КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Справа № 759/4022/23
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/248/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Ящук Т.І.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року (суддя Горбенко Н.О.) у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

встановив:

у березні 2023 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного ним з ОСОБА_1 , зареєстрованого 4 березня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 167.

Мотивуючи позовні вимоги позивач зазначав, що у серпні 2021 року він дізнався про подружні зради відповідачки, у зв`язку з чим він намагався покінчити життя самогубством, здійснивши постріл із травматичної зброї собі в голову, в результаті чого отримав тяжкий розлад здоров`я, тривалий час перебував на лікуванні, потребує сторонньої допомоги, яку йому надає мати, а відповідачка його не навідувала, допомоги не надавала, викрала його особисті речі, грошові кошти та документи.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 3 липня 2023 року позов задоволено, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 4 березня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 167, розірвано.

11 липня 2023 року представник ОСОБА_2 - адвокат Маляр С.А. направив до суду заяву про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення, у якій просив ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу), понесені у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції у розмірі 7 500грн, а також суму судового збору.

В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначав, що 20 січня 2023 року уклав з позивачем договір про надання правничої допомоги №2001/23 з метою подання до суду позову про розірвання шлюбу. У позові ним була зроблена заява, що докази понесення витрат на правничу допомогу надаються разом з позовом, інші докази будуть надані до проголошення рішення суду або протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення. Відповідно до акту про надання правничої допомоги від 7 липня 2023 року, у зв`язку з розглядом справи позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500грн.

18 липня 2023 року ОСОБА_1 подала до суду заяву, у якій заперечувала проти задоволення заяви представника позивача, посилаючись на те, що вона не була належним

чином повідомлена про розгляду справи про розірвання шлюбу, жодних поштових повідомлень з цього приводу не отримувала.

Також відповідачка стверджувала, що розмір заявлених представником позивача судових витрат є значно завищеним та неспівмірним до складності справи, а докази понесення позивачем витрат на професійну правову допомогу не були подані до ухвалення рішення по справі.

Додатковим рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 11 серпня 2023 року заяву представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Маляр С.А. задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 1 073,60грн.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить додаткове рішення суду скасувати, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин справи та порушення норм процесуального права.

Відповідачка посилається на недобросовісну поведінку представника позивача та зазначає, що вона, не будучи обізнаною про існування даної цивільної справи, у травні 2023 року звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, який був задоволений рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 23 червня 2023 року.

Відповідачка стверджує, що представник позивача був обізнаний про існування цього судового рішення, однак не повідомив про це суд, що призвело до ухвалення 3 липня 2023 року ще одного рішення про розірвання їх з позивачем шлюбу.

Відповідачка вважає, що адвокат Маляр С.А. зловживає своїми процесуальними правами, намагаючись стягнути з неї судові витрати.

Відзив на апеляційну скаргу подано не було.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву представника позивача - адвоката Маляра С.А. про ухвалення додаткового рішення та стягуючи з відповідачки витрати на правову допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що заява про ухвалення додаткового рішення подана у строки, визначені ЦПК України, а представником позивача надані докази понесених судових витрат.

Також суд зазначив, що виходячи із об`єма наданих адвокатом послуг, відшкодуванню за рахунок відповідачки підлягає 2 000грн.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з таких підстав.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша, третя статті 133 ЦПК України).

Частинами першою, другою статті 134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну

заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже, на учасника справи покладено обов`язок у першому зверненні до суду навести попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а докази у підтвердження понесених витрат учасник справи повинен надати суду до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву і ці докази неможливо подати з поважних причин (частина перша статті 246 ЦПК України).

Звертаючись до суду з даним позовом, представник позивача зазначив, що попередній розмір витрат на правову допомогу, які поніс позивач та які очікує понести, становить 12 000грн. Також представник позивача навів у позовній заяві орієнтований розрахунок витрат та зазначив, що докази понесення витрат додаються до позову, а інші будуть надані суду до ухвалення рішення по справі чи протягом п`яти днів після цього.

До позовної заяви представник позивача долучив копію договору про надання правової допомоги № 2001/23, укладеного ним з позивачем 20 січня 2023 року, згідно умов якого адвокат зобов`язався здійснювати захист, представництво та інші види правової допомоги позивачу на умовах та в порядку, що визначені цим договором, а той в свою чергу зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання даного договору. Пунктом 6.3. договору сторони домовилися, що за виконання доручення та надання правової допомоги клієнт зобов`язаний сплатити на користь адвоката гонорар (винагороду), яка встановлюється додатковою угодою до цього договору, а факт понесення витрат на правову допомогу підтверджується актами приймання-передачі наданих послуг (с.с.20-27). Також до позовної заяви була додана копія ордера на надання правничої допомоги ОСОБА_2 адвокатом Маляр С.А. у Святошинському районному суді міста Києва.

Ухвалою судді Святошинського районного суду міста Києва від 9 березня 2023 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Інших доказів понесення позивачем витрат на професійну правову допомогу до ухвалення судового рішення стороною позивача додано не було.

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

До заяви про розподіл судових витрат та ухвалення додаткового рішення від 11 липня 2023 року представником позивача були додані: копія договору про надання правової допомоги № 2001/23 від 20 січня 2023 року; копія акту про надання правничої допомоги до договору про надання професійної правничої допомоги № 2001/23 від 20 січня 2023 року від 7 липня 2023 року, згідно якого позивачу були надані такі послуги: 1) зустріч з клієнтом з метою з`ясування обставин справи, отримання необхідних документів (1 год., вартість - 3 000грн); 2) складання позовної заяви, підготовка додатків та подача позовної заяви до суду (3 год., вартість - 4 500грн); загальна вартість наданих послуг - 7 500грн (с.с.67).

При цьому, заява не містить обґрунтування неможливості подання наданих доказів до ухвалення рішення у даній справі.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати

Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

В постанові від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зауважив, що у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

У даній справі представник позивача зробив заяву про понесення позивачем витрат на професійну правову допомогу у позовній заяві, навівши орієнтовний розрахунок таких витрат та зазначив, що докази понесення цих витрат додаються до позову, а інші - будуть надані суду до ухвалення рішення, або протягом п`яти днів після цього.

Разом з цим, до позовної заяви представник позивача надав тільки копію договору про надання правової допомоги № 2001/23 від 20 січня 2023 року. У подальшому жодних доказів у підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу представник позивача суду не надав, як і не надав додаткову угоду до договору, якою встановлений гонорар (винагорода) адвоката, як зазначено у пункті 6.3. договору.

При цьому заява представника позивача не містить обґрунтувань неможливості подання доказів до ухвалення судом рішення у справі.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не мав правових підстав для часткового задоволення заяви представника позивача про стягнення витрат позивача на правову допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про стягнення з відповідачки витрат, понесених позивачем на правову допомогу, не дослідив надані докази, допустив порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання, тому додаткове рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Разом з тим, колегія суддів не вбачає підстав для скасування додаткового рішення суду в частині стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору у розмірі 1073,60грн, сплаченого за подання позовної заяви, оскільки позовні вимоги були задоволено, а тому згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідачку.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 376, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Додаткове рішення Святошинського районного суду міста Києва від 11 серпня

2023 року в частині стягнення з ОСОБА_1 витрат на професійну правову допомогу у розмірі 2 000грн скасувати, ухваливши в цій частині нове судове рішення, яким у стягненні витрат на правову допомогу відмовити.

В іншій частині додаткове рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, зазначених у п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.І. Ящук