Справа № 643/6105/25
Провадження № 2/643/3489/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2025 м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Поліщук Т.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання договору позики виконаним, скасування державної реєстрації на заставне майно та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Сосунова Є.В. звернувся до Московського районного суду м. Харкова із позовною заявою до ОСОБА_2 , Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання договору позики виконаним, скасування державної реєстрації на заставне майно та визнання права власності, в якому прохає:

1. Визнати договори іпотеки № 1151 від 06.03.2015 та позики № 1150 від 06.03.2015 виконаними;

2. Визнати право власності за позивачем на об`єкт нерухомого майна, квартира за адресою: АДРЕСА_1 ;

3. Виключити відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, майно Позивача (квартира за адресою: АДРЕСА_1 .) у зв`язку із повним виконанням вимог за договором іпотеки № 1151 від 06.03.2015;

4. Визнати додаткові угоди до Договору Позики № 1150 від 06.03.2015 та іпотеки № 1151 від 06.03.2015 (додаткові угоди № 1 від 06.03.2016, № 2 від 06.09.2017, № 3 від 06.09.2018, №4 від 06.09.2019, №5 від 06.09.2020 до Договору іпотеки № 1151 від 06.03.2015 та договору Позики № 1150 від 06.03.2015) не укладеними;

5. Зобов`язати Співвідповідача у разі задоволення судом пп. 2, 3, 5 позовних вимог, відновити згідно вимог абз.3 ч.3 ст.26 (у редакції закону від 12.05.2022 №2255-IX), усунувши перешкоди в користуванні та розпорядженні майном квартира ( АДРЕСА_1 ) шляхом внесення відомостей про припинення обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон, а саме: провести реєстрацію відомостей про припинення (виконання) іпотеки та зняття обтяження з нерухомого за адресою: АДРЕСА_1 , як заставного майна за Іпотечним договором № 1151 від 06.03.2015;

6. Витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

При поданні до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Представник позивача зазначає, що позовна вимога про визнання права власності за позивачем на об`єкт нерухомого майна подана відповідно до ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», тому позивач звільнений від сплати судового збору за цією вимогою на підставі Закону України «Про захист прав споживачів».

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом від 12.05.1991 р № 1023-XII «Про захист прав споживачів».

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. А споживачем, права якого захищаються цим законом, є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав (ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Згідно зі ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо:1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу.

Із пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 12.04.1996 р №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» вбачається, що позовна заява про захист прав споживача повинна містити відомості, зокрема, про те, яке право споживача, передбачене саме Законом України «Про захист прав споживача», порушено; коли і в чому це виявилося; про способи захисту, які належить вжити суду.

Отже, позивач, вважаючи себе споживачем, при зверненні до суду для дотримання вимог ст. 175 ЦПК України, зобов`язаний викласти зміст позовних вимог та обставини, якими він обґрунтовує вказані позовні вимоги у відповідності до норм Закону України «Про захист прав споживачів», зазначивши про те, яке право споживача порушено (ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів»), тим самим навівши підтвердження того, що між сторонами існують правовідносини, які регулюються Законом України «Про захист прав споживачів».

Посилання представника позивача на ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» про звільнення від сплати судового збору, не стосується правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем, оскільки позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, покликається на ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Крім того, системний аналіз положень ЗУ «Про захист прав споживачів» доводить, що для того, щоб особа була звільнена від сплати судового збору, недостатньо зазначити, що це є позов про захист прав споживачів, оскільки такий позов повинен містити предмет та обставини, які вказують на порушення прав позивача як споживача послуг. Тобто, предмет та підстави позову повинні вказувати на те, що такий позов пов`язаний з порушенням права споживача, з зазначенням такого права та способу захисту відповідно до положень, передбачених ЗУ «Про захист прав споживачів».

Застосування ЗУ «Про захист прав споживачів» до даних правовідносин, можливе лише в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови, процедури виконання договору, та інше, тобто ті які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають інші правовідносини, які регулюються відповідними законами.

Тобто, зі змісту позову не вбачається, що між сторонами виник спір, який стосується захисту прав споживача, що, як наслідок, вказувало б на наявність підстав для звільнення особи від сплати судового збору.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року, за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру стягується судовий збір у розмірі 0,4 % розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1211,20 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем ставка становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1211,2 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб яка станом на день звернення із позовом становить (15140 грн.).

На підставі ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Згідно з ч. 3 ст. 6 ЦПК України за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Оскільки позивачем заявлено 7 вимог немайнового характеру, а саме: 1. Визнати договори іпотеки № 1151 від 06.03.2015 виконаним; 2. Визнати договір позики № 1150 від 06.03.2015 виконаним; 3. Визнати додаткову угоду № 1 від 06.03.2016 до Договору Позики № 1150 від 06.03.2015 та іпотеки № 1151 від 06.03.2015 не укладеною; 4. Визнати додаткову угоду № 2 від 06.09.2017 до Договору Позики № 1150 від 06.03.2015 та іпотеки № 1151 від 06.03.2015 не укладеною; 5. Визнати додаткову угоду № 3 від 06.09.2018 до Договору Позики № 1150 від 06.03.2015 та іпотеки № 1151 від 06.03.2015 не укладеною; 6. Визнати додаткову угоду № 4 від 06.09.2018 до Договору Позики № 1150 від 06.03.2015 та іпотеки № 1151 від 06.09.2019 не укладеною; 7. Визнати додаткову угоду № 5 від 06.09.2020 до Договору Позики № 1150 від 06.03.2015 та іпотеки № 1151 від 06.09.2019 не укладеною; необхідно сплатити судовий збір у розмірі 6782,72 грн. (7 вимог х 968,96 грн. (з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Враховуючи, що позивачем при поданні до суду позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн., слід доплатити 5571,52 грн. (6782,72 грн. 1211,20 грн.).

Разом з тим, відповідно до висновків, викладених у постанові ВП ВС від 25.08.2020 у справі N 910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці.

Аналізуючи вищенаведене, на виконання недоліків, позивачу також необхідно визначити та вказати ціну позову об`єкта нерухомого майна право власності на яке прохає визнати за ним станом на день звернення до суду, а отже позивачу необхідно подати до суду докази, що підвереджують реальну вартість ціни позовну на день звернення до суду, відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 176 ЦПК України та враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» щодо ставок судового збору, а також порядку його сплати сплатити судовий збір за майнову вимогу позовної заяви, з урахуванням п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий збір повинен бути сплачений за реквізитами Московського районного суду м. Харкова, а саме: отримувач коштів ГУК Харків обл./м.Харків/Салтіввсь/22030101, код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37874947, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача 899998, р/р UA0020657, код класифікації доходів бюджету 2030101).

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У такій формі в цьому пункті втілено «право на суд», одним з аспектів якого є право доступу, тобто право на порушення провадження в суді за цивільним позовом. Однак, практика Європейського Суду з прав людини свідчить, що це право не є абсолютним. Воно може підлягати законним обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності позовних заяв.

У рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 Конституційний Суд України встановив, що конституційне право особи на звернення до суду кореспондується з її обов`язком дотримуватися встановлених процесуальним законом механізмів (процедур).

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.ст. 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене, залишення позовної заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист, оскільки після усунення недоліків позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду.

Керуючись ст. ст.185, 258-261, 353-355 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Департаменту реєстрації Харківської міської ради про визнання договору позики виконаним, скасування державної реєстрації на заставне майно та визнання права власності- залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк позовну заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню.

Копію ухвали надіслати позивачу та представнику позивача.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Т.В. Поліщук