Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №338/1640/24

16 квітня 2025 року селище Богородчани

Богородчанський районний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Куценка О. О., присяжних Йосипенко І. В., Вінтоняк М. В., секретаря судового засідання Двібородчин І. В., за участю представника заявника адвоката Поповича М. М. розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку окремого провадження в залі суду в селищі Богородчани цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Солотвинська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про визнання фізичної особи померлою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про оголошення померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вишка Великоберезнянського району Закарпатської області.

В заяві зазначає, що рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2020 року визнано безвісно відсутнім її чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Початком безвісної відсутності її чоловіка вважати 01 січня 2000 року. Судом у рішенні від 25 лютого 2020 року встановлено, що ОСОБА_2 в 1998 році виїхав на роботу у Російську Федерацію, останній раз вийшов на зв`язок літом 1999 року і з того часу з сім`єю не спілкується. Місце перебування його не відоме. Заявник зазначає, що тривала відсутність її чоловіка породжує невизначеність у її правах, щодо їх нерухомого майна. Так, рішенням Солотвинської селищної ради чоловікові надано земельну ділянку під будівництво та розроблено план будівництва, а тому має намір успадкувати права та обов`язки забудовника. Оскільки відомостей про її чоловіка немає більше двадцяти років, змушена звертатися до суду про оголошення її чоловіка ОСОБА_3 померлим.

В судовому засіданні представник заявника адвокат Попович М. М. підтримав вимоги заяви та просив суд оголосити померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Представник заінтересованої особи Солотвинської селищної ради Гоцанюк І. І. заперечень проти поданої заяви не мала. Пояснила, що у селищної ради відсутні будь-які відомості про місце проживання та реєстрації ОСОБА_4 . Крім того, оскільки ОСОБА_2 родом із Закарпатської області у органі місцевого самоврядування відсутня інформація щодо родичів зниклого безвісті ОСОБА_2 .

Вислухавши представника заявника, свідків, вивчивши та проаналізувавши всі докази, зібрані по справі, суд вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України, заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна.

Згідно з ч. 1 ст. 308 ЦПК України, суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб 18 липня 1987 року у Солотвинській селищній раді Богородчанського району Івано-Франківської області, актовий запис №14 (а.с.8).

Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2020 року визнано безвісно відсутнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вишка Великоберезнянського району Закарпатської області (а.с.4-5).

Згідно з листом начальника ВП№2 (с-ще Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області від 22 січня 2025 року інформація, щодо місця знаходження ОСОБА_2 відсутня. У розшуку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не перебуває (а.с37).

Відповідно до листа Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України №6.2-753/6-25 від 22.01.2025 року, вбачається, що відомостей у відомчій інформаційній системі ДМС про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не встановлено (а.с.41).

Відповідно до інформації Державної прикордонної служби України №19/24782-25-Вих від 26 березня 2025 року, встановлено, що відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України громадянином ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , станом на 08:52 26 березня 2025 року, в базі даних не виявлено.

Згідно з листом Костирської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області Вишківського старостинського округу №73 від 28 березня 2025 року, інформація щодо відомих спадкоємців (родичів) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродження с. Вишка Ужгородського району (раніше Великоберезнянського) Закарпатської області, згідно реєстру Костирського територіальної громади та даних по господарських книг, відсутня.

Відповідно до архівної довідки Костирської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області №365-03-21-25 від 01 квітня 2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 1980 року по 2025 рік, заповітів не складено.

З копії рішення Солотвинської селищної ради від 10 березня 1995 року встановлено, що ОСОБА_2 виділено земельну ділянку площею 0,1125 га для будівництва нового житлового будинку на масиві забудови/ діл.17 та надано дозвіл на будівництво нового житлового будинку та господарських споруд на виділений земельній ділянці (а.с.9).

Рішенням Солотвинської селищної ради народних депутатів від 22 вересня 1996 року, ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1125 га. В зв`язку з тим, що немає можливості видати державний акт на право приватної власності на землю видати план, як тимчасовий документ (а.с.11).

Відповідно до плану виданого громадянину України ОСОБА_2 , який мешкає в АДРЕСА_1 , на підставі рішення Солотвинської селищної ради народних депутатів від 22 вересня 1996 року, громадянину передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,1125 га (а.с.10).

Відповідно до проекту забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , забудовником є ОСОБА_2 на площі ділянки 0,1125 га, до складу домоволодіння входить позначені на плані літерами: 1. житловий будинок; 2. господарські приміщення; 3. туалет; 4. господарський двір; 5. сад (а.с.12).

Свідок ОСОБА_7 дала показання, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , а заявниця є сусідкою. У селищі ОСОБА_8 проживає з народження. Так, як є сусідкою заявниці була і на весіллі у неї з ОСОБА_2 . Вказала, що останній раз бачила ОСОБА_2 у 1998 році. Їй відомо, що ОСОБА_2 поїхав у Російську Федерацію і з того часу на зв`язок з сім`єю не виходив. По сьогоднішній день його немає за місцем проживання у селищі Солотвин. За ці всі роки вона не чула жодних відомостей про нього.

Свідок ОСОБА_9 дала показання, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 . Заявниця ОСОБА_1 є її сусідка. У заявниці з ОСОБА_2 народжені двоє дітей: дочка та син. ОСОБА_2 не бачила з 1998 року. Їй відомо, що останній поїхав на заробітки до РФ та більше 20 років не має відомостей про нього.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців.

Оголошення особи померлою має своїм призначенням необхідно для усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме.

Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку,- протягом шести місяців.

Особливістю цієї категорії справ є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущені смерті особи.

Пункт 13 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті.

У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України.

При цьому заявник має мати особисту цивільну правову зацікавленість у зміні правового стану особи, яку він просить оголосити померлою. Для підтвердження цього повинні бути наведені обставини, які свідчать про те, що між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою існують особисті або майнові правовідносини, матеріально-правовий зв`язок або за відсутності такого зв`язку дані про те, що відсутність фізичної особи є для заявника перешкодою у реалізації суб`єктивних прав або виконання обов`язків.

ОСОБА_1 в своїй заяві зазначила, що оголошення ОСОБА_2 померлим їй необхідно для оформлення прав на об`єкти незавершеного будівництва.

Наведені заявником обставини та мета, з якою заявнику необхідно оголосити особу померлою, свідчать про наявність між заявником та особою, яку він просить оголосити померлою, такого матеріально-правового зв`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України, правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження.

За наведених обставин, вимоги заяви є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

При цьому, суд вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Керуючись, ст. 46 ЦК України, ст. 76-81, 89, 263-265, 293, 308, 430 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Солотвинська селищна рада Івано-Франківського району Івано-Франківської області, про визнання фізичної особи померлою задовольнити.

Оголосити померлим ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Вишка Великоберезнянського району Закарпатської області з дня набрання законної сили рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 25 квітня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий:

Присяжні: