського зберігання від 01.10.2021 між Селянським (фермерським) господарством «Ай-Петрі» в особі керівника Мовчана Олександра Яковича та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 фраудаторним, тобто укладеним з порушенням принципів добросовісності.

Разом з тим, суд повторює, що вчинення фраудаторного договору використовується учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили, чи виконавчого напису.

Звертаючись із зазначеним позовом, Позивач вказує про наявність боргу С(Ф)Г «Ай-Петрі» перед ним на суму 2 610 000,00 грн.

На підтердження цих обставин суду були надані:

- Заява від 09.09.2021 щодо виконання умов Додаткового договору № 2 від 27.07.2020 до договору № 03/07/40/20 про надання правничої (правової) допомоги від 03.07.2020 та оплату заборгованості, Акти № 13, № 12.

Разом з тим, дані акти Селянським (фермерським) господарством «Ай-Петрі» не були підписані.

Суду були надані підтвердження направлення даних документів 10.09.2021, проте не були надані докази отримання цих документів Відповідачем-1.

Так, згідно п. 4.7 Договору № 03/07/40/20 від 03.07.2020 Клієнт зобов`язаний на протязі трьох календарних днів з моменту отримання акту приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги підписати його або протягом вказаного строку надіслати (цінним листом з описом вкладення) на адресу Адвоката письмове заперечення, в якому обґрунтувати причину відмови від прийняття наданої допомоги та підписання відповідного акту. Якщо протягом зазначеного строку Клієнт не підписав акт приймання-передачі наданої правничої (правової) допомоги і не надав письмове заперечення, допомога вважається наданою Адвокатом та прийнятою Клієнтом.

Тобто, протягом трьох календарних днів з моменту отримання клієнт має або підписати акт, або надати письмові заперечення.

З урахуванням наведеного, у суду відсутні підставі вважати, що клієнтом була прийнята надана Адвокатом допомога.

Також суд зауважує, в тексті самої заяви вказано, що сума заборгованості - 1668 грн виникла з 19.07.2021, тобто за чотири дні до відмови С(Ф)Г «Ай-Петрі» від правової (правничої) допомоги за чинним договором від 20.07.2020, а сума заборгованості - 54200 грн - з 31.08.2021, тобто вже після такої відмови. Щодо суми - 8124,84 грн, то у заяві не зазначено з якого часу утворилась така заборгованість, більш того ця сума заборгованості в актах відсутня.

Також суду були надані:

-Претензія про сплату заборгованості згідно з п.6.3. Додаткового договору № 3 на суму 10350, 00 грн;

- Претензія про сплату заборгованості згідно з п.6.23. Додаткового договору № 3 на суму 9950, 00 грн;

-Претензія про сплату заборгованості згідно з п.6.2. Додаткового договору № 3 на суму 10350, 00 грн;

- Претензія про сплату заборгованості згідно з п.6.13. Додаткового договору № 3 на суму 9150, 00 грн;

-Претензія про сплату заборгованості згідно з п.6.6. Додаткового договору № 3 на суму 9950, 00 грн;

- Претензія про сплату заборгованості згідно з п.6.12. Додаткового договору № 3 на суму 10640, 00 грн;

-Претензія про сплату заборгованості згідно з п.6.18. Додаткового договору № 3 на суму 10750, 00 грн;

- Претензія про сплату заборгованості згідно з п.6.20. Додаткового договору № 3 на суму 12640, 00 грн;

-Претензія про сплату заборгованості згідно з п.6.11. Додаткового договору № 3 на суму 10350, 00 грн;

- Претензія про сплату заборгованості згідно з п.6.14. Додаткового договору № 3 на суму 7750, 00 грн;

-Претензія про сплату заборгованості згідно з п.6.16. Додаткового договору № 3 на суму 9950, 00 грн;

- Претензія про сплату заборгованості згідно з п.6.24. Додаткового договору № 3 на суму 10350, 00 грн;

-Претензія про сплату заборгованості згідно з п.6.17. Додаткового договору № 3 на суму 10350, 00 грн;

- Претензія про сплату заборгованості згідно з п.6.19. Додаткового договору № 3 на суму 7950, 00 грн;

-Претензія про сплату заборгованості згідно з п.6.25. Додаткового договору № 3 на суму 8750, 00 грн;

- Претензія про сплату заборгованості згідно з п.6.9. Додаткового договору № 3 на суму 9150, 00 грн;

-Претензія про сплату заборгованості згідно з п.6.3. Додаткового договору № 3 на суму 10640, 00 грн,

тобто на загальну суму 169020,00 грн.

Отже, Позивач пред`являє претензії Віповідачу-1 на загальну суму 224888,00 грн (54200,00+1668,00+169020,00).

Підтвердження наявності претензій на решту суми до Відповідача 1 суду надано не було.

Також суду не було надано жодного рішення суду, яким би було стягнуто з Відповідача-1 на користь Позивача певної суми боргу. Натомість, позивачем були надані лише ухвали суду першої інстанції про прийняття заяв до розгляду та відкриття провадження у справі (т.2 а.с. 9-18).

Крім того, суд зауважує, що вище перелічені претензії були направлені на адресу Відповідача-1 09-10 лютого 2022 року, про що є відповідні підтвердження, разом з тим у суду відсутні підтвердження отримання вказаних претензій Відповідачем 1, а отже у суду відсутні підставі вважати, що клієнтом була прийнята надана Адвокатом допомога.

Як зазначалося раніше, договір складського зберігання між Селянським (фермерським) господарством «Ай-Петрі» в особі керівника Мовчана Олександра Яковича та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 було укладено 01.10.2021, тобто за 4 місяці до направлення таких претензій на адресу Відповідача 1.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 28.11.2023 було стягнуто з Селянського (фермерського) господарства Ай-Петрі на користь Фізичної особі-підприємця ОСОБА_2 збитки в розмірі 945201,04 та витрати зі сплати судового збору в сумі 14178,02 грн (т. 1 а.с. 217-226).

Крім того, рішенням було встановлено, що Позивач довів факт передачі відповідачу на зберігання соняшника 2021 року врожаю в кількості 56 тон вартістю 945201,04 грн.

Відповідач не надав доказів повернення позивачу зі зберігання цього майна після закінчення строку зберігання (01.03.2022), не надав заперечень проти позову або доказів відшкодування позивачу збитків у сумі 945201,04 грн.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

01.10.2021 сторони договору підписали акт приймання-передачі майна за договором складського зберігання, яким засвідчили, що зберігач прийняв, а поклажодавець передав таке майно: соняшник у кількості 56 тон (т. 2 а.с. 145). Також сторонами був підписаний загальний реєстр збору врожаю 2021 року (т. 2 а.с. 146).

Крім того, суду були надані копії реєстрів відправки зерна та іншої продукції за 2021 рік (т. 2 а.с. 147-149).

15.03.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Коциняном Меружаном Оганесовичем було відкрито виконавче провадження № 74466035 за наказом № 908/3044/23, виданим 12.03.2024 про стягнення з Селянського (фермерського) господарства «Ай-Петрі» на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 збитки в розмірі 945201,04 грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 14178,02 грн (т. 2 а.п. 152).

Вказане вище спростовує фіктивність укладеного спірного договору від 01.10.2021.

Також суд зауважує, що із оборотно сальдової відомості за 2021 рік випливає, що у С(Ф)Г «Ай-Петрі» зареєстровано необоротних активів на суму 36 007 489, 36 грн (т. 1 а.с. 97-99), що значно перевищує суму заявленого позивачем боргу С(Ф)Г «Ай-Петрі» перед ним, відповідно, укладення договору складського зберігання 01.10.2021 не могло бути спрямовано на уникнення сплати боргу за договірними зобов`язаннями, що виникли між Позивачем та Відповідачем-1.

Решта доводів, якими позивач обґрунтовує недійсність договору складського зберігання, не є суттєвими та не впливають на встановлені судом обставини.

Враховуючи, що судом не встановлено наявності порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача, а також не встановлено дій, що вчинили відповідачі як під час укладення спірного правочину, так і після, які б свідчили про їх недобросовісність, суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , інтереси якого представляють адвокати Гретченко Олександр Леонідович та Шелудько Оксана Олександрівна, до Селянського (фермерського) господарства «Ай-Петрі» (Відповідач 1), Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (Відповідач 2) про визнання договору складського зберігання недійсним (фраудаторним).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-80, 259, 263-265 , 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , інтереси якого представляють адвокати Гретченко Олександр Леонідович та Шелудько Оксана Олександрівна, до Селянського (фермерського) господарства «Ай-Петрі» (Відповідач 1), Фізичної особи підприємця ОСОБА_2 (Відповідач 2) про визнання договору складського зберігання недійсним (фраудаторним) - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , тимчасове місце перебування: АДРЕСА_2 .

Відповідач 1: Селянське (фермерське) господарство «Ай-Петрі», , місцезнаходження за адресою: 71621, Запорізька область, Василівський р-н, с.Лобкове, вул. Гоголя, буд.16.

Відповідач 2: Фізична особа підприємець ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_3 .

Повний текст рішення виготовлено 28 квітня 2025 року.

Суддя Ю.І. Ретинська