Провадження № 22-ц/4808/585/25
Провадження № 22-ц/4808/586/25
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р.
Суддя-доповідач Мальцева
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогосудді Мальцевої Є.Є.

суддів: Василишин Л.В., Луганської В.М.,

секретар Кузів А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Акцент-Банк» адвоката Омельченка Євгена Володимировича на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2025 року та на додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про усунення перешкод у користуванні картковим рахунком, стягнення пені та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Акціонерного товариства «Акцент-Банк» про усунення перешкод у користуванні картковим рахунком, стягнення пені та моральної шкоди.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 16.04.2023 між позивачем та АТ «Акцент-Банк» було укладено договір про відкриття банківського рахунку, шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 28.11.2023 на картковий рахунок позивача НОМЕР_1 , поступило 43 000 грн. шістьма зарахуваннями на карту, після чого рахунок було заблоковано банком. Після звернення до АТ «А-Банк», через чат бот, надано відповідь, що банком проводиться перевірка та потрібно очікувати 5 днів. АТ «А-Банк» запросив у позивача документи, що підтверджують легітимність операцій та квитанції щодо зазначених вище платежів, які були надані. Після довгих очікувань та переписок із АТ «А-Банк», повідомлень про наявність двох скарг, 18.03.2024 в А24 позивача з`явилася інформація про арешт рахунку. У відповідь на звернення до АТ «А-Банк» 01.04.2024, 06.05.2024 надійшло повідомлення про те, що банк зафіксував підозрілі операції, які мають ознаки вчинення злочину, та банк скористався правом, визначеним договором - зупинив операції за рахунком позивача на 180 днів. Для розблокування картки, потрібно було надати квитанції по платежах, які були надані позивачем ще 05.12.2023.

За результатом перевірки АТ «А-Банк» повідомили позивачу, що кошти на його рахунку пов`язані із нелегальними операціями, та в подальшому працівником банку було запропоновано надати згоду на зняття залишків з рахунку позивача у розмірі 43 443,76 грн. на користь особи , яка є постраждалою від шахрайських дій.

АТ «А-Банк» заблокував весь залишок коштів на рахунку позивача на 209 днів, без наведених підстав правомірності блокування, передбаченим умовами укладеного договору. Вважає, що блокування його банківського рахунку порушує його законні права та інтереси, оскільки суперечить умовам договору. На час подання позовної заяви до суду його кошти в розмірі 43 443,76 грн. залишаються не доступними для розпорядження ними.

Оскільки позивач з 05.12.2023 не може зняти свої кошти в сумі 43443,76 грн. у зв`язку із не наданням відповідачем послуг згідно з укладеним договором, неустойка становить 276302,31 грн. ( 43 443,76 грн. * 3% * 212 днів).

В результаті неправомірного заблокування рахунку позивача були порушення його права та життєві зв`язки, що завдало йому душевних страждань та незручностей. Позивач є студентом денної форми навчання, його заробітком є ведення торгівлі на біржі крипто валюти, які він використовував для допомоги матері утримувати сім`ю. Кошти, які були заблоковані АТ «А-Банк», мав намір використати для проживання його родини та оплати навчання. Через дії відповідача родина позивача опинилася у скрутному матеріальному становищі. В результаті чого позивачу було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 20 000 грн.

Просив зобов`язати Акціонерне товариство «Акцент-Банк» усунути йому перешкоди у користуванні картковим рахунком НОМЕР_1 шляхом негайного розблокування рахунку та відновлення надання всіх без винятку фінансових послуг за договором. Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь позивача ОСОБА_1 276 302,31 грн пені, 20 000 грн моральної шкоди та 20 000 грн судових витрат.

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2025 року позов задоволено частково. Зобов`язано Акціонерне товариство «Акцент-Банк» усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні картковим рахунком НОМЕР_2 шляхом розблокування рахунку.

Стягнуто на користь позивача з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» 43443 гривні 76 копійок пені, 5000 гривень моральної шкоди.

У іншій частині вимог відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» в дохід держави 3633 гривні 60 копійок. судового збору.

Додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2025 року заяву представника позивача - адвоката Ткачишин С.М. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень на користь ОСОБА_1 ..

Не погодившись з рішенням суду та додатковим рішенням, представник Акціонерного товариства «Акцент-Банк» адвокат Омельченко Є. В. безпосередньо до апеляційного суду подав апеляційну скаргу. Вважає рішення суду по суті спору незаконним, прийнятим всупереч норм процесуального права, ухваленим за неправильного застосування норм матеріального права.

Вказує, що на адресу банку надійшла інформація від кіберполіції щодо шахрайських дій при перерахунку на картку НОМЕР_3 . У зв`язку з наведеним було призупинено видаткові операції по даному рахунку та запитано у клієнта підтвердження щодо цільового призначення отриманих коштів. Позивач не надав належних документів щодо отриманих коштів і 29 листопада 2024 року направлено повідомлення про розірвання договірних відносин та запропоновано забрати кошти з банку.

Щодо стягнення моральної шкоди, то відносини між сторонами мають договірний характер. Відшкодування моральної шкоди договором банківського обслуговування не передбачено. А відшкодування моральної шкоди можливо тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією у випадках, передбачених ЗУ «Про захист прав споживачів», що відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Великої палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №761/26293/16-ц (провадження №14-64цс19).

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень на користь позивача, то такі витрати мають бути зменшені, оскільки розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних послуг, ціною позову та значенням справи для сторони.

Представник заявив про стягнення витрат у розмірі 5 000 грн в суді апеляційної інстанції на користь відповідача на оплату правової допомоги адвоката.

Вважає, що оскаржені судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими, тому просить рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2025 року скасувати та відмовити у задоволенні позову в повному розмірі та скасувати додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2025 року.

28 березня 2025 року представник ОСОБА_1 адвокат Ткачишин С.М. через систему «Електронний суд» подала відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечила. Вказує, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку не допускається, крім випадків обмеження прав розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках в встановлених законом за умови обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти. Відповідач не надав жодних доказів, що дії банку щодо обмеження прав клієнта на користування грошовими коштами відповідають вимогам Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» чи наявним рішенням суду щодо позивача, що набрали законно сили. Банк не надав жодних доказів, тобто документу з питань фінансового моніторингу, який би підтвердив наявність підстав для розірвання договірних відносин між сторонами. Банк не може в односторонньому порядку відмовитись від договірних відносин з клієнтом та розірвати договір банківського рахунку. Повинні існувати докази встановлення клієнту неприйнятно високого ризику внаслідок проведення внутрішньої перевірки.

З огляду на наведене, доводи апеляційної скарги не містять підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції, яке є законним і обґрунтованим, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 адвокат Ткачишин С.М. заперечила доводи апеляційної скарги, вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Представник Акціонерного товариства «Акцент-Банк» адвокат Омельченко Є. В. в судове засідання не з`явився, проте належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, обізнаність учасників справи про її розгляд, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення проти апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвокат Ткачишин С.М., перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до наступного.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві.

Матеріалами справи встановлено, що16.04.2023 між сторонами АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «A-Банку», за якою сторони засвідчили, що така разом з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «АКЦЕНТ-БАНК» становлять договір про надання банківських послуг. ( а.с. 13 т. 1).

Відповідно до заяви щодо встановлення кредитного ліміту за карткою/рахунком ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок на умовах: вид кредиту - кредитний ліміт на поточний рахунок, тип кредиту - кредитування рахунку, мета отримання кредиту - споживчі цілі. Пільговий період користування кредитним лімітом становить до 62 днів за ставкою 0,000001%, строк кредитування 240 місяців ( а.с. 14-15 т. 1).

Згідно з Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «АКЦЕНТ-БАНК» (дата набрання чинності редакції: 27 листопада 2023 року), платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього; ризикові операції операції за платіжною карткою Клієнта, що визначаються Банком за критеріями, встановленим чинним законодавством, та/або платіжними системами, виходячи з ймовірності можливого шахрайства та/або порушення чинного законодавства (розділ 2. Терміни).

Відповідно до п. 3.3.5. розділу 3. Права та обов`язки сторін банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунками клієнта в разі виникнення мотивованих підозр у використанні банку для проведення незаконних операцій.

У п. 3.3.9. вказаного розділу зазначено, що банк може в передбаченому чинним законодавством порядку призупинити, до моменту отримання запитуємих документів, або зупинити до 30 робочих днів здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), в тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції, а також застосувати інші заходи перестороги при наявності підстав, передбачених: Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»; Законом України «Про санкції»; нормативними актами Національного банку України, які регулюють здійснення банками фінансового моніторингу; внутрішніми документами Банку з питань здійснення фінансового моніторингу або іншими нормами чинного законодавства України та міжнародних договорів України. Банк не встановлює ділові відносини (не провадить валютно-обмінні операції, фінансові операції з банківськими металами, з готівковими коштами) з особами та/або організаціями, які включені до Переліку осіб, пов`язаних із здійсненням терористичної діяльності або стосовно яких застосовано міжнародні санкції (далі Переліку осіб), з особами та/або організаціями, які діють від імені та за дорученням осіб та/або організацій, які включені до Переліку осіб, з особами та/або організаціями, якими прямо або опосередковано володіють чи кінцевими бенефіціарними власниками яких є особи та/або організації, яких включено до Переліку осіб.

Відповідно до п.п. 3.3.14., 3.3.15. банк має право на час встановлення правомірності переказу зупиняти зарахування коштів на рахунок Клієнта у разі надходження від банку-ініціатора повідомлення про неналежний переказ коштів; для встановлення правомірності переказу Банк, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу, держателем, платником, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право зупинити завершення переказу до дня завершення перевірки правомірності переказу, але не більше ніж на 90 календарних днів.

У п. 3.3.16. зазначено, що у разі якщо в результаті проведеного Банком моніторингу буде виявлено, що Клієнтом була вчинена нетипова або сумнівна (в тому числі шахрайська) операція із зарахування грошових коштів на поточний рахунок Клієнта, або емітентом картки відправника заявлена операція до Міжнародної платіжної системи як сумнівна (шахрайська) операція, то Клієнт доручає Банку обліковувати кошти в розмірі нетипової / сумнівної операції на поточному рахунку Клієнта без можливості здійснення видаткових операцій виключно в межах суми нетипової / сумнівної операції до моменту завершення процедури оскарження операції емітентом картки відправника.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 01.04.2024, останній звернувся до АТ «АКЦЕНТ-БАНК», із заявою в якій зазначено, що 28.11.2023 банк зупинив фінансові операції за його рахунком, у телефонному режимі він дізнався про проведення банком перевірки оборотів за його картками. На день звернення у електронному банку міститься інформація про арешт банківського рахунку ( а.с. 58 т. 1).

У відповіді АТ «АКЦЕНТ-БАНК» №20.1.0.0.0/7-20240409/0885 від 06.05.2024, на запит позивача від 09.04.2024, зазначено, що відповідно до п. 3.3.25 загальної частини Умов та правил надання банківських послуг, при наявності мотивованої підозри щодо спроби/наявності шахрайських дій ( у т.ч., але не виключно, з боку Клієнта Банку по відношенню до інших Клієнтів), має право провести опрацювання скарги ( при наявності) - Банк зупиняє видаткові операції за рахунком Клієнта у випадку наявності інформації, що свідчить про можливість шахрайських дій, щодо заволодіння/спроби заволодіння грошовими коштами Клієнта. Такою інформацією може бути лист або заявка на ГЛШ Клієнта іншого Банку/Клієнта Банку про вчинення шахрайських дій та/або реєстрація в Єдиному державному реєстрі досудових розслідувань справи про шахрайські дії відносно Клієнта. Зупинення операцій відбувається в день отримання Банком такої інформації шляхом блокування картки при наявності доступного залишку строком до 180 днів.

Також зазначено, що для розблокування карти необхідно надати підтверджуючі документи, а саме: квитанції по платежах на суму 851,04 грн. від 31.10.2023 та 201,72 грн. від 29.09.2023, у зв`язку з чим, банк не може здійснити розблокування рахунків. Згідно з заявкою №1582142 від 28.11.2023 за рахунком НОМЕР_1 встановлено тимчасове обмеження, профільні фахівці проводять перевірку та аналіз оборотів за вказаним рахунком ( а.с. 59-60).

ОСОБА_1 звернувся до голови Національного банку України із скаргою на дії АТ «АКЦЕНТ-БАНК», зазначив, що 08.05.2024 у телефонному режимі працівник АТ «АКЦЕНТ-БАНК», яка представилася ОСОБА_2 , запропонувала йому надати згоду на зняття залишків з його рахунку у розмірі 43443,76 грн. на користь постраждалої особи, яка зі слів ОСОБА_2 , є співробітником поліції та у якої шахрайським шляхом виманили 250000 грн., оскільки на думку співробітника банку, пов`язані з цим злочином ( а.с. 61-66 т. 1).

Згідно з квитанціями №110378443 від 31.10.2023 - платник ОСОБА_3 , банк платника АТ «АКЦЕНТ-БАНК», сума операції 851,04 грн., отримувач: 43-6395; та № 104610601 від 29.09.2023 - платник ОСОБА_3 , банк платника АТ «АКЦЕНТ-БАНК», сума операції 201,72 грн., отримувач: 43-6395 ( а.с. 56-57 т. 1).

Відповідно до скріншоту переписки, розпочатої 28.11.2023 між позивачем та відповідачем у чаті «Абанк», вбачається, що позивач розпочав таку з метою з`ясування причин блокування картки. Службою підтримки повідомлено, що банк проводить перевірку оборотів за картками, питання в обробці. 04.12.2023 було запрошено документи, що підтверджують легітимність операцій/діяльності скріншоти акаунту, на якому видно загальну кількість ордерів та прикріплені карти, ордери по останнім 10 зарахуванням на карту Зелена. Позивачем такі надані ( а.с. 96-122). 05.12.2023 за запитом позивачем надано дві квитанції за скаргами на суму 851,04 від 31.10.2023 та на 201 від 29.09.2023. В подальшому позивач повторно такі надсилав, банком були оформлені заявки №1591276 та №1591259 ( 08.12.2023). 12.12.2023 у чат надіслано скрін, що дії по картці обмежено до надання банку додаткової інформації; «ваші документи на перевірці у спеціаліста. Очікуйте, будь ласка, дзвінка від співробітника» . документи в обробці 5-ть днів; 27.12.2023.

Згідно з скрішотом повідомлення АТ «АКЦЕНТ-БАНК», надісланим на електронну адресу Когута Дениса від 29 листопада 2024 року, банк розглянув заявку на обмеження дій по картці «Зелена» 43*95, та банком прийнято рішення про відмову в обслуговуванні та подальшій співпраці, банк змушений розірвати договір SAMABWFC2 ( а.с. 200-201 т. 1).

Відповідно до виписки по картці клієнта ОСОБА_1 , № KJD7-E0S9-1OL7-NRRT від 23.01.2025 № карти НОМЕР_4 , рахунок НОМЕР_1 , за період: 01.11.2024-23.01.2025, кредитний ліміт ( станом на 23.01.2025) - 0,00 грн., заборгованість ( станом на 23.01.2025) - 0,00 грн., сума витрат за період - 43442,00 грн., сума зарахувань за період - 45,99 грн., баланс на початок періоду - 43443,76 грн., баланс на кінець періоду - 47,75 грн., сума комісій - 0,00 грн., сума кешбеку - 0,00 грн. ( а.с. 157-158 т. 2).

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що банк, відмовивши позивачу в обслуговуванні та заблокувавши його рахунок, обмежив позивача у доступі до його грошових коштів та позбавив його можливості здійснити будь-які платіжні операції, які він мав намір ініціювати, а також неправомірно відмовив позивачу у задоволенні його вимог про повернення його власних коштів, що розміщені на поточних рахунках, тому суд вважав, що в даному випадку банк зобов`язаний сплатити позивачу пеню у розмірі 3 % за порушення договірних відносин.

Врахувавши період, протягом якого грошові кошти позивача на поточних рахунках були заблоковані (05.11.2023 по 05.11.2024), суд розрахував пеню з відповідача на користь позивача у розмірі 3 % від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення за 355 днів, що становить : 43443, 76 грн. х 3% х 355 = 462 676 грн. Проте, враховуючи, що розмір пені істотно перевищує розмір збитків, суд дійшов висновку про можливість зменшення пені до 43443, 76 грн. Також, виходячи з характеру та обсягу душевних страждань позивача, характеру немайнових втрат (їх тривалості, моменту відновлення), а також вимог виваженості, розумності та справедливості, суд вважав можливим стягнути з відповідача на користь позивача 5 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Ухвалюючи додаткове рішення та стягуючи 10000 грн витрат на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 01.04.2024, квитанцію про оплату №ІВ/745475 від 12.04.2024 на суму 20 000 грн. оплата за адвокатські послуги Договір від 01.04.2024, копію ордера серії АТ №1073587, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №504.

Відповідно до п. 3.1. договору про надання правничої допомоги від 01.04.2024 за послуги, згідно цього Договору, клієнт сплачує гонорар у розмірі 20 000 грн. - за надання досудової правової допомоги та представництво інтересів у суді першої інстанції, 10000 грн. - представництво інтересів у суді апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, з урахуванням категорії справи, участь адвоката у судових засіданнях, зокрема : 07.10.2024 з 11 год. 21 хв. 58 сек. по 11 год. 39 хв. 05 сек.; 16.10.2024 з 13 год. 16 хв. 24 сек. по 13 год. 28 хв. 53 сек.; 05.11.2024 з 14 год. 33 хв. 00 сек. по 14 год. 52 хв. 13 сек.; 21.11.2024 з 11 год. 32 хв. 28 сек. по 11 год. 44 хв. 34 сек.; 03.12.2024 з 13 год. 16 хв. 07 сек. по 13 год. 33 хв. 30 сек.; 18.12.2024 з 10 год. 46 хв. 30 сек. по 14 год. 45 хв. 56 сек.; 23.01.2025 з 15 год. 30 хв. 17 сек. по 16 год. 24 хв. 18 сек.; 06.02.2025 з 14 год. 29 хв. 33 сек. по 15 год. 02 хв. 02 сек., а також виходячи із засад об`єктивності, розумності та справедливості; ту обставину, що позов задоволено частково, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення такої допомоги і можливість зменшення витрат на професійну правничу допомогу позивача до 10 000,00 грн.

Висновки суду відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу.

Пунктом 56 частини 1 статті 1 Закону України "Про платіжні послуги" визначено, що платіжна картка - електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки.

Пунктом 3 частини 21 статті 38 Закону України "Про платіжні послуги" передбачено, що емітент право зупинити або припинити право користувача на використання електронного платіжного засобу у разі порушення користувачем умов його використання, визначених договором та/або законодавством. Зупинення або припинення права користувача на використання електронного платіжного засобу не припиняє зобов`язань користувача і емітента, що виникли до зупинення або припинення зазначеного права.

Відповідно до статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, замороження активів, що пов`язані з тероризмом та його фінансуванням, розповсюдженням зброї масового знищення та його фінансуванням, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду.

Згідно з ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час. Банк не має права за заявою клієнта розривати договір банківського рахунка чи вчиняти інші дії, що мають наслідком припинення договору, у разі якщо грошові кошти, що знаходяться на відповідному рахунку, заморожені відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Клієнт не має права без згоди обтяжувача за домовленістю з банком чи односторонньо, у тому числі шляхом односторонньої відмови від виконання зобов`язання, розривати договір банківського рахунка чи вчиняти інші дії, що мають наслідком припинення договору, у разі якщо майнові права на грошові кошти, що знаходяться на відповідному рахунку, є предметом обтяження, якщо інше не передбачено умовами обтяження. Правочини, вчинені з порушенням цієї вимоги, є нікчемними.

Встановлено, що на виконання вимог банку від 06 травня 2024 року №20.1.0.0.0.0/7-2024049/0889 ОСОБА_1 , згідно якого треба було надати підтверджуючі документи по платежах на суму 85104 від 31.10.2023 та 201,27 від 29.09.2023 року (а.с.59-50) ОСОБА_1 додано квитанція №104610601 від 29.09.2023 року на суму 201,72 грн та квитанцію №110378443 від 31.10.2023 на суму 851,04 (а.с.56-57).

Доводи АТ «Акцент-банк» про наявність інформації від кіберполіції щодо шахрайських дій при перерахунку на картку НОМЕР_3 не підтверджена належним чином, та матеріали справи не містять таких доказів.

Докази того, що кошти, які знаходяться на рахунках позивача, заморожені відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», відсутні.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України "Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення" суб`єктами первинного фінансового моніторингу є в тому числі банки.

За змістом положень статті 23 вказаного Закону суб`єкт первинного фінансового моніторингу, що здійснює або забезпечує здійснення фінансових операцій, має право зупинити здійснення таких операцій, якщо вони є підозрілими, та зобов`язаний зупинити такі фінансові операції у разі виникнення підозри, що вони містять ознаки вчинення кримінального правопорушення, визначеного Кримінальним кодексом України.

У день зупинення фінансової операції суб`єкт первинного фінансового моніторингу повідомляє спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку фінансову операцію, її учасників та про залишок коштів на рахунку клієнта, відкритому суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової операції, та у разі зарахування коштів на транзитний рахунок суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на такому рахунку в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється без попереднього повідомлення клієнта на два робочі дні з дня зупинення включно.

Спеціально уповноважений орган може прийняти рішення про подальше зупинення фінансових операцій, здійснене відповідно до частини першої цієї статті, на строк до семи робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкта первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронні органи, уповноважені приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України.

Спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до семи робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення, повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені, та у разі зупинення фінансових операцій на транзитних рахунках суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках у межах зарахованих сум.

Відповідно до частини 5 статті 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» у разі прийняття рішення відповідно до частин другої і третьої цієї статті спеціально уповноважений орган протягом строку подальшого зупинення відповідних фінансових операцій або зупинення видаткових фінансових операцій проводить аналітичну роботу, збирає необхідну додаткову інформацію, обробляє, перевіряє, аналізує її та у разі, якщо за результатами перевірки:

-ознаки легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, або вчинення іншого кримінального правопорушення, не підтверджуються, спеціально уповноважений орган зобов`язаний негайно, але не пізніше наступного робочого дня, скасувати своє рішення про подальше зупинення відповідних фінансових операцій або зупинення видаткових фінансових операцій та повідомити про це суб`єкта первинного фінансового моніторингу;

-є мотивовані підозри, - спеціально уповноважений орган приймає рішення про продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій), готує і подає відповідний узагальнений матеріал або додатковий узагальнений матеріал правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України, та в день прийняття такого рішення інформує відповідного суб`єкта первинного фінансового моніторингу про дату закінчення строку зупинення відповідних фінансових операцій. Строк зупинення відповідних фінансових операцій продовжується спеціально уповноваженим органом з наступного робочого дня після подання відповідного узагальненого матеріалу або додаткового узагальненого матеріалу за умови, що загальний строк такого зупинення не перевищуватиме 30 робочих днів.

Строки зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій) суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій п`ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають (частина 6 статті 17 Закону).

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати посилені заходи належної перевірки щодо клієнтів, ризик ділових відносин з якими (ризик фінансової операції без встановлення ділових відносин яких) є високим (частина перша статті 12 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»).

Відповідно до пунктів 2, 3 розділу ІІ «Критеріїв ризику легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 08 липня 2017 року № 584 (далі - Критерії) суб`єкт самостійно визначає та відображає у внутрішніх документах з питань фінансового моніторингу метод та порядок оцінки ризику з урахуванням вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта. Суб`єкт періодично переглядає власні критерії ризику, а також заходи з управління ризиками з метою їх актуалізації та врахування змін, які відбулися в діяльності самого суб`єкта та в законодавстві у сфері протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення.

У пункті 1 розділу VІ Критеріїв передбачено, що критерії ризику для фінансових операцій, які можуть мати ризик легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення, визначені у додатку 2 до цих Критеріїв. Суб`єкт самостійно може визначати додаткові критерії ризику для фінансових операцій з урахуванням вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта. У разі виявлення суб`єктом фінансової операції, яка може мати ризик легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення, суб`єкт вживає всіх необхідних заходів для з`ясування, чи підлягає така фінансова операція внутрішньому фінансовому моніторингу. Суб`єкт самостійно визначає, які критерії ризику (крім критеріїв, передбачених Законом, нормативно-правовими актами відповідного суб`єкта державного фінансового моніторингу) використовуються ним під час встановлення ділових (договірних) відносин, а які - у процесі подальшого обслуговування клієнтів з урахуванням вимог та рекомендацій, визначених суб`єктом державного фінансового моніторингу, що здійснює державне регулювання та нагляд за діяльністю відповідного суб`єкта.

У пункті 2 додатку № 2 Критеріїв передбачено, що критерії ризику для фінансових операцій, які можуть мати ризик легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансування тероризму та фінансування розповсюдження зброї масового знищення для суб`єктів, крім банків, при наданні клієнту будь-яких послуг, зокрема, у випадках очевидної невідповідності вхідних/вихідних платежів дійсному призначенню платежу.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин/відмовити клієнту у відкритті рахунка (обслуговуванні), у тому числі шляхом розірвання ділових відносин, закриття рахунка/відмовитися від проведення фінансової операції у разі встановлення клієнту неприйнятно високого ризику або ненадання клієнтом необхідних для здійснення належної перевірки клієнта документів чи відомостей (частина перша статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»).

Отже, норма статті 15 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» надає банкам право відмовитися в односторонньому порядку від ділових відносин з клієнтами з неприйнятно високим ризиком, зокрема, шляхом розірвання договорів.

Верховний Суд у постановах: від 21 листопада 2022 року у справі № 757/35987/20, від 09 жовтня 2019 року у справі № 761/28762/18 виснував, що за відсутності обставин, які б свідчили про те, що банком під час встановлення позивачу неприйнятно високого рівня ризику було дотримано процедури, встановлені законодавством та/або внутрішніми документами банку, що підтверджується відповідними доказами, розірвання договорів є неправомірним.

Право банку як суб`єкта первинного фінансового моніторингу відмовитися від договірних відносин шляхом розірвання договорів з вказаних підстав не може бути необмеженим, у зв`язку із чим необхідним є дослідження підстав та обґрунтованості встановлення клієнту відповідної категорії ризику, виходячи з обставин кожної конкретної справи (див.: постанови Верховного Суду від 20 грудня 2023 року у справі № 757/34905/22-ц, від 30 жовтня 2023 року у справі № 522/14008/21, від 28 грудня 2022 року у справі № 757/57487/20 та інші).

Відповідно до пункту 91 постанови Правління Національного банку України від 26 червня 2015 року №417 «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу» банк зобов`язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов`язані , стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій.

Суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що картковий рахунок позивача був заблокований безпідставно, і доводи апеляційної скарги в цій частині не є обґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1,6 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів на підтвердження виконання відповідачем встановленого Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму» порядку та строків блокування картки користувача у разі виникнення підозри стосовно законності походження коштів, а також доказів в підтвердження того, що кошти на рахунок позивача надійшли злочинним шляхом та наявності рішення, прийнятого з цього питання правоохоронними органами.

Відповідачем не надано суду доказів про вчинення саме позивачем фінансових операцій, які містять ознаки шахрайства, на які Банк посилається в апеляційній скарзі, або інших дій, пов`язаний із легалізацією доходів, отриманих злочинним шляхом.

Відповідно до вимог статті 62 Конституції України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину.

Посилання відповідача на те, що позивач здійснив незаконну фінансову операцію з отримання коштів шахрайським способом є лише припущенням, оскільки ніяких процесуальних рішень правоохоронних органів з цього питання відповідач суду не надав, а за приписами частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Водночас, як зазначив відповідач, на підставі підозри у здійсненні позивачем зазначених дій відповідач зупинив фінансові операції позивача.

З матеріалів справи випливає, що у відповідача відсутні будь-які дані про те, що дії позивача містять ознаки шахрайства. Належних доказів неправомірних дій збоку позивача відповідачем не надано, а судом таких доказів не здобуто.

Матеріали справи не містять відомостей про те, що з використанням карток позивача було здійснено незаконну діяльність.

Верховний Суд в постановах від 30 січня 2019 року у справі № 235/5538/16-ц (провадження № 61-30301св18), від 08 лютого 2023 року у справі757/19084/21-ц (провадження № 61-11827св22) дійшов висновку, що правомірність блокування карткового рахунку є можливою лише у випадку подальшого вчинення банком дій, визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму», а також за умови дотримання строків зупинення фінансових операцій та блокування картки.

У матеріалах справи відсутні докази дотримання банком зазначених вище вимог, а також здійснення позивачем незаконних операцій, на підставі чого було обмежено доступ до рахунку позивача НОМЕР_1 .

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу поновлює проведення фінансових операцій: третього робочого дня з дня зупинення фінансової операції у разі неотримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу протягом строку, передбаченого частиною першою цієї статті, рішення спеціально уповноваженого органу про подальше зупинення фінансової операції; негайно, але не пізніше наступного робочого дня після дня отримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу протягом строку, зазначеного в рішенні спеціально уповноваженого органу про подальше зупинення відповідних фінансових операцій відповідно до частини другої цієї статті або про зупинення видаткової фінансової операції відповідно до частини третьої цієї статті, повідомлення про скасування спеціально уповноваженим органом такого рішення, але не пізніше 31 робочого дня з дня зупинення фінансової операції; наступного робочого дня після дати закінчення строку зупинення відповідних фінансових операцій, зазначених у рішенні спеціально уповноваженого органу про продовження зупинення відповідних фінансових операцій (видаткових фінансових операцій); негайно, але не пізніше наступного робочого дня після дня отримання суб`єктом первинного фінансового моніторингу доручення спеціально уповноваженого органу відповідно до частини третьої статті 31 цього Закону про поновлення фінансових операцій, зупинених на виконання відповідного запиту уповноваженого органу іноземної держави.

Суб`єкт первинного фінансового моніторингу не пізніше наступного робочого дня після поновлення проведення фінансових операцій інформує про це спеціально уповноважений орган.

Згідно зі статтею 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, що передбачено статтею 387 ЦК України.

Аналіз вказаних норм права вказує, що випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження коштами, які знаходяться на його рахунку, передбачені спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», проте здійснення обмежень відповідно до зазначеного Закону є чітко регламентованим за термінами та процедурою, що не дотримані банківською установою у застосуванні обмежень з розпорядження коштами позивача.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За таких обставин, Акціонерним товариством «Акцент-Банк» не доведена правомірність обмеження права доступу позивача до власних коштів та вільного розпорядження ними.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що на адресу банку надійшла інформація від кіберполіції щодо шахрайських дій при перерахунку на картку НОМЕР_3 , що позивач не надав належних документів щодо отриманих коштів, і 29 листопада 2024 року направлено повідомлення про розірвання договірних відносин та запропоновано забрати кошти з банку, оскільки спростовується відомостями про перерахунок коштів та скрін - повідомленням, наданих ОСОБА_1 .

Крім того, банк неналежно виконав обов`язок, як суб`єкта фінансового моніторингу, щодо повідомлення правоохоронних органів про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов`язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій, і не довів належними та допустимими доказами правомірність блокування протягом тривалого часу карткового рахунку позивача та користування належних йому на праві власності грошових коштів.

Колегія суддів вважає безпідставними посилання відповідача на те, що банк обмежив позивачу тільки обслуговування платіжної картки, яка є власністю банку, а не розпорядження грошовими коштами, оскільки, як вбачається зі справи, фактично дії банку призвели до обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами на його рахунку шляхом зупинення здійснення видаткових операцій з використанням платіжної картки позивача.

Частиною п`ятою статті 10 Закону встановлено, що у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Отже, пеня, передбачена частиною п`ятою статті 10 цього Закону, застосовується в разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина 2 статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виходячи з того, що позивач при відкритті банківського рахунку є споживачем фінансових послуг, а банк їх виконавцем та несе відповідальність за неналежне надання цих послуг, з відповідача підлягає стягненню пеня, передбачена частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у розмірі 3%

Беручи до уваги, що відповідач, відмовивши позивачу в обслуговуванні та заблокувавши його рахунок, чим обмежив позивача у доступі до його грошових коштів та позбавив його можливості здійснити будь-які платіжні операції, а також відмовив позивачу у задоволенні його вимог про повернення йому суми вкладу та коштів з 05.12.2023 по 05.11.2024 в сумі 43443,76 грн., що розміщено на рахунку, обґрунтовано є сплата позивачу пеню у розмірі 3 %. Враховуючи, що розмір пені значно перевищує розмір заблокованих коштів, суд першої інстанції правомірно зменшив пеню до 43443,76 грн, враховуючи вимоги ст. 551 ЦК України.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про незаконність рішення в частині стягнення моральної шкоди, колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з банку на користь позивача моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок блокування рахунку та доступу до системи «А-банк» позивач, який навчається, тривалий час був позбавлений можливості користуватися своєю власністю - грошовими коштами, що саме по собі завдало позивачу певних моральних страждань та є підставою для відшкодування моральної шкоди.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).

Так, відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивач у цій справі зазначив, що у зв`язку з блокуванням його грошових коштів йому душевних страждань та незручностей. Позивач є студентом денної форми навчання, його заробітком є ведення торгівлі на біржі крипто валюти, які він використовував для допомоги матері утримувати сім`ю. Кошти, які були заблоковані АТ «А-Банк», мав намір використати для проживання його родини та оплати навчання. Через дії відповідача родина позивача опинилася у скрутному матеріальному становищі та додатково позивач укладав 10 червня 2024 року договір позики на суму 20 000 грн (а.с.80 Т.1).

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги щодо незаконності рішення у зв`язку із тим, що судом не враховані висновки, викладені у постанові Великої палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі №761/26293/16-ц (провадження №14-64цс19), відповідно до яких відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов`язання (стаття 611 ЦПК України) може здійснюватися виключно у випадках, що прямо передбачені законом, оскільки Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) відступила від висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19) в частині застосування норм права при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Статті 4 та 22 Закону про захист прав споживачів у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Так, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення права клієнта по наданню банківських послуг, зокрема щодо обмеження у користуванні карткового рахунку судом враховується, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Доводи скарги на додаткове рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 04 березня 2025 року також не заслуговують на увагу.

Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті Кодексу).

Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).

За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.

За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Встановлено, що між позивачем та адвокатом Ткачишин С.М. укладено договір про надання правничої допомоги від 01.04.2024 (а.с.81-83 Т.1) та видано ордер серії АТ №1073587 на представництво інтересів ОСОБА_1 .

Згідно з квитанцією про оплату №ІВ/745475 від 12.04.2024 позивач ОСОБА_1 перерахував адвокату Ткачишин С.М. 20 000 грн (а.с.84 Т.1).

Відповідно до п. 3.1. договору про надання правничої допомоги від 01.04.2024 клієнт сплачує гонорар у розмірі 20 000 грн. - за надання досудової правової допомоги та представництво інтересів у суді першої інстанції, 10000 грн. - представництво інтересів у суді апеляційної інстанції (а.с. 81-83 Т.1).

Враховуючи наведене, судом першої інстанції правильно враховано обсяг надання адвокатом послуг за надання досудової правової допомоги та представництво інтересів в суді першої інстанції, враховуючи умови фіксованого гонорару, оцінено його з точки зору складністю справи, з урахуванням обсягу матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тому колегія суддів вважає обґрунтованим додаткове рішення суду про стягнення витрат на правову допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції в розмірі 10 000 грн.

Суд відхиляє доводи апеляційної скарги про неспівмірність витрат на правову допомогу виходячи з складністю справи, оскільки не надано жодних доказів на спростування зазначеної суми витрат, не наведено аргументів такої позиції. Отже, відповідачем розмір витрат, понесений позивачем на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першоїі інстанції, не спростований.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, які мають значення для її вирішення, оцінив докази у їх сукупності, врахував норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції з наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі ст.141 ЦПК України, судові витрати, понесені відповідачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Згідно пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до пункту «в» частини 4 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Встановлено, що 01.04.2024 між адвокатом Ткачишин С.М. та ОСОБА_1 укладено договір про надання правової допомоги.

Предметом і метою Договору є надання адвокатом необхідну правничу допомогу під час цивільного провадження.

Відповідно до п. 3.1. договору про надання правничої допомоги від 01.04.2024 клієнт ОСОБА_1 сплачує гонорар у розмірі 10000 грн. - представництво інтересів у суді апеляційної інстанції (а.с. 81-83 Т.1)

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Таким чином, з врахуванням обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, подання відзиву до Івано-Франківського апеляційного суду та значимості таких дій у справі, також з урахуванням відсутності заперечень відповідача про стягнення витрат на правову допомогу та щодо їх розміру під час апеляційного розгляду справи, підлягають стягненню з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь позивача витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції 10 000 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства «Акцент-Банк» адвоката Омельченка Євгена Володимировича залишити без задоволення .

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 17 лютого 2025 року та додаткове рішення від 04 березня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу 10 000 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови

Повний текст постанови складений 26 квітня 2025 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.М.Луганська

Л.В.Василишин