Справа №345/1221/25
Провадження № 2/345/766/2025
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2025 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Онушканича В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Позов мотивує тим, що 09.03.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №79482256. Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги.

14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та «ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №30 від 19.08.2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 32089,25 грн., з яких: 9171,50 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 22917,75,00грн. сума заборгованості за відсотками. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №79482256 в розмірі 32089,25грн.

24.02.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №40382-02/2024. Підписанням цього договору відповідач підтверджує, що він ознайомився з усіма Правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Аванс Кредит», які розміщені на веб-сайті товариства.

19.09.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №19092024, відповідно до умов якого ТОВ «Аванс Кредит» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 19.09.2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 29900,00грн., з яких: 11960,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17940,00 грн. сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №40382-02/2024 в розмірі 29900,00 грн.

17.04.2024року між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №8722497. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердив, що він ознайомився з наявними схемами кредитування, отримав проект цього кредитного договору разом із додатками, ознайомився з усіма його умовами.

28.08.2024 року між ТОВ «Мілоан» та «ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №28082024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Мілоан» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №2 від 28.08.2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 17435,36 грн., з яких: 3000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8352,36 грн. сума заборгованості за відсотками; 483,00 грн. заборгованість за комісією за надання кредиту, 5600,00 грн. сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня). З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 28.08.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором №28082024 в розмірі 17435,36 грн.

01.04.2024 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики №7189538. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Підписанням кредитного договору відповідач підтвердила, що в чіткій та зрозумілій формі отримала інформацію, передбачену ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг», а також інформацію щодо своїх прав та обов`язків згідно Закону України «Про захист прав споживачів» та Закону України «Про захист персональних даних». Також відповідач підтвердила, що вивчила та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Маніфою», які є невід`ємною частиною договору, а такою повністю погоджується з умовами цього договору позики.

11.01.2024 року між ТОВ «Маніфою» та «ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №11-01/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Маніфою» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Маніфою» права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників №8 від 17.10.2024 року до договору факторингу ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 15770,00 грн., з яких: 4000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6000,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою;. 5770,00 грн. сума заборгованості за процентами на прострочену позику. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 17.10.2024 року позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за договором позики №7189538 в розмірі 15770,00 грн.

Всупереч умовам договорів, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, вона не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ ФК «ЄАПБ», ні на рахунки первісного кредитора.

За таких обставин позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача суму заборгованості: за договором позики №79482266 в розмірі 32089,25грн.; за кредитним договором №40382-02/2024 в розмірі 29900,00 грн.; за кредитним договором №8722497 в розмірі 17435,36 грн.; за договором позики №7189538 в розмірі 15770,00 грн., а всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 95194,61 грн., а також судові витрати.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 20.03.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Копію ухвали про відкриття провадження було надіслано відповідачу засобами підсистеми «Електронний суд» в її електронний кабінет; документ доставлено до її електронного кабінету 20.03.2025 року о 13:45:34, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу. Проте у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористалася. Тому, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

За змістом частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як встановлено в судовому засіданні, 09.03.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №79482266. За умовами даного договору відповідачу було надано кредит в розмірі 9200,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 17 днів. Дата надання позики 09.03.2024 року, дата повернення позики 25.03.2024 року. П.2.2 договору передбачено, що денна процентна ставка за користування позикою становить 0,88%/день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,70%/день.

П.4 договору позики №79482266 передбачено, що сторони домовились про те, що у випадку невиконання позичальником свого обов`язку із повернення позики в останній день строку користування позикою, позичальник отримує право користування кредитом без застосування по відношенню до позичальника штрафних санкцій (в тому числі процентної ставки за понадстрокове користування позикою) протягом 90 календарних дні після спливу первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами, за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена п.п.2.3 п.2 договору. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором/додатковими угодами, за які нараховуються проценти за базовою процентною ставкою, що визначена у п.п.2.3 п.2 договору. Договір укладено в електронній формі, підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Судом встановлено, що 14.06.2021 року між ТОВ ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір факторингу №14/06/21, за умовами якого позивачу передані права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли згідно договорів, укладених між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та боржниками.

Відповідно до п.1.1 договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за процентною ставкою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

З витягу з Реєстру боржників №30 від 19.08.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 року вбачається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передало, а ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право вимоги за договором позики №79482266 в розмірі 32089,25 грн.

Також 24.02.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання фінансового кредиту №40382-02/2024. За умовами даного договору відповідачу було надано кредит в розмірі 12000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 120 днів. Дата надання кредиту 24.02.2024 року. Дата погашення кредиту 22.06.2024 року. Процентна ставка становить 2,50% в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього договору. Договір укладено в електронній формі, підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

19.09.2024 року між ТОВ ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Аванс Кредит» було укладено договір факторингу №19092024, за умовами якого позивачу передані права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли згідно договорів, укладених між ТОВ «Аванс Кредит» та боржниками.

Відповідно до п.1.1 договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

З витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №19092024 від 19.09.2024 року вбачається, що ТОВ «Аванс Кредит» передало, а ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право вимоги за кредитним договором №40382-02/2024 в розмірі 29900,00 грн.

Також 17.04.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит №8722497. За умовами даного договору відповідачу було надано кредит в розмірі 3000,0 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 345 днів.

Відповідно до п.1.5.2 проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів, нараховуються за ставкою 357,70 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом. П.1.5.3 договору передбачено, що проценти за користування кредитом протягом решти строку користування нараховуються за стандартною процентною ставкою 876,00 відсотків річних від фактичного залишку кредиту, починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів. Кредитний договір укладено в електронному вигляді, шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом.

28.08.2024 року між ТОВ ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Мілоан» було укладено договір факторингу №28082024/2, за умовами якого позивачу передані права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли згідно договорів, укладених між ТОВ «Мілоан» та боржниками.

Відповідно до п.1.1 договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту.

З витягу з Реєстру боржників №2 до договору факторингу №28082024/2 від 28.08.2024 вбачається, що ТОВ «Мілоан» передало, а ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право вимоги за кредитним договором №8722497.

Також 01.04.2024 року між ТОВ «Маніфою» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір позики №7189538. За умовами даного договору відповідачу було надано у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти за користування позикою та всі інші платежі відповідно до умов цього договору. Позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України гривні. Відповідно до п.2.3.3 договору сума позики 4000,00 грн., строк позики до 10.06.2024 року (70 днів). П.2.4 договору передбачено процентні ставки, що застосовуються в межах строку позики: акційна процентна ставка (фіксована) 2,00000% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду у разі наявності акційних пропозицій та діє лише за умови дотримання позичальником умов оплати заборгованості за цією ставкою; базова процентна ставка (фіксована) 2,50000% на день застосовується протягом першого розрахункового періоду відповідно до п.3.1.2 цього договору, а також у разі продовження строку позики протягом першого розрахункового періоду згідно з умовами відповідної додаткової угоди, укладеної сторонами цього договору. Основна процентна ставка, фіксована - 2,50000% на день.

Відповідно до п.6.2 за неправомірне користування позикою/її частиною позикодавець має право нарахувати, позичальник зобов`язаний на вимогу позикодавцю сплатити проценти на прострочену позику: в розмірі 12,00% від суми позики на 4 день неправомірного користування та в розмірі 3,00% від суми позики, починаючи з 5 дня за кожен день неправомірного користування. Договір укладено в електронній формі, підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Судом встановлено, що 11.01.2024 року між ТОВ ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Маніфою» було укладено договір факторингу №11-01/2024, за умовами якого позивачу передані права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли згідно договорів, укладених між ТОВ «Маніфою» та боржниками.

Відповідно до п.1.1 договору факторингу фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за процентною ставкою, процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту.

З витягу з Реєстру боржників №8 від 11.01.2024 року до договору факторингу №11-01/2024 від 11.01.2024 року вбачається, що ТОВ «Маніфою» передало, а ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право вимоги за договором позики №7189538 в розмірі 15770,00 грн.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)

Згідно ч.1 ст. 513 Цивільного кодексу України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Частина 1 статті 514 ЦКУ зазначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ч.1 ст. 517 ЦКУ первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином, ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до відповідача за наступними договорами: за договором позики №79482266, за кредитним договором №40382-02/2024, за кредитним договором №8722497 та за договором позики №7189538.

З розрахунку заборгованості за договором позики №79482266 від 09.03.2024 року вбачається, що заборгованість відповідачки за вказаним договором станом на 31.01.2025 року становить 32089,25 грн., з яких 9171,50 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 22917,75 грн. сума заборгованості за відсотками.

З розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №40382-02/2024 від 24.02.2024 року вбачається, що заборгованість відповідачки за вказаним договором становить 29900,00грн., з яких: 11960,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 17940,00 грн. сума заборгованості за відсотками.

З розрахунку заборгованості за договором позики №7189538 від 01.04.2024 року вбачається, що заборгованість відповідачки за вказаним договором становить 15770,00 грн., з яких: 4000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 6000,00 грн. сума заборгованості за процентами за користування позикою;. 5770,00 грн. сума заборгованості за процентами на прострочену позику.

З боку відповідача не надано до суду жодних пояснень, заперечень та відзиву щодо позовних вимог позивача, а також у відповідності до вимог ст. 81 ЦПК України жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум.

Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаними кредитним договором та за договорами позики є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором №8722497. Так, позивач просить стягнути з відповідача 17435,36 грн., з яких: 3000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 8352,36 грн. сума заборгованості за відсотками; 483,00 грн. заборгованість за комісією за надання кредиту, 5600,00 грн. сума заборгованості за неустойкою (штраф, пеня).

П.1.5.1 кредитного договору №8722497 передбачено комісію за надання кредиту: 483,00 грн., яка нараховується за ставкою 16,10 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

16 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України N 3795-VI від 22 вересня 2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено нормою наступного змісту: кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Частиною четвертою статті 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Частиною першою, другою статті 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18) дійшла висновку про те, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є в силу статті 228 ЦК України нікчемними. У той же час Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17 дійшла висновку, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

Отже, суд приходить до висновку, що положення п.1.5.1 кредитного договору №8722497 про сплату комісії за надання кредиту є нікчемними в силу ст.228 ЦК України. А тому в задоволенні вимог про стягнення з відповідача комісії за надання кредиту слід відмовити.

Також пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оскільки пеня та штрафи за кредитним договором №8722497 нараховані за період з 17.04.2024 року до 28.08.2024 року, тобто в період дії в Україні воєнного стану, що суперечить вищезазначеній нормі ЦК України, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки пені та штрафу в розмірі 5600,00 грн. не підлягають задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що обґрунтованими є вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості кредитним договором №8722497 в розмірі 11352,36 грн., а саме: 3000,00 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу; 8352,36 грн. суми заборгованості за відсотками.

Отже, позов слід задоволити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 32089,25грн. заборгованості за договором позики №79482266, 29900,00 грн. заборгованості за кредитним договором №40382-02/2024 в розмірі; 11352,36 грн. заборгованості за кредитним договором №8722497; 15770,00 грн. заборгованості за договором позики №7189538, а всього стягнути заборгованості за договорами у загальному розмірі 89111,61 грн.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути також 2834,50 грн. сплаченого судового збору.

На підставі ст.ст. 512-514,517,1049, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 259, 263-265 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості: за договором позики №79482266 в розмірі 32089,25грн., за кредитним договором №40382-02/2024 в розмірі 29900,00 грн., за кредитним договором №8722497 в розмірі 11352,36 грн., за договором позики №7189538 в розмірі 15770,00 грн. заборгованості, а всього 89111,61 грн. заборгованості, а також 2834,50 грн. сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 29.04.2025 року.

Суддя Володимир ОНУШКАНИЧ