УХВАЛА

25 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 344/8228/24

провадження № 61-4357ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до російської федерації в особі представницьких органів: Міністерства юстиції російської федерації, Міністерства фінансів російської федерації, Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» про відшкодування російською федерацією майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок націоналізації всього майна і житла в окупації,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 році ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до суду із позовом

до російської федерації в особі представницьких органів: Міністерства юстиції російської федерації, Міністерства фінансів російської федерації, Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок націоналізації всього майна і житла в окупації.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 09 вересня 2024 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до російської федерації

в особі представницьких органів: Міністерства юстиції російської федерації, Міністерства фінансів російської федерації, Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» про відшкодування російською федерацією матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок націоналізації всього майна і житла в окупації задоволено частково.

Стягнуто з російської федерації на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі

60 000 дол. США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 21 квітня 2024 року еквівалентно 2 376 000 грн.

Стягнуто з російської федерації на користь ОСОБА_2 , 12 моральну шкоду у розмірі 60 000 дол. США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 21квітня

2024 року еквівалентно 2 376 000 грн.

У решті вимог позову відмовлено.

Вирішено питання стягнення судового збору.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 30 вересня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня

2024 року відмовлено.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звернення із судовим дорученням про вручення процесуальних документів відмовлено.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог в порядку статті 49 ЦПК України залишено без розгляду.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали Івано-Франківського апеляційного суду від 08 жовтня 2024 року відмовлено.

Ухвалою Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 листопада 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 11 жовтня 2024 року у справі № 344/8228/24 (провадження

№ 61-14348ск24).

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області

від 09 вересня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про відшкодування майнової шкоди залишено без змін.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 18 березня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2024 року залишено без змін.

У квітні 2024 рокудо Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 березня 2025 року (за наслідками перегляду ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2024 року). У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 березня 2025 року скасувати та направити справу до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Положеннями статті 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 271 ЦПК України передбачено, що за заявою учасників справи, суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи при цьому його змісту.

Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що рішення суду може бути роз`яснено, у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення недоліків судового рішення, який полягає в усуненні неясності і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.

Суть роз`яснення судового рішення полягає у тому, що суд не повинен давати відповідь на нові питання та вирішувати невирішені вимоги, він лише має роз`яснити положення ухваленого ним рішення, які нечітко ним сформульовані, що позбавляє можливості його реалізації.

Якщо у заяві про роз`яснення рішення фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» судам роз`яснено, що роз`яснення рішення суду, а не ухвали, можливе тоді, коли воно не містить недоліків, що можуть бути усунені лише ухваленням додаткового рішення, а є незрозумілим, що ускладнює його реалізацію. Зазначене питання розглядається судом, що ухвалив рішення, і в ухвалі суд викладає більш повно та ясно ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін у суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснення рішення не допускається, якщо воно виконане або закінчився установлений законом строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до виконання.

Суд апеляційної інстанції, встановивши, що заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 вересня 2024 року на час подання заяви про його роз`яснення не набрало законної сили, резолютивна частина є зрозумілою та не передбачає різних варіантів її тлумачення, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання (частини друга статті 271 ЦПК України).

Касаційна скарга не містить обґрунтованих посилань на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, а зводиться до незгоди заявника з ухваленим судовим рішенням та власного тлумачення норм чинного ЦПК України, якими врегульовано питання роз`яснення судового рішення.

Наведені у касаційній скарзі доводи були предметом дослідження у суді апеляційної інстанції з наданням відповідної правової оцінки, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд касаційної інстанції.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

З огляду на зміст оскаржуваного судового рішення та касаційної скарги, вона є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення, а зводяться до власного тлумачення заявником норм чинного ЦПК України.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 березня

2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до російської федерації в особі представницьких органів: Міністерства юстиції російської федерації, Міністерства фінансів російської федерації, Державної корпорації розвитку «ВЕБ.РФ» про відшкодування російською федерацією майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок націоналізації всього майна і житла

в окупації, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник