провадження № 22-ц/824/871/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

з участю секретаря Щавлінського С.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» поданою представником - адвокатом Клименком Тарасом Васильовичем на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року представниця ТОВ «Бізнес Позика» - Пекарчук А.В. звернулася до Печерського районного суду м. Києва із позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просила суд:

стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за договором про надання кредиту №441250-КС-002 від 14 лютого 2022 року у розмірі 130 715, 87 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 50 000,00 грн; суми прострочених платежів по процентах - 73 215,87 грн; суми прострочених платежів за комісією - 7 500,00 грн, а також судовий збір у розмірі 2 147, 20 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 14 лютого 2022 року між сторонами укладено договір №441250-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

За умовами договору ОСОБА_1 як позичальник отримав кредит у розмірі 50 000,00 грн на строк 24 тижні - тобто до 01 серпня 2022 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі 0,86645542% (фіксована ставка) та на засадах строковості, поворотності, платності, який зобов`язався повернути, сплатити проценти у порядку та на умовах, визначених цим договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.

14 лютого 2022 року позивач перерахував відповідачу кредит двома переказами по 25 000, 00 грн грошові кошти на загальну суму у розмірі 50 000, 00 грн, проте відповідач лише частково сплатив позивачу заборгованість за договором, чим порушив зобов`язання взяті на себе укладенням договору.

Станом на 02 листопада 2023 року відповідач прострочив виконання своїх зобов`язань за договором на загальну суму 130 715, 87 грн, з якої 50 000, 00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 73 215, 87 грн - заборгованість по простроченим процентам, 7 500, 00 грн - суми прострочених платежів за комісією.

Заочним рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» суму заборгованості за договором про надання кредиту №441250-КС-002 від 14 лютого 2022 року у розмірі 123 215, 87 грн, яка складається з суми тіла кредиту - 50 000, 00 грн та заборгованості за процентами - 73 215, 87 грн, судовий збір у розмірі 2 023, 95 грн. Відмовлено у задоволенні позову у частині стягнення суми комісії за видачу кредиту.

Не погодившись із таким рішенням суду, представник товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - Клименко Тарас Васильович 03 квітня 2024 року через систему Електронний суд подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати заочне Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по комісії за надання кредиту у сумі 7 500,00 грн та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у цій частині.

Доводи апеляційної скарги мотивовано тим, що включення до тексту кредитного договору умов про сплату відповідачем комісії за надання кредиту, а рівно й подальше нарахування зазначеної комісії та витребування її від відповідача, є законним та обґрунтованим, оскільки вони базуються на чинних нормах спеціального законодавства України, які регламентують питання щодо надання споживчих кредитів, яким і є по своїй правовій суті кредитний договір.

Закон про споживче кредитування безумовно та однозначно передбачає право позивача на встановлення комісії за надання кредиту за кредитним договором.

Також, комісія за надання кредиту була відображена і в тексті кредитного договору, який був підписаний відповідачем, що свідчить про обізнаність останнього щодо включення комісії до загальних витрат за договором.

Окрім того, комісія за надання кредиту передбачена і правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної, які були підписані відповідачем, що свідчить про обізнаність останнього щодо включення комісії «за надання кредиту» до загальних витрат за споживчим кредитом та порядком сплати такої комісії.

Зауважив, що Національний банк України, який є державним регулятором ринку фінансових послуг в Україні, постановою №16 від 11 лютого 2021 року затвердив «Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит», які передбачають правомірність встановлення кредитодавцем супровідних послуг за кредитом в тому числі і комісії «за надання кредиту».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» поданою представником - адвокатом Клименком Тарасом Васильовичем на заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 березня 2025 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, належним чином повідомлені про місце, час і дату розгляду справи в апеляційній інстанції, заяв та клопотань не надходило, однак ї неявка згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Зокрема, судова повістка-повідомлення була надіслана за адресою реєстрації ОСОБА_1 , однак за даними рекомендованого поштового повідомлення повернулася на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до вимог ст. ст. 130, 131 ЦПК України вважається належним повідомленням.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у оскаржуваній частині в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14 лютого 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №441250-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Бізнес Позика» 14 лютого 2022 року направлено ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір №441250-КС-002 про надання кредиту, яку останній прийняв (акцепт) щодо укладення договір №441250-КС-002 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.

Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-8169, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено.

Таким чином, 14 лютого 2022 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №441250-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 50 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

За умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0.86645542 процентів за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно з графіком платежів.

Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов Кредитного договору.

Таким чином ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 50 000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника НОМЕР_2 , яку позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті, що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням).

Відповідно до пункту 2 договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів.

Відповідно до п. 5.1. правил, які у відповідності до пункту 10 кредитного договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов Кредитного договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення терміну дії Договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування.

Відповідно до розрахунку, заборгованість позичальника перед кредитором ТОВ «Бізнес позика» станом на 02 листопада 2023 року складає 130 715,87 грн, а саме: заборгованість за отриманим та неповернутим кредитом - 50 000,00 грн; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами за користування кредитом - 73 215, 87 грн. Крім цього, позичальнику нараховано борг за комісією у розмірі 7 500,00 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача комісії за надання кредиту, суд першої інстанції вважав положення кредитного договору про сплату позичальником на користь ТОВ «Бізнес Позика» комісії в силу статті 228 ЦК України нікчемними.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, не погоджується з таким висновками суду першої інстанції, з нижченаведених мотивів.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим текст статті 11 цього Закону викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Зазначене узгоджується з висновками викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року по справі №496/3134/19 щодо застосування ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування», така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також стягувати суму несплаченої вищевказаної комісії з відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).

Пунктом 2.5 укладеного між сторонами Договору визначено, що комісія за надання Кредиту становить 7 500,00 грн. Розмір комісії, встановлений цим пунктом Договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір Комісії не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.

Також, комісія за надання кредиту та порядок її сплати визначені пунктами 1.4, 2.7, 5.2 Правил про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес позика», які є невід`ємною частиною договору про надання кредиту.

Укладаючи Договір від 14 лютого 2022 року, ОСОБА_1 у п. 7.4.4 ствердив, що ознайомлений з Договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань та зобов`язується неухильно дотримуватися їх.

Крім того, комісія за надання кредиту передбачена п.4 Паспорту споживчого кредиту та Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача (Додаток №1 до Договору), які підписані ОСОБА_1 з використанням електронного цифрового підпису.

Отже, умови Договору №441250-КС-002 про надання кредиту від 14 лютого 2022 року щодо розміру та порядку сплати комісії ОСОБА_1 погодженого, Закону України «Про споживче кредитування» вказані умови не суперечать, а тому апеляційний суд вважає помилковими висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача комісії.

За результатами апеляційного розгляду, колегія суддів встановила, що доводи апеляційної скарги про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та невідповідність висновків суду у оскаржуваній частині фактичним обставинам справи знайшли своє підтвердження.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На підставі вищенаведених мотивів, колегія апеляційного суду вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині не відповідає фактичним обставинам справи, не ґрунтується на наявних у справі доказах, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права і не може бути залишене без змін, а підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог у цій частині та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за комісією за видачу кредиту у розмірі 7 500,00 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України апеляційний суд, в зв`язку з ухваленням нового судового рішення, змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з: нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення; розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Ураховуючи, що за результатами апеляційного перегляду позов ТОВ «Бізнес Позика» підлягає задоволенню у повному обсязі, слід збільшити розмір стягнутого з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» судового збору за подання позовної заяви з 2 023,95 грн до 2 147,20 грн.

Також, у зв`язку із задоволенням апеляційної скарги ТОВ «Бізнес Позика» належить стягнути з ОСОБА_1 на користь апелянта судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 576,64 грн.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а тому, відповідно до ст. 367 ЦПК України, не переглядалося.

Керуючись ст. ст. 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» подану представником - адвокатом Клименком Тарасом Васильовичем - задовольнити.

Заочне рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 березня 2024 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення суми комісії за видачу кредиту - скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у цій частині.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 13, оф. 524) заборгованість за комісією за видачу кредиту у розмірі 7 500 (сім тисяч п`ятсот гривень) 00 копійок.

Змінити розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

Збільшити розмір стягнутого із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судового збору за подання позовної заяви з 2 023,95 грн до 2 147,20 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, буд. 13, оф. 524) судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2 576 (дві тисячі п`ятсот сімдесят шість гривень) 64 копійки.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 23 квітня 2025 року.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова