Справа № 523/2951/25
Провадження №2/523/2855/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

"14" квітня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мурманової І.М.,

за участю секретаря Бєлік Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Суворовський районний відділ в м. Одесі Державної міграційної служби України, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: Суворовський районний відділ в м. Одесі Державної міграційної служби України, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в квартирі, яка належить позивачу на підставі ордеру № 3 від 04.01.2010 року виданого ДТ ДАК «Хліб України» «Одеський комбінат хлібопродуктів», зареєстрований не відомий позивачу ОСОБА_2 . Розпорядженням Пересипської районної адміністрації ОМР від 07.08.2024 року був визначений управитель гуртожитку, яким було визначено укласти договори найму приміщень у гуртожитку, з метою упорядкування оплати за житлово комунальні послуги та рекомендовано КП ЖКС «Пересипський» відкрити особові рахунки у відповідності до укладених договір найму.

Відповідач у квартирі не проживає, комунальні послуги не сплачує, не переймається станом квартири. На підставі викладеного позивач просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 28 лютого 2025 року позовну заву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам було надіслано копію ухвали суду. відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву.

В судове засідання позивач: ОСОБА_1 не з`явились, на адресу суду 14.04.2025 року (вх. № 13565) надійшла заява за підписом позивача щодо можливості розгляду справи за її відсутності, згідно якої позивач зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.41).

Відповідач ОСОБА_2 про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації, на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.36-37).

Крім іншого, відповідачу за вказаним номером телефону було направлено смс-повідомлення про виклик до суду, відповідно до довідки про отримання та доставку смс-повідомлення, встановлено, що відповідач виклик до суду отримав 04.03.2025 року, тобто є таким, що обізнаний про наявність справи в провадженні суду (а.с.39).

Згідно п. 2 ч. 7 ЦПК України судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Третя особа: Суворовський районний відділ в м. Одесі Державної міграційної служби України, про час та місце слухання справи повідомлений (а.с.40), до суду представник третьої особи не з`явився.

Таким чином, судом встановлено, що сторони про час та місце слухання справи повідомлені, позивач надала заяву про слухання справи за її відсутності, а відтак підстав для відкладення слухання справи не встановлено.

Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч. 3 ст. 211 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи.

Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 14 квітня 2025 року вирішено провести заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає задоволенню враховуючи таке.

Матеріалами справи встановлено, що на підставі ордеру № 3 від 04.01.2010 року виданого ДТ ДАК «Хліб України» «Одеський комбінат хлібопродуктів» ОСОБА_1 отримала даний ордер на право зайняття житлової площі, а саме кімнати № 8, площею 26, 5 кв.м. (а.с.11).

Відповідно до розпорядження Пересипської районної адміністрації ОМР від 07.08.2024 року «Про виконання заходів з управління гуртожитком, розташованим за адресою: АДРЕСА_2 » -- визначено управителем гуртожитку КП «ЖКС «Пересипський». Відповідно до п.3 Розпорядження рекомендовано КП «ЖКС «Пересипський» відкрити особі рахунки у відповідності до укладених договір найму (а.с.12).

Так, згідно довідки про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/будинку осіб № П3-33877-ю/л встановлено, що за адресою: АДРЕСА_3 зареєстровані: ОСОБА_1 дата реєстрації: 13.01.2010 року та ОСОБА_2 дата реєстрації 12.11.2010 року (а.с.13),

Відповідно до актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 16.12.2024 року та 10.02.2025 року встановлено, що ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає з моменту реєстрації, тобто з 12.11.2010 року. Акти про не проживання складені сусідами та засвідчені начальником дільниці № 7 (а.с.16,17).

Крім іншого, факт не проживання відповідача за місцем реєстрації також підтверджується поштовим конвертом, згідно якого зазначено «адресат відсутній за місцем реєстрації».

Відповідно до ст. 64 ЖК України - члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Оскільки правовий режим відповідної категорії регулюється правовим режимом житлових приміщень в будинках державного і громадського житлового фонду, то до таких мешканців у разі їх тимчасової відсутності поширюються вимоги статей 71, 72 ЖК Української РСР.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла. Втручання у це право здійснюється виключно з підстав, передбачених п. 2 ст. 8 Конвенції.

Зазначене покладає на Україну в особі її державних органів зобов`язання «вживати розумних і адекватних заходів для захисту прав» (рішення ЄСПЛ у справі «Пауел і Райнер проти Сполученого Королівства» від 21.02.1990 р.). Такий захист поширюється як на власника квартири (рішення ЄСПЛ у справі «Джілоу проти Сполученого Королівства» від 24.11.1986 р.), так і наймача (рішення ЄСПЛ у справі «Ларкос проти Кіпру» від 18.02.1999 р.).

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року (з наступними змінами) «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України) необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні; у осіб, які потребують догляду; внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Матеріали справи не містять відомостей про домовленість між сторонами про тривалу відсутність відповідача, а також доказів поважних причин відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання, також матеріали справи не містять доказів щодо здійснення позивачем перешкод в користуванні відповідачу житловим приміщенням.

Вищевикладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживає більше ніж шість місяців у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин та не має наміру там проживати, а отже є підстави для визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Аналізуючи наведені норми законодавства та обставини, встановлені по справі, той факт, що ОСОБА_2 не проживає у квартирі з 2010 року, суд приходить до висновку, що відповідач, як особа, що понад шість місяців без поважних причин у житловому приміщенні не проживає, не є наймачем квартири, або її власником, комунальні послуги не сплачує, реєстрація відповідача у вищевказаній квартирі порушує права позивача, оскільки перешкоджає здійсненню права користування майном, відповідач втратив право користування спірним житлом, тому позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 підлягають задоволенню.

Висновки суду підтверджуються письмовими доказами, що наявні в матеріалах справи, інших суду надано не було.

В силу положення ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати зі сплати судового збору у розмірі: 1 211,20 гривень.

На підставі ст. ст. 319, 355, 369, 383 ЦК України, ст. ст. 71, 72, 150 ЖК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 84, 259, 263, 264, 265, 280-284, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Суворовський районний відділ в м. Одесі Державної міграційної служби України, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 ) понесені судові витрати у розмірі: 1 211,20 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - ти денний строк з дня отримання рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне судове рішення складено 18.04.2025р.

Суддя: