Справа №461/1509/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

з участю:

секретаря судового засідання Штогрина В.-Н.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження у м.Львові цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (адреса: 03056, м. Київ, вул. Борщагівка, 154; ) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення матеріальної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення матеріальної шкоди. Відповідно до прохальної частини позовної заяви просить суд стягнути з відповідача на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 34708,82 грн. майнової шкоди та судові витрати у розмірі 3028 грн., пов`язані зі сплатою судового збору.

Позовні вимоги мотивує наступним. 21.04.2022 року в місті Львів на вулиці Під дубом сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Audi Q8 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «БАЗ А079. 04» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «БАЗ А079. 04» д.н.з. НОМЕР_3 . ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відповідно до умов договору страхування, страхового акту № 006.00590722, здійснило страхове відшкодування в розмірі 162208,82 грн. Тобто, позивач фактично поніс витрати у розмірі 162208,82 грн. Позивач зазначає, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «БАЗ А079. 04» д.н.з. НОМЕР_3 на момент ДТП була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, виданого Приватне Акціонерне Товариство «Страхова компанія «Українська Страхова Група», яке здійснило виплату в розмірі 127400 грн. Тому просить стягнути з відповідача кошти у розмірі 34708,82 грн., посилаючись на норми ст. 1194 ЦК України.

Ухвалою Галицького районного суду від 25.03.2025 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. 07.04.2025 року на адресу Галицького районного суду м. Львова надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача.

Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Відповідачу надсилались копія ухвали суду та копія позовної заяви з додатками рекомендованим поштовим відправленням за місцем реєстрації. Згідно з інформацією поштового відстеження лист повернувся за зворотною адресою у зв`язку із відсутністю адресата за вказаною адресою.

Суд вжив всіх можливих заходів для належного і вчасного повідомлення відповідача про судові засіданні, що підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тому, відповідач, в силу п.4 ч.8 ст.128, ч.9 ст.130 ЦПК України, вважається належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення чи про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило.

Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи без поважних причин , суд розглядає справу за відсутності такого учасника.

Суд вважає, що справу можливо слухати у відсутності представника позивача та відповідача, повідомлених належним чином про дату, час та місце розгляду справи, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 129 Конституції України, ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 21.04.2022 року в місті Львів на вулиці Під дубом сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Audi Q8 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля «БАЗ А079. 04» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 .

Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «БАЗ А079. 04» д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , що підтверджується постановою Галицького районного суду по справі № 461/2039/22 від 01.06.2022 року.

Постановою Галицького районного суду по справі № 461/2039/22 від 01.06.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу у розмірі 850 грн. у користь держави.

Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, вина ОСОБА_1 у настанні дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 21.04.2022 року не підлягає доказуванню при розгляді даної справи.

Встановлено, що транспортний засіб «Audi Q8 д.н.з. НОМЕР_2 належить ОСОБА_2 , що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 .

18.01.2022 року ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та ОСОБА_2 уклали договір страхування наземного транспорту № 170/22-Т/К/04, згідно з яким ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Audi Q8» д.н.з. НОМЕР_2 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП.

Відповідно до звіту № 137-2022, наданого ТОВ «Незалежна Експертно Асистуюча Компанія» від 04.08.2022 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу автомобіля марки «Audi Q8 д.н.з. НОМЕР_2 складає 162 776,86 гривні.

Проте, згідно з рахунком № від 11.05.2022 року, наданого ДП «Ауді Центр Віпос» вартість відновлювального ремонту автомобіля марки ««Audi Q8 д.н.з. НОМЕР_2 склала 162 208,82 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2014 р. між ПрАТ СК «Арсенал Страхування» та ДП «ЛУДІ ЦЕНТР ВІПОС» було укладено договір №15072014-СТО про надання послуг з ремонту транспортних засобів.

Пунктом 2.2.5 додаткової угоди №1 від 19.03.2019 р. до договору №15072014-СТО, передбачено, що «Замовник перераховує на розрахунковий рахунок виконавця гарантійний внесок у розмірі 1000000 грн., у якості ротаційного фонду, наявністю якого забезпечується оплата в майбутньому страхових відшкодувань страхувальника за умови здійснення ними відновлювального ремонту застрахованих у засновника автомобілів на СТО Виконавця...

У кожному випадку проведення ремонту автомобілів за рахунок вказаної суми виконавець повинен отримати від замовника письмове погодження із підтвердженням суми, яка може бути використана на ремонт автомобіля».

18.05.2022 р. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» надіслало лист (вих. № 9/к/у) на адресу ДП «АУДІ ЦЕНТР ВІПОС», з погодженням суми страхового відшкодування, що становить 162 208 грн. 82 коп., відповідно до Рахунку-фактура № від 11.05.2022 р., та яка має бути використана з гарантійного внеску, який було надано у якості ротаційного фонду.

ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» відповідно до умов договору страхування, страхового акту № 006.00590722, здійснило страхове відшкодування шляхом зарахування суми страхового відшкодування в розмірі 162 208,82 грн., з рахунку гарантійного внеску, внесеного ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на ДП «АУДІ ЦЕНТР ВІПОС».

У рішенні по справі «О`Таллоран та Франціс проти Сполученого Королівства» nо 15809/02і 25624/02 FCHR 29.06.2007, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобіля є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями, та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

Транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, тому на підставі ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч.ч. 1,2 ст. 1166 ЦКУ України).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Статтею 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих з наслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У відповідності до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленої) законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Відповідно до вимог п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Згідно роз`яснень, викладених в п. п. 4, 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 р. № 4, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини…. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України) ».

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Аналогічні по суті висновки викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц, від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц, вiд 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18, від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц, від 21 лютого 2020 року у справі № 755/5374/18 та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17, від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «БАЗ А079. 04» д.н.з. НОМЕР_3 на момент ДТП була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, виданого ПАТ «Страхова компанія «Українська Страхова Група».

ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату в розмірі 127 400 гривень на рахунок ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», що підтверджується платіжним дорученням № 38293 від 15.09.2022 р.

З урахуванням наведеного, з відповідача підлягають відшкодуванню кошти в розмірі 34708,82 гривень (з розрахунку 162208,82 - 127400 = 34708,82 гривень).

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню матеріальна шкода у розмірі 34708,82 грн. на користь позивача.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 3028 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 351 - 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (адреса: 03056, м. Київ, вул. Борщагівка, 154; ) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (адреса: 03056, м. Київ, вул. Борщагівка, 154; ЄДРПОУ: 33908322) матеріальної шкоди у розмірі 34708,82 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (адреса: 03056, м. Київ, вул. Борщагівка, 154; ) 3028 грн. витрат на оплату судового збору.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки безпосередньодо Львівського апеляційного суду. Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.Є. Радченко