Справа № 487/2450/24
Провадження № 2/487/207/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

24.04.2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі Марченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про реальний розподіл майна в натурі та припинення права спільної часткової власності, визначення порядку користування земельною ділянкою

в с т а н о в и в:

В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на підставі договору дарування від 23.02.2024 р., посвідченого приватним нотаріусом Ємельяновою Н.В, є власником 7/20 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 . У відповідності до Витягу з Державного реєстру речових прав від 23.02.24 р. № 367161254 право власності позивача на 7/20 часток у домоволодінні по АДРЕСА_1 зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Іншими співвласниками часток домоволодіння АДРЕСА_1 , є відповідачі ОСОБА_2 , якому належить 3/40 часток у домоволодінні, ОСОБА_3 , 3/40 частки, ОСОБА_4 частка. Співкористувачами земельної ділянки площею 944 кв.м. та домоволодіння, загальною площею 180,1 м.кв. у відповідних частках є позивач та відповідачі. Позивач зазначає, що не може реалізувати право на вільне користування та розпорядження своєю власністю через те, що співвласники вказаного домоволодіння відмовляються укладати нотаріальну угоду щодо припинення спільної часткової власності, а також угоди про порядок користування вказаною земельною ділянкою на засадах добросусідства, отже згоди у вирішенні цього питання не досягнуто, тому вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою Заводського районного суду від 15.03.2024 року прийнято справу до свого провадження та призначено справу до загального позовного провадження.

Ухвалою Заводського районного суду від 05.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Гавловська Ю.В. надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідачі у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи неодноразово повідомлялися судом належним чином, правом на надання відзиву не скористалась.

Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

ОСОБА_1 є співвласником 7/20 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 23.02.2024 р., посвідченого приватним нотаріусом Ємельяновою Н.В. Іншими співвласниками часток домоволодіння є відповідачі.

Між власниками приміщень домоволодіння, як попередніми та і теперішніми, за їх взаємною згодою вже склався та існує фактичний порядок користування житловими та надвірними будівлями та спорудами.

Відповідно до п. 56 Постанови КМУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухомо майно та їх обтяжень» від 25 грудня 2015 р. № 1127 для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються:

- договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду;

- документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки.

Оскільки відповідачі не мають можливості укласти нотаріальний договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності, тому позивач змушений звертатись до суду для вирішення цього питання.

Згідно з висновком №115-265 від 27.12.2024 р. по першому питанню, виконаним судовим експертом Шапошниковою Єліною Олександрівною технічно можливо виділити з відхиленням від ідеальних часток з урахуванням фактичного користування приміщеннями житлового будинку та господарських будівель та споруд для ОСОБА_1 , а саме що складається з приміщень: 1-1 площею 1,4 кв.м.; 1-1 площею 3,3 кв.м.; 1-2 площею 2,2 кв.м.; 1-3 площею 6,8 кв.м.; 1-4 площею 11,6 кв.м.; 1-5 площею 11,2 кв.м. 1-6 площею 14,4 кв.м.; разом по частині будинку: літня кухня літ. Г-1, гараж-сарай літ. Л., погріб літ ЛпД, вбиральня літ Ч, кладовка літ Х1, хвіртка літ № 24, замощення літ.IV.

Фактична частка ОСОБА_1 , після виділу житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами складає 29/100, що на 6/100 часток менше від ідеальної частки.

По другому питанню щодо визначення порядку користування земельною ділянкою для ОСОБА_1 із відхиленням від його ідеальної частки з урахуванням фактичного користування земельною ділянкою: враховуючи геометричну форму земельної ділянки і щильність забудови, експертом запропоновано надання земельної ділянки для ОСОБА_1 загальною площею 346 кв.м. з відділенням за точками по лінії земельної ділянки 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, якими позначені поворотні точки межі земельної ділянки.

За такого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо виділу частки житлового будинку в натурі та припинення права на частку в спільному майні, визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 підлягають задоволенню з врахуванням висновку судово будівельно-технічної експертизи №115-265 від 27.12.2024 р. виконаним судовим експертом Шапошниковою Є.О.

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК Українивстановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, право власності в порядку спадкування було вже визнано за Позивачем та визначено його частку у праві спільної часткової власності.

Відповідно до статті 129-1 Конституції Українисудове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Згідно зі статтею 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами; невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Поняття спільної часткової власності викладено в ч. 1ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дрібному виразі.

Згідно із ч. 1 та ч. 2ст. 357 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Положеннями ч. 3 цієї статті передбачено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Відповідно до ч. 1 та 3ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Таким чином, у разі виділу співвласник отримує свою частку у майні в натурі і вибуває зі складу учасників спільної власності. За всіма іншими співвласниками спільна власність при виділі частки зберігається.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У п. п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» судам роз`яснено, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦПК України, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Згідно ст.41Конституції України та ст.1Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналася в 1997році відповідно до Закону України від17липня 1997року закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти дії щодо свого майна будь-які угоди, відповідно за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з вимогами ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За такого, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.4-13,76-89,258-273,280 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 про виділ в натурі частки в домоволодінні з господарськими спорудами, припинення права спільної часткової власності та визначення порядку користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 - задовольнити.

Виділити в натурі ОСОБА_1 та визнати за ним право приватної власності (з цілою часткою 1/1) на належну йому частку у житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 , що відповідають його ідеальній частині у праві власності відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи та складається: по житловому будинку літ. А-1, у складі наступних приміщень: 1-1 площею 1,4 кв.м.; 1-1 площею 3,3 кв.м.; 1-2 площею 2,2 кв.м.; 1-3 площею 6,8 кв.м.; 1-4 площею 11,6 кв.м.; 1-5 площею 11,2 кв.м.; 1-6 площею 14,4 кв.м.; разом по частині будинку надвірні споруди: літня кухня літ. Г-1, гараж-сарай літ. Л., погріб літ ЛпД, вбиральня літ Ч, кладовка літ Х1, хвіртка літ № 24, замощення літ.IV.

Встановити, що 7/20 часток у житловому будинку з господарськими спорудами, що належать ОСОБА_1 , після виділу з приватної спільної часткової власності у натурі становить окремий об`єкт нерухомого майна та вважається одним цілим.

У зв`язку з проведеним виділом припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач: ОСОБА_1 , рнокпп НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили через 30 днів після його проголошення та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в строк і порядок, встановлений ст. ст.354,355 ЦПК України.

Суддя Д.Г. Нікітін