ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/8236/23 Головуючий суддя І інстанції Майстренко О. М.
Провадження № 22-ц/818/155/25 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: про стягнення аліментів
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Харків.

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М., Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги представника ОСОБА_1 адвоката Тимошенко Дмитра Володимировича, представника ОСОБА_2 адвоката Негодової Ольги Петрівни на рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 травня 2024 року, по цивільній справі № 643/8236/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на утримання дитини

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 в якій просить суд :

- збільшити розмір та спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на утримання неповнолітнього сина- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлений на підставі судового наказу постановленим 26.01.2022 року Московським районним судом м. Харкова 26.01.2022 року з 1/4 (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до 10 000 гривен , але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття;

-стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 на корить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,РНОКПП: НОМЕР_2 понесені додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 153 664,02 гривен.

Позов обґрунтовується тим, що з 06.05.2006 року сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 Рішенням Московського районного суду від 16.07.2021 року шлюб розірвано. На підставі судового наказу , постановленого 26.01.2022 року Московським районним судом м. Харкова 26.01.2022 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частин від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно , але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ,починаючи з 25.01.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Позивач зазначає, що неповнолітній син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає та навчається за кордоном , а саме в Середній професійній школі засобів масової інформації та інформаційних досліджень (Словацька Республіка , м. Братислава).

В умовах збільшення рівня цін, стягуваного з відповідачки розміру аліментів не вистачає на забезпечення належного матеріального утримання неповнолітнього сини, оскільки збільшуються його потреби в навчанні, розвитку. Матеріальний стан позивача в умовах воєнного стану значно погіршився, проте він майже одноосібно матеріально забезпечує належний рівень життя сина.

Так, позивачем за період з 08.10.2021 тюку по 01.07.2023 року перераховано на банківську карту неповнолітнього сина ОСОБА_3 грошові кошти з загальному розмірі 3505 євро ,що підтверджується випискою із його банківського рахунку. Крім того неповнолітній ОСОБА_3 за кордоном користується банківськими картками, виданими АТ КБ ПриватБанк , належними позивачу, які прив`язані до його (сина) мобільного телефону, шо підтверджується роздруківками про рух коштів на банківських рахунках позивача, з яких вбачається неодноразове списання коштів за товари та послуги придбані /надані в м. Братислава Словацької Республіки.

На переконання позивача та його представника, в сукупності із зростаючими потребами сина сторін, зазначеними обставинами, наявні підстави для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача, оскільки не забезпечить більш оперативну адаптацію розміру аліментів до економічної ситуації та сприятиме кращому захисту інтересів дитини.

Крім того позивач просить стягнути з відповідача понесені додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 153 664,02 гривен. Та при винесенні рішення представник позивача просить суд врахувати наступні докази понесених додаткових витрат позивача на дитину.

З виписки по банківській картці № НОМЕР_3 вбачаються витрати, а саме: на сторінці 17 - дата: 27.10.2022 о 13:59, витрати на електроніку для сина в сумі 1230,38 грн; на сторінці 35 - дата: 12.04.2022 о 11:47 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 242,72 грн, на сторінці 35 - дата: 11.04.2022 о 16:22 здійснено покупку послуг для заняття спортом для сина на суму 1032,26 грн.

З виписки по витратам по банківській картці № НОМЕР_4 за 2022 рік вбачаються витрати позивача на сина, а саме: на сторінці 1 - дата: 29.12.2022 о 17:32 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 500 грн, на сторінці 3 - дата: 18.12.2022 о 14:58 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 2917,41 грн, на сторінці 4 - дата: 15.12.2022 о 12:38 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 3970 грн, на сторінці 6 - дата: 25.11.2022 о 13:03 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 7260 грн, на сторінці 7 - дата: 12.11.2022 о 16:24 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 348,84 грн, на сторінці 11 - дата: 13.10.2022 о 16:26 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 900 грн, на сторінці 15 - дата: 17.09.2022 о 11:27 здійснено покупку товарів для сина на суму 449,44 грн, на сторінці 17 - дата: 05.09.2022 о 14:55 здійснено покупку послуг для заняття спортом для сина на суму 1185,19 грн, на сторінці 27 - дата: 14.06.2022 о 15:50 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 2744 грн, на сторінці 31 - дата: 19.05.2022 о 18:14 здійснено покупку послуг для заняття спортом для сина на суму 1073,83 грн на сторінці 33 - дата: 03.05.2022 о 16:02 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 9376,21 грн. З виписки по витратам по банківській картці № НОМЕР_4 за 2023 рік вбачаються витрати позивача на сина, а саме: на сторінці 1 - дата: 30.07.2023 о 19:29, витрати на електроніку для сина в сумі 1045,61 грн, на сторінці 2 - дата: 22.07.2023 о 08:41, витрати на електроніку (цифрові товари) для сина в сумі 74,53 грн, на сторінці 22 - дата: 25.01.2023 о 12:28 здійснено покупку послуг для заняття спортом для сина на суму 1563,79 грн, З виписки по витратам по банківській картці № НОМЕР_5 вбачаються витрати позивача на сина, а саме: на сторінці 3 - дата: 01.04.2023 о 19:29 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 3013,11 грн, на сторінці 4 - дата: 20.09.2022 о 16:29 здійснено покупку комп`ютеру для сина на суму 39812,03 грн.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23 травня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 39369 грн 67 коп.

В іншій частині позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 1073 грн 60 коп.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 адвокат Негодова О.П. посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення, новим рішенням в задоволенні позову відмовити.

Скарга мотивована тим, що ОСОБА_1 витребувані докази не надав. Про причини неможливості подати докази, витребувані судом, протягом 5-ти днів ані сам, ані через представника не повідомив. І це можна вважати неподанням відповідних доказів з неповажних причин.

Приймаючи рішення про стягнення з Відповідача половини додаткових витрат на утримання дитини, замість належної правової оцінки аргументів сторін мотивувальна частина оспорюваного рішення містить лише цитування норм СК та формальні ремарки

Але жодних особливих обставин, якими були б обумовлені ці додаткові витрати суд не встановив та у судовому рішенні не навів, документального обґрунтування необхідності та реальності витрат на дитину, які б відповідно до закону та практики ВС не охоплювалися розміром сплачених аліментів, Позивач не надав, а суд цей факт взагалі проігнорував.

У Відповідача виникає розумний сумнів у тому, що зазначені Позивачем товари для спорту не лише дійсно купувалися для сина і були відправлені йому за місцем проживання, а й те, що їх покупка була взагалі необхідною. Позивачем не надано жодних доказів, що куплені ним товари для спорту він не використав для себе чи для інших людей, а Позивач дійсно відправляв їх сину (поштові квитанції тощо). Із вказаних виписок взагалі не зрозуміло, що це за товари для спорту та не надано жодних доказів, що саме ці товари дійсно були необхідні дитині.

Загальна сума безпідставно врахованих судом, як додаткові витрати на дитину та помилково стягнутих (половину їх вартості) з Відповідача становить: 242,72 грн + 1032,26 грн + 500 грн+ 2917,41 грн+3970 грн+ 7260 грн+ 348,84 грн+900 грн+ 1185,19 грн+2744 грн+1073,83 грн+9376,21 грн.+1563,79 грн+3013,11 грн=36 127,36грн.

Що ж стосується інших витрат, які суд І інстанції безпідставно врахував, як додаткові витрати на дитину, то взагалі не зрозуміло, що саме мається на увазі під витрати на електроніку на суму 1230,38 грн, 449,44 грн, 1045,61 грн, 74,53 грн, і на думку Відповідача, з урахуванням наведених позицій ВС не можуть бути враховані, як додаткові витрати на дитину. Розмір додаткових витрат на утримання дитини повинен обґрунтовуватись відповідними доказами (подібні висновки містяться у постановах ВС від 14.01.2019 №751/4312/16-ц та від 12.03.2020 № 520/12681/17). Надані Позивачем докази стосовно обґрунтування понесених ним додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина викликає розумний сумнів у їх доцільності та необхідності. Так, позивач зазначає, що нім куплено комп`ютер для навчання за 39812,03грн. Але ця сума є значно вищою за розумну та необхідну. Так, для прикладу, на популярному сайті Розетка ціна за ноутбук для навчання від 8500 грн за новий гаджет, а комп`ютер б/у із Європи або Америки в гарному стані можна купити за 5-7000 грн. Немає реальної необхідності купувати такі дорогі речі дитині для навчання. Батько чиновник виховує у сина культ грошей, життя у стилі могу себе позволіть. Якось позивач мені хвалився рівнем життя, що у нас даже носки и трусы фирменные, не то что у тебя . Син ще підліток і не розуміє багатьох речей, а батько, на думку матері, маніпулює дитиною, щоб зробити їй боляче і помститися за те, що вона його покинула. Більше того, ОСОБА_4 виключно за рішенням батька живе і навчається у Словаччині, оформивши Вид на проживання.

Позивач міг оформити дитині статус тимчасового прихистку і скористатися програмою Проект "Український учень" і купити дитині комп`ютер за кошти ЮНІСЕФ. Немає реальної необхідності купувати такі дорогі речі дитині для навчання. Ці витрати не були необхідними. Оформивши ОСОБА_4 тимчасовий прихисток для українців, що втикають від війни (ODIDENEC) можливо було уникнути 90% тих витрат, що заявив Позивач, як необхідні. Не потрібно було б оплачувати медичну страховку, можна знайти безоплатне житло, компенсувати витрати на зв`язок, їжу, тощо

Із наданого розрахунку вбачається, що сплачені Відповідачем суми аліментів у розмірі частки від усіх видів заробітку становлять у середньому близько 3000 грн, тобто перевищують навіть рекомендовані аліментні виплати на дитину відповідного віку.

Не звернув увагу суд І інстанції і на те, що Верховний Суд вказав, що витрати на навчання дитини з метою здобуття професійної освіти за кордоном, за наявності можливості проходження навчання в державних закладах освіти, не відносять до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини (постанова КЦС ВС від 26 серпня 2020 року у справі № 336/1488/19). Також проігнорував правову позицію, наведену Відповідачем і викладену в постанові від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17, де КЦС ВС вказав, що Придбання шкільного одягу, взуття та шкільного приладдя не належить до додаткових витрат, зумовлених особливими обставинами. «Ці витрати поглинаються аліментними виплатами того з батьків, хто не проживає з дитиною».

Відзиву на цю апеляційну скаргу не надходило.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Тимошенко Д.В. просить рішення скасувати та задовольнити позов в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позовні вимоги ОСОБА_5 про зміну розміру та способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини та на тому, що на даний час розмір аліментів, який повинен сплачувати відповідач менший від мінімальної суми встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що явно суперечить інтересам сина та є недостатнім для повноцінного утримання дитини.

Діюче законодавство надає позивачу право обирати спосіб стягнення аліментів на утримання дитини, а при необхідності - змінювати його Позивач скористався своїм правом, визначивши способом стягнення аліментів - їх присудження в частці від доходу матері. Крім того, закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю. Тому прошу взяти до уваги, що звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_1 просив змінити розмір та спосіб стягнення аліментів на тверду грошову суму - 10 000 грн щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на недостатність розміру стягуваних аліментів, які були визначенні рішенням Московського районного суду м. Харкова від 26.01.2022 року, оскільки в зв`язку з тим, що дитина підросла, збільшилися витрати на її утримання, виховання та навчання. Тобто, позивач в даній цивільній справі визначив предметом позову зміну способу стягнення аліментів - визначивши спосіб стягнення аліментів у частці від доходу матері.

Суд повинен виходити з принципу захисту інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їхньої життєдіяльності, збереження того рівня життя, який вони б мали тоді, коли утримувались обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів якраз і забезпечить надійний захист інтересів дітей та отримання ними надійного стабільного матеріального утримання з боку матері.

Вважає, що витрати позивача, пов`язані з придбанням спортивного інвентаря, необхідного для занять хокеєм та комп`ютера, необхідного для навчання сина являються додатковими витратами на дитину, а тому половина суми має бути стягнута з відповідача на користь позивача.

Просить суд врахувати наступні докази понесених додаткових витрат позивача на дитину. З виписки по банківській картці № НОМЕР_3 вбачаються витрати, а саме: на сторінці 17 - дата: 27.10.2022 о 13:59, витрати на електроніку для сина в сумі 1230,38 грн; на сторінці 35 - дата: 12.04.2022 о 11:47 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 242,72 грн, на сторінці 35 - дата: 11.04.2022 о 16:22 здійснено покупку послуг для заняття спортом для сина на суму 1032,26 грн., на сторінці 1 - дата: 29.12.2022 о 17:32 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 500 грн, на сторінці 3 - дата: 18.12.2022 о 14:58 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 2917,41 грн, на сторінці 4 - дата: 15.12.2022 о 12:38 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 3970 грн, на сторінці 6 - дата: 25.11.2022 о 13:03 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 7260 грн, на сторінці 7 - дата: 12.11.2022 о 16:24 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 348,84 грн, на сторінці 11 - дата: 13.10.2022 о 16:26 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 900 грн, на сторінці 15 - дата: 17.09.2022 о 11:27 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 449,44 грн, на сторінці 17 - дата: 05.09.2022 о 14:55 здійснено покупку послуг для заняття спортом для сина на суму 1185,19 грн, на сторінці 27 - дата: 14.06.2022 о 15:50 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 2744 грн, на сторінці 31 - дата: 19.05.2022 о 18:14 здійснено покупку послуг для заняття спортом для сина на суму 1073,83 грн на сторінці 33 - дата: 03.05.2022 о 16:02 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 9376,21 грн.

З виписки по витратам по банківській картці № НОМЕР_4 за 2023 рік вбачаються витрати позивача на сина, а саме: на сторінці 1 - дата: 30.07.2023 о 19:29, витрати на електроніку для сина в сумі 1045,61 грн, на сторінці 2 - дата: 22.07.2023 о 08:41, витрати на електроніку (цифрові товари) для сина в сумі 74,53 грн, на сторінці 22 - дата: 25.01.2023 о 12:28 здійснено покупку послуг для заняття спортом для сина на суму 1563,79 грн.

З виписки по витратам по банківській картці № НОМЕР_5 вбачаються витрати позивача на сина, а саме: на сторінці 3 - дата: 01.04.2023 о 19:29 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 3013,11 грн, на сторінці 4 - дата: 20.09.2022 о 16:29 здійснено покупку комп`ютеру для сина на суму 39812,03 грн.

На підтвердження таких витрат Позивач додав всі належні докази, а саме виписки з карткового рахунку сина, отже половина сплачених за медичне страхування дитини коштів повинна бути стягнута з відповідачки на користь позивача в якості додаткових витрат на утримання дитини, так як відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Однак ухвалюючи рішення, суд першої інстанції безпідставно проігнорував приписи діючого законодавства щодо стягнення з відповідачки на користь позивача додаткових витрат на утримання спільної неповнолітньої дитини. Враховуючи те, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини та зобов`язані брати участь у додаткових витратах на неї, та зважаючи на те, що позивач одноосібно поніс додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 пов`язані з медичним страхуванням та розвитком здібностей до спорту (хокею), суд першої інстанції повинен був стягнути з відповідачки на користь позивача в якості додаткових витрат на утримання дитини половину сплачених за страхування дитини коштів.

У відзиві на апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Тимошенко Д.В. представника відповідача адвокат Негодова О.П. просить апеляційну скаргу представника позивача залишити без розгляду.

Відзив обґрунтовано тими ж доводами, що і апеляційну скаргу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з положеннями ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду не зовсім відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд своє рішення мотивував наступним.

Позивачем не надано доказів зміни його матеріального або сімейного стану, чи погіршення здоров`я, що визначено ст.192 СК України, та які можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів.

Підставами позову, як вбачається зі змісту позовної заяви та пояснень представника позивача, наданих у судовому засіданні, слугують такі обставини, як погіршення матеріального стану позивача та зростання потреб неповнолітньої дитини на проживання та розвиток, які за твердженням представника позивача, тягнуть на збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідачки.

Судом проведено аналіз підстав пред`явленого ОСОБА_1 позову про зміну (збільшення) розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, які за своєю природою є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами, які визначені ст.185 СК України.

Разом з тим позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, визначених Сімейним кодексом України, які є підставою для збільшення розміру аліментів.

Суд також зауважив, що відповідачка належним чином виконує аліментні зобов`язання, суми стягнутих коштів із заробітної плати ОСОБА_1 значно перевищують встановлений ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, та, на переконання суду, є достатніми для належного утримання дитини, розвитку .

Враховуючи вищенаведене, суд не вбачав підстав для задоволення позову в частині зміни (збільшення) розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача понесених додаткових витрат на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суд зазначив наступне.

З наданих представником позивача письмових доказів вбачається понесені позивачем додаткові витрати на утримання сина, а саме : з виписки по банківській картці № НОМЕР_3 вбачаються витрати, а саме: на сторінці 17 - дата: 27.10.2022 о 13:59, витрати на електроніку для сина в сумі 1230,38 грн; на сторінці 35 - дата: 12.04.2022 о 11:47 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 242,72 грн, на сторінці 35 - дата: 11.04.2022 о 16:22 здійснено покупку послуг для заняття спортом для сина на суму 1032,26 грн, З виписки по витратам по банківській картці № НОМЕР_4 за 2022 рік вбачаються витрати позивача на сина, а саме: на сторінці 1 - дата: 29.12.2022 о 17:32 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 500 грн, на сторінці 3 - дата: 18.12.2022 о 14:58 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 2917,41 грн, на сторінці 4 - дата: 15.12.2022 о 12:38 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 3970 грн, на сторінці 6 - дата: 25.11.2022 о 13:03 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 7260 грн, на сторінці 7 - дата: 12.11.2022 о 16:24 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 348,84 грн, на сторінці 11 - дата: 13.10.2022 о 16:26 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 900 грн, на сторінці 15 - дата: 17.09.2022 о 11:27 здійснено покупку товарів для сина на суму 449,44 грн, на сторінці 17 - дата: 05.09.2022 о 14:55 здійснено покупку послуг для заняття спортом для сина на суму 1185,19 грн, на сторінці 27 - дата: 14.06.2022 о 15:50 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 2744 грн, на сторінці 31 - дата: 19.05.2022 о 18:14 здійснено покупку послуг для заняття спортом для сина на суму 1073,83 грн на сторінці 33 - дата: 03.05.2022 о 16:02 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 9376,21 грн. З виписки по витратам по банківській картці № НОМЕР_4 за 2023 рік вбачаються витрати позивача на сина, а саме: на сторінці 1 - дата: 30.07.2023 о 19:29, витрати на електроніку для сина в сумі 1045,61 грн, на сторінці 2 - дата: 22.07.2023 о 08:41, витрати на електроніку (цифрові товари) для сина в сумі 74,53 грн, на сторінці 22 - дата: 25.01.2023 о 12:28 здійснено покупку послуг для заняття спортом для сина на суму 1563,79 грн, З виписки по витратам по банківській картці № НОМЕР_5 вбачаються витрати позивача на сина, а саме: на сторінці 3 - дата: 01.04.2023 о 19:29 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 3013,11 грн, на сторінці 4 - дата: 20.09.2022 о 16:29 здійснено покупку комп`ютеру для сина на суму 39812,03 грн.

Судом встановлено, позивач поніс додаткові витрати в розмірі 78739 грн. 35 коп., половина з яких в розмірі 39369 грн. 67 коп., підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Проте погодитись з висновками суду щодо стягнення додаткових витрат на дитину не можна.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами першою-третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно (частина друга статті 185 СК України).

Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 29 квітня 2022 року у справі № 761/27222/10, аналіз відповідних приписів Закону свідчить про те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Ці правила стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких визначений зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставин підлягають доведенню в судовому засіданні.

Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку, які підлягають доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, потрібно враховувати, якою мірою кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У разі, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Судом встановлено, що з 06.05.2006 року сторони перебували у шлюбі.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 виданого Відділом РАЦС Комінтернівського районного управління юстиції міста Харкова 03.10.2006 року, актовий запис № 658.

Рішенням Московського районного суду від 16.07.2021 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

На підставі судового наказу , постановленого 26.01.2022 року Московським районним судом м. Харкова 26.01.2022 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частин від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно , але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку ,починаючи з 25.01.2022 року і до досягнення дитиною повноліття.

Неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає та навчається за кордоном в Середній професійній школі засобів масової інформації та інформаційних досліджень (Словацька Республіка, м.Братислава), що підтверджується посвідченням студента та посвідками на тимчасово проживання, копії яких з нотаріальним перекладом знаходяться в матеріалах справи.

У ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

У статті 77 ЦПК України вказано про належність доказів:

1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У статті 78 ЦПК України зазначено про допустимість доказів:

1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Про достатність доказів вказано у ст. 80 ЦПК України:

1. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

2. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд першої інстанції вважав встановленим, що з виписки по банківській картці № НОМЕР_3 вбачаються витрати, а саме: на сторінці 17 - дата: 27.10.2022 о 13:59, витрати на електроніку для сина в сумі 1230,38 грн; на сторінці 35 - дата: 12.04.2022 о 11:47 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 242,72 грн, на сторінці 35 - дата: 11.04.2022 о 16:22 здійснено покупку послуг для заняття спортом для сина на суму 1032,26 грн.

Суд також вказав, що з виписки по витратам по банківській картці № НОМЕР_4 за 2022 рік вбачаються витрати позивача на сина, а саме: на сторінці 1 - дата: 29.12.2022 о 17:32 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 500 грн, на сторінці 3 - дата: 18.12.2022 о 14:58 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 2917,41 грн, на сторінці 4 - дата: 15.12.2022 о 12:38 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 3970 грн, на сторінці 6 - дата: 25.11.2022 о 13:03 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 7260 грн, на сторінці 7 - дата: 12.11.2022 о 16:24 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 348,84 грн, на сторінці 11 - дата: 13.10.2022 о 16:26 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 900 грн, на сторінці 15 - дата: 17.09.2022 о 11:27 здійснено покупку товарів для сина на суму 449,44 грн, на сторінці 17 - дата: 05.09.2022 о 14:55 здійснено покупку послуг для заняття спортом для сина на суму 1185,19 грн, на сторінці 27 - дата: 14.06.2022 о 15:50 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 2744 грн, на сторінці 31 - дата: 19.05.2022 о 18:14 здійснено покупку послуг для заняття спортом для сина на суму 1073,83 грн на сторінці 33 - дата: 03.05.2022 о 16:02 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 9376,21 грн.

Суд першої інстанції також зазначив, що з виписки по витратам по банківській картці № НОМЕР_4 за 2023 рік вбачаються витрати позивача на сина, а саме: на сторінці 1 - дата: 30.07.2023 о 19:29, витрати на електроніку для сина в сумі 1045,61 грн, на сторінці 2 - дата: 22.07.2023 о 08:41, витрати на електроніку (цифрові товари) для сина в сумі 74,53 грн, на сторінці 22 - дата: 25.01.2023 о 12:28 здійснено покупку послуг для заняття спортом для сина на суму 1563,79 грн.

Крім того, суд вказав, що з виписки по витратам по банківській картці № НОМЕР_5 вбачаються витрати позивача на сина, а саме: на сторінці 3 - дата: 01.04.2023 о 19:29 здійснено покупку товарів для спорту для сина на суму 3013,11 грн, на сторінці 4 - дата: 20.09.2022 о 16:29 здійснено покупку комп`ютеру для сина на суму 39812,03 грн.

Проте за відсутності у вказаних банківських виписках з карткових рахунків позивача відомостей про ці кошти отримав саме син сторін, за відсутності зазначеної у підставах позову мети їх використання для задоволення додаткових потреб сина у розумінні вказаної норми ст. 185 СК України, зазначені документи не є належним та допустимим доказом наведених в позові аргументів про те, що: 1. вказані кошти були витрачені в інтересах сина; 2. такі витрати були узгоджені між сторонами або були необхідні для розвитку здібностей дитини.

Так, позивачем у контексті вказаної норми ст. 185 СК України не надано доказів того, що між ним та відповідачем були узгоджені питання щодо навчання та проживання сина за кордоном в м. Братислава, що свідчить про відсутності у суду можливості належним чином з`ясувати, чи відповідач має змогу оплачувати такі витрати , тому відповідач, за таких обставин, не повинен нести тягар додаткових витрат на дитину за навчання та проживання,.

За змістом вказаної норми ст. 185 СК України до додаткових витрат відносять:

а) навчання у спеціалізованому закладі освіти, технікумі, коледжі, при умові погодження з батьком/матір`ю навчального закладу та доведеності існування особливих обставин, які зумовлені необхідністю платного навчання дитини у цьому закладі адже дитині гарантовано державою безоплатне навчання у загальноосвітній школі,

б) розвиток здібностей дитини, а саме витрати на гуртки, заняття, які розвивають конкретні здібності дитини, придбання спортінвентарю, музичного інструменту, витрати на участь у змаганнях та конкурсах, витрати на вивчення іноземних мов, підтверджені відповідними нагородами, які одержували діти або характеристиками,

в) оздоровлення (санаторно-курортне або відпочинок біля моря або на гірському курорті при умові доведеності, що для покращення стану здоров`я дитини вона потребувала відпочинок та оздоровлення саме там),

г) лікування (систематичні витрати, понесені у зв`язку з постійною хворобою дитини, фізичними травмами).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилався на купівлю комп`ютерної техніки для забезпечення процесу навчання, та спортивного інвентарю для відвідування додаткових гуртків з хокею.

Але такі витрати за відсутності їх узгодження з відповідачкою не можна вважати необхідними у розмінні вказаної норми ст. 185 СК України.

Відтак, суд першої інстанції помилково уважав що саме по собі відвідування дитиною хокею, навчання та проживання за кордоном може безумовно свідчити, що такі викликані особливими обставинами чи особливою схильністю дитини до навчання.

З урахуванням того, що з відповідача стягнуті аліменти на дитину до досягнення нею повноліття, висновок суду першої інстанції про наявність підстав для покладення на неї обов`язку по участі у додаткових витратах, пов`язаних з додатковими заняттями дитини, у даному випадку недоведений.

Окрім цього, відвідування додаткових занять є добровільним волевиявленням одного із батьків, позивачем не доведено погодження з відповідачем необхідності відвідування дитиною додаткових занять.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2022 року у справі №761/27222/20.

Оскільки в цій частині доводи апеляційної скарги відповідачки знайшли своє підтвердження, рішення суду ухвалено при недоведеності обставин щодо витрачання позивачем грошових коштів на додаткові витрати дитини, що має значення для справи відповідно до ст. 185 СК України, які суд першої інстанції вважав встановленими; з неправильним застосуванням вказаної норми ст. 185 СК України, - колегія суддів в цій частині відповідно до п.п. 2, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції та ухвалює нове про залишення таких позовних вимог без задоволення.

Щодо позовних вимог про збільшення розміру аліментів.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз вказаної норми закону приводить до висновку, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Крім цього, наведена правова норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав.

Отже, враховуючи зміст статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним та, зокрема, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів стягувач аліментів може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів.

Таким чином, стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із сторін.

Тобто, звертаючись до суду з позовом саме позивачка повинна надати докази на підтвердження наявності правових підстав для зміни розміру аліментів та довести, що майновий стан відповідача покращився і він спроможний сплачувати аліменти у розмірі 1/4 від всіх видів заробітку.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, у відповідності до вимог ст. 12, 76, 77, 81 ЦПК України, не надав суду доказів погіршення свого матеріального стану, як і доказів значного покращення матеріального стану відповідача, що є законною підставою для збільшення розміру аліментів.

До того ж, суд першої інстанції обґрунтовано вказав у рішенні, що позивач не надав суду інформації про доходи відповідача, хоча це є її процесуальним обов`язком.

Факт перебування дитини за межами України не підтверджує обставин погіршення матеріального стану позивача, згідно вимог ст. 192 СК України та правової позиції Верховного Суду не є самостійною підставою для збільшення розміру аліментів.

У спорі про збільшення розміру аліментів, згідно вимог ст. 192 СК України, підлягає доведенню саме позивачем зміна сімейного та матеріального стану платника аліментів у кращу сторону, що дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі.

Більш того, як вбачається з матеріалів справи та стверджує сама позивач відповідачка в примусовому порядку виконує рішення суду про стягнення з неї аліментів на утримання сина.

Отже, у справі, яка переглядається, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивач не надав належних доказів покращення матеріального стану відповідачки після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів.

Таким чином, не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги про зміну матеріального стану відповідача в кращу сторону.

За вказаних обставин та наведених положень закону колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позивачка не надала суду належних, допустимих, достатніх та достовірних доказів, згідно яких наявні правові підстави для збільшення розміру аліментів.

Крім того, відмова суду в задоволенні позову не позбавляє позивача звернутися до суду з позовом з інших обґрунтувань, зокрема з викладенням обставин покращення матеріального стану відповідача і зазначенням та наданням до суду доказів, які це підтверджують.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині відмови в задоволенні позову про збільшення розміру аліментів є законним та обґрунтованим, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України за рахунок позивача підлягає відшкодування сплачений апелянтом судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 1610 грн 40 коп.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Тимошенко Дмитра Володимировича залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 адвоката Негода Ольги Петрівни задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 23 травня 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесених додаткових витрат на неповнолітнього сина ОСОБА_3 у розмірі 39369 грн 67 коп. скасувати, в цій частині ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1610 грн 40 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлений 25 квітня 2025 року

Головуючий В.Б. Яцина.

Судді колегії Ю.М. Мальований.

О.Ю.Тичкова.