Справа № 206/2134/25
Провадження № 2-з/206/13/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2025 року Самарський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Малихіної В.В.,

з участю секретаря Тимченко Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Гуревича Максима Геннадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

25.04.2025 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернувся адвокат Гуревич М.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви до суду, якій позивач просив зупинити стягнення за виконавчим написом нотаріуса від 9.03.2021р., зареєстрованим в реєстрі за № 5055, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошових коштів в сумі 45875,24 грн., а також зупинити стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) основної винагороди приватного виконавця в сумі 4587,52 грн. та витрат виконавчого провадження в сумі 669,00 грн. в межах виконавчого провадження № 65095380 та заборонити проводити будь-які утримання грошових коштів з рахунків, відкритих у банківських установах на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), заборонити проводити утримання грошових коштів із заробітної плати та інших доходів ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а також заборонити вчиняти будь-які виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 65095380 до пред`явлення позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та на час розгляду справи за відповідним позовом і до набрання законної сили остаточним судовим рішенням у справі за відповідним позовом .

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи від 25.04.2025 року, матеріали заяви про забезпечення позову надійшли до провадження судді Малихіної В.В.

Заяву мотивовано тим, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Ю.А. від 12.04.2021р. відкрито виконавче провадження № 65095380 з примусового виконання виконавчого напису від 9.03.2021р., вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Я.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5055, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» заборгованості в сумі 45875,24 грн. Крім того, постановами від 12.04.2021р. заявникові було визначено розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 669,00 грн. та стягнуто основну винагороду приватного виконавця у сумі 4587,52 грн., а постановою від 10.04.2025р. звернуто стягнення на доходи заявника. Незважаючи на помилкове зазначення у постановах виконавчого провадження адреси заявника, фактично вказані постанови виконавчого провадження стосуються саме заявника, адже дата народження, прізвище, ім`я та по батькові, а також РНОКПП, зазначені у вказаних постановах, належать саме заявнику і відповідають його фактичним даним, а із заробітньої плати позивача вже розпочалось утримання.

Позивач взагалі не визнає наявність будь-якої своєї заборгованості перед ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД», у зв`язку з чим вказана заборгованість не є безспірною, а тому за такими вимогами виконавчий напис не міг бути вчинений.

Тому адвокат Гуревич М.Г., який діє в інтересах ОСОБА_1 просить задовольнити заяву.

Розглянувши заяву, дослідивши додані докази, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частинами 1, 2 ст. 150 ЦПК України встановлено, що позов може бути забезпечено 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин;

4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання;

5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту;

6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку;

8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів;

9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги;

10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпечення позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є виконавчий напис.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 754/4437/18 (провадження № 61-47464св18) зроблено висновок про те, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

В свою чергу у своїй постанові від 11 січня 2022 року у справі № 639/6347/18 Верховний суд зазначає, що забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівності сторін. Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового рішення, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів.

Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Наведений захід забезпечення позову відповідає вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову і спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову. Невжиття таких заходів забезпечення позову призведе до неможливості виконання судового рішення і виникнення між сторонами у справі конфліктних ситуацій.

За таких обставин, суд вважає за необхідне задовольнити заяву та забезпечити позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса від 9.03.2021р., зареєстрованим в реєстрі за № 5055, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошових коштів в сумі 45875,24 грн., а також зупинити стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) основної винагороди приватного виконавця в сумі 4587,52 грн. та витрат виконавчого провадження в сумі 669,00 грн. в межах виконавчого провадження № 65095380 та заборонити проводити будь-які утримання грошових коштів з рахунків, відкритих у банківських установах на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), заборонити проводити утримання грошових коштів із заробітної плати та інших доходів ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а також заборонити вчиняти будь-які виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 65095380 до пред`явлення позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та на час розгляду справи за відповідним позовом і до набрання законної сили остаточним судовим рішенням у справі за відповідним позовом.

Керуючись ст.ст.149-153, 157, 258-261, 263 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву адвоката Гуревича Максима Геннадійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 -задовольнити.

Зупинити стягнення за виконавчим написом нотаріуса від 9.03.2021р., зареєстрованим в реєстрі за № 5055, про стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) грошових коштів в сумі 45875,24 грн., а також зупинити стягнення з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) основної винагороди приватного виконавця в сумі 4587,52 грн. та витрат виконавчого провадження в сумі 669,00 грн. в межах виконавчого провадження № 65095380 та заборонити проводити будь-які утримання грошових коштів з рахунків, відкритих у банківських установах на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), заборонити проводити утримання грошових коштів із заробітної плати та інших доходів ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а також заборонити вчиняти будь-які виконавчі дії в межах виконавчого провадження № 65095380 до пред`явлення позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про визнання вищевказаного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та на час розгляду справи за відповідним позовом і до набрання законної сили остаточним судовим рішенням у справі за відповідним позовом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Малихіна