Справа № 189/2490/24
16.04.2025 року селище Покровське Дніпропетровської області
Покровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Чорної О.В.,
за участю секретаря судового засідання Тахтарової В.С.,
учасники судового провадження:
прокурор Литвиненко В.В. в інтересах держави,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації,
Позивач стверджує, що ОСОБА_1 є громадянином російської федерації.
Посилається на лист ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 20.03.2024 за вих. №1201.3.1-4071/12.3-24, в якому зазначається, що згідно обліків відсутня інформація щодо оформлення паспорта громадянина України у відношенні громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Посвідкою на тимчасове та постійне проживання вищевказаний громадянин не документувався. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС у Дніпропетровській області зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку не значиться. Вказана інформація також підтверджується відповіддю Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 29.05.2024 за вих.№6.1-5611/6-24.
Крім того, 26.07.2024 Синельниківська окружна прокуратура звернулась до Покровської селищної ради із листом №65/1-1045ВИХ-24 про надання інформації щодо, зокрема, реєстрації місця проживання або тимчасового перебування ОСОБА_1 на території Покровської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області.
Листом №1912/0/2-24 від 23.08.2024 Покровська селищна рада повідомила, що відповідно до реєстру територіальної громади відомості про місце реєстрації проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні.
Також позивачем встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю ОСОБА_1 виданий за його заявою щодо надання дозволу на виготовлення державного акту на право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності колишнього КСП ім. Леніна на підставі виданого йому сертифіката та рішення Андріївської сільської ради №68-19/XXIII від 17.10.2001 «Про видачу державних актів на право приватної власності на земельні частки (паї) для ведення сільськогосподарського товарного виробництва».
Позивач посилається на положення Конституції України, якою закріплено, що земля є об`єктом права власності Українського народу та є основним національним багатством. Вважає, що землі сільськогосподарського призначення не можуть перебувати у власності осіб без громадянства та іноземних громадян.
Вважає, оскільки ОСОБА_1 , будучи іноземним громадянином, упродовж року після набуття права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення (з 07.02.2002, тобто з моменту видачі Державного акту на право власності на землю, по теперішній час) не відчужив її, є підстави для її конфіскації у власність держави.
В судовому засіданні представник позивача Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області прокурор Литвиненко В.В. підтримав обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області Таран А. в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, якою просить задовольнити позовні вимоги та розгляд справи провести за відсутності представника позивача.
Як вбачається зі змісту позовної заяви та наданих матеріалів, відповідач є громадянином рф, його місце реєстрації зазначено за адресою: « АДРЕСА_1 ».
Провадження у справах за участю іноземного елементу здійснюється відповідно до розділу ХІ ЦПК України шляхом звернення суду України із судовим дорученням про надання правової допомоги до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (ст. 498 ЦПК України).
24.02.2022 року відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України та Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» постановлено ввести в Україні воєнний стан строком на 30 діб. У подальшому цей строк був неодноразово продовжений.
Відповідно до частини першої статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України.
Порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території рф регулюється Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, ратифікованої Законом України від 10.11.1994 року №240/94-ВР.
01.12.2022 року прийнято Закон України №2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993» 22.12.2022 року Закон опубліковано у газеті «Голос України» та 23.12.2022 року Закон набрав чинності.
Закон передбачає: зупинення дії та вихід із Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у м. Мінську 22.01.1993 і ратифікованої Законом України від 10.11.1994 року №240/94-ВР та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22.01.1993, вчиненого від імені України у м. Москві 28.03.1997 і ратифікованого Законом України від 03.03.1998 року №140/98-ВР у відносинах з рф та республікою Білорусь (статті 1 та 2).
Діяльність дипломатичних представництв України в рф та рф в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської Конвенції про дипломатичні зносини 1961 року.
Також за повідомленням Міністерства закордонних справ України дію Мінської конвенції та Протоколу до неї у відносинах з рф та республікою Білорусь зупинено з 27.12.2022 року (з дати повідомлення Виконавчого комітету СНД як депозитарія Мінської конвенції).
Водночас згідно з повідомленням, розміщеним 25.02.2022 року на офіційному веб-сайті АТ «Укрпошта», у зв`язку з агресією з боку рф та введенням воєнного стану АТ «Укрпошта» припинило поштове співробітництво з поштою рф, посилки та перекази до цієї країни не приймаються.
Оскільки вчинення рф з 2014 року збройної агресії проти України не припиняється, російська федерація заперечує суверенітет України, Держава Україна зупинила у відносинах з російською федерацією дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, а тому направляти позовну заяву та додані до неї документи до посольства та інших компетентних органів цієї країни не потрібно.
Такий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 14.04.2022 року у справі № 308/9708/19.
Враховуючи, що дипломатичні відносини між Україною та рф припинено, зважаючи на неможливість повідомлення відповідача про судовий розгляд справи у порядку, визначеному цивільним процесуальним законом та міжнародними договорами, відповідно до ст. 187 ЦПК України, з метою інформування ОСОБА_1 про дату, час та місце розгляду справи за позовом до нього, з метою дотримання прав відповідача бути обізнаним про існування даного спору, суд дійшов висновку про повідомлення (виклик) відповідача шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що відповідає ч. 11 ст. 128 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, жодних заяв та клопотань до суду не надіслав. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку ст. 128 ЦПК України, шляхом оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.
В судовому засіданні ухвалено проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши надані документи і матеріали, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Суд встановив, що ОСОБА_1 , є власником земельної ділянки сільськогосподарського призначення на підставі Державного акту на право приватної власності на землю (пай №586) серія та номер II ДП 025861 від 07.02.2002, виданого на підставі рішення 19 сесії XXIII скликання Андріївської сільської Ради народних депутатів №68 від 17.10.2001.
З інформації, наданої Покровською селищною радою від 25.06.2024 за вих.№1431/0/2-24 випливає, що цей державний акт на право приватної власності на землю ОСОБА_1 виданий за його заявою щодо надання дозволу на виготовлення державного акту на право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель колективної власності колишнього КСП ім. Леніна на підставі виданого йому сертифіката та рішення Андріївської сільської ради №68-19/XXIII від 17.10.2001 «Про видачу державних актів на право приватної власності на земельні частки (паї) для ведення сільськогосподарського товарного виробництва».
Судом достеменно встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином російської федерації, що підтверджується наступним.
Відповідно до інформації ГУ ДМС у Дніпропетровській області від 20.03.2024 за вих. №1201.3.1-4071/12.3-24, згідно обліків відсутня інформація щодо оформлення паспорта громадянина України у відношенні громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Посвідкою на тимчасове та постійне проживання вищевказаний громадянин не документувався. За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління з питань громадянства, паспортизації, реєстрації та еміграції ГУ ДМС у Дніпропетровській області зареєстрованим або знятим з реєстраційного обліку не значиться.
Суду також надана відповідь Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України від 29.05.2024 за вих.№6.1-5611/6-24 аналогічного змісту.
Листом №1912/0/2-24 від 23.08.2024 Покровська селищна рада повідомила, що відповідно до реєстру територіальної громади відомості про місце реєстрації проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відсутні.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно із ч. 1 «Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 року №15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади який реалізує державну політику у сфері державного нагляду (контролю), зокрема, в агропромисловому комплексі в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.
Отже, ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області є уповноваженим органом щодо здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності та в даному випадку, з урахуванням ч. ч. 2, 4 ст. 145 ЗК України, звернення до суду із позовом про конфіскацію земельної ділянки.
Синельниківською окружною прокуратурою на адресу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надіслано лист №65/1-848ВИХ-24 від 07.06.2024 із викладенням фактичних обставин набуття ОСОБА_1 права власності на спірну земельну ділянку сільськогосподарського призначення.
Отже, звернення Синельниківської окружної прокуратури з позовом в інтересах держави в особі ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області повністю узгоджується з вимогами ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» та ст. 56 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до правових приписів статей 13, 14 Конституції України, земля є об`єктом права власності Українського народу, від імені якого права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.
Суб`єктами права приватної власності на землю відповідно до статті 80 Земельного кодексу України визначено громадян України та юридичних осіб. Проте з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм Земельного кодексу України суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства.
Зокрема, іноземні громадяни та особи без громадянства відповідно до частини другої статті 81 Земельного кодексу України можуть набувати права власності на земельні ділянки несільськогосподарського призначення в межах населених пунктів, а також на земельні ділянки несільськогосподарського призначення за межами населених пунктів, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві приватної власності.
Згідно із частиною 3 статті 81 Земельного кодексу України іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини.
Відповідно до частини п`ятої статті 22 Земельного кодексу України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу, а саме: іноземцям, особам без громадянства та юридичним особам заборонено набувати частки у статутному (складеному) капіталі, акції, паї, членство у юридичних особах (крім як у статутному (складеному) капіталі банків), які є власниками земель сільськогосподарського призначення.
Разом з тим, за змістом частини четвертої статті 81 Земельного кодексу України, землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню.
Поряд із цим, згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 145 ЗК України якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власникам протягом року з моменту переходу такого права.
Згідно пункту «е» ч. 1 ст. ст. 140 Земельного кодексу України, однією з підстав примусового припинення права власності на земельну ділянку є невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
У разі невиконання вимоги щодо відчуження земельної ділянки настають наслідки, передбачені ч. ч. 2, 4 ст. 145 Земельного кодексу України, а саме, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах.
У разі, якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду.
Вимогами статті 181 ЦК України передбачено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України).
Згідно зі статтею 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.
До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Конфіскація частки в праві на земельну ділянку у даному випадку переслідуватиме легітимну мету та є необхідною у демократичному суспільстві, оскільки порушуються законодавчі обмеження щодо перебування земель сільськогосподарського призначення у власності іноземців.
Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель (ч. 4 ст. 145 ЗК України).
Пунктом 10 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України визначено конфіскацію як одну з підстав припинення права власності.
Згідно із статтею 354 Цивільного кодексу України до особи може бути застосовано позбавлення права власності на майно за рішенням суду як санкція за вчинення правопорушення (конфіскація) у випадках, встановлених законом. Конфісковане майно переходить у власність держави безоплатно, крім випадків, визначених законом. Обсяг та порядок конфіскації майна встановлюються законом.
Частиною 6 статті 41 Конституції України визначено, що конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом.
З огляду на характер спірних правовідносин, не вбачається невідповідності заходу втручання держави в право власності відповідача критеріям правомірного втручання в право особи на мирне володіння майном, так і порушення принципу пропорційності, які сформовані у сталій практиці ЄСПЛ.
Обраний спосіб захисту порушеного права власності на земельну ділянку, яку відповідач незаконно використовує, є ефективним та належним способом захисту порушених прав держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, як уповноваженого органу на здійснення функцій держави щодо конфіскації у власність держави земельних ділянок сільськогосподарського призначення та ділянок, призначених для ведення особистого селянського господарства, які незаконно використовуються іноземними громадянами, оскільки зазначений спосіб захисту чітко визначений частиною 4 статті 81 Земельного кодексу України.
Відповідно до ч. 4 ст. 145 ЗК України конфісковані земельні ділянки за рішенням суду підлягають продажу на земельних торгах. Ціна проданих на земельних торгах земельних ділянок, за вирахуванням витрат, пов`язаних з їх продажем, виплачується їх колишньому власнику.
Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України).
Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно з вимогами ч.1,2 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст. 264 ЦПК України).
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Крім того, згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання: як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 2422,40 грн., сплачений останнім при подачі позовної заяви.
Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 2-5, 9-10, 12, 28, 131, 223, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позов Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до ОСОБА_1 про припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 25.04.2025 року.

Суддя О.В. Чорна

16.04.2025