провадження № 22-ц/824/7668/2025
головуючий у суді І інстанції Фролова І.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

за участю секретаря судового засідання - Савченко К.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 квітня 2024 року у справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 , на рішення посадової особи Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на рішення посадової особи Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якій просила суд:

1) Визнати невиїзну перевірку стану роботи Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) по виконавчому провадженні НОМЕР_1 неправомірною;

2) Скасувати постанову в.о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гомілко А.Є. про результати перевірки виконавчого провадження НОМЕР_1 від 26 жовтня 2021 року.

Свою скаргу обґрунтувала тим, що 12 лютого 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист по справі №2-9235/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

4 жовтня 2016 року постановою старшого державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорчук П.В. відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості на підставі виконавчого листа №2-9235/10, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 12 лютого 2013 року.

1 березня 2021 року в зв`язку з подачею стягувачем заяви про повернення виконавчого документа без подальшого виконання, постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бочаровою П.А. виконавчий документ - виконавчий лист №2-9235/10 виданий Шевченківським районним судом м. Києва 12 лютого 2013 року про стягнення заборгованості - повернуто стягувачу та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

26 жовтня 2021 року постановою в.о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гомілко А.С. виконавчі дії державного виконавця Бочарової П.А. визнано такими, що вчинені з порушенням вимог ЗУ «Про виконавче провадження»; зобов`язано державного виконавця скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та вжити інші заходи у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження», фактично відновивши провадження за власною ініціативою.

Скаржниця вважає, що постанова в.о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гомілко А.Є. про результати перевірки виконавчого провадження від 26 жовтня 2021 року є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 12 квітня 2024 року скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ПАТ «Комерційний банк «Надра», ОСОБА_2 , на рішення посадової особи Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції залишено без задоволення.

Не погоджуючись із указаною ухвалою представник ОСОБА_1 - адвокат Шахторін А.С. звернувся до суду із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги ОСОБА_1 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на доказах, зокрема відсутня у матеріалах справи довідка про результати невиїзної перевірки стану роботи відділу АВС, на підставі якої в.о. начальника відділу Гомілко А.Є. винесено постанову про результати перевірки виконавчого провадження НОМЕР_1. Така довідка відсутня як в матеріалах виконавчого провадження так і в матеріалах справи по скарзі №761/18698/22. У своєму відзиві на скаргу представником державної виконавчої служби також було зауважено, що в матеріалах номенклатурних справ за 2021 рік відсутня довідка про результати не виїзної перевірки стану роботи відділу ДВС, на підставі якої 26 жовтня 2021 року було проведено перевірку виконавчого провадження НОМЕР_1.

Зазначає, що судом було також помилково зазначено, що 28 січня 2022 року було направлено до Шевченківського районного суду м. Києва заяву про видачу дубліката виконавчого листа та що станом на час розгляду справи, відсутня, інформація про результати розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа, оскільки і в судових засіданнях скаржником зверталася увага суду і в письмових поясненнях на відзив Першого Правобережного відділу ДВС від 20 липня 2023 року скаржник зазначав, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва (справа №761/4413/22, провадження №6/761/809/2022, суддя Макаренко І.О.) заяву Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), заінтересовані особи: ПАТ «КБ «Надра», ОСОБА_3 про видачу дубліката виконавчого листа повернуто заявнику без розгляду. Така ухвала долучалася до матеріалів скарги в т.ч. через «Електронний суд».

Звертає увагу, що предметом розгляду скарги була незаконна «невиїзна перевірка стану роботи Шевченківського відділу ДВС по виконавчому провадженню НОМЕР_1», доказів на проведення якої так і не знайшлося упродовж розгляду скарги, а також постанова в.о. начальника Шевченківського ДВС Гомілко А.Є. про результати перевірки ВП НОМЕР_1 від 26 жовтня 2021 року, яка була прийнята на підставі неіснуючого документу, однак судом першої інстанції оцінку таким обставинам не надано та доводи заявника залишені поза увагою.

Наголошує на тому, що фактично з жовтня 2021 року виконавче провадження відновлено та виконавчі дії відносно ОСОБА_7 , здійснюються на підставі особистої зацікавленості працівників Відділу - без наявності оригіналу виконавчого документу (який знаходиться у стягувача) та без заяви і волевиявлення стягувача.

Вказує, що виконавче провадження взагалі відсутнє, а оскаржувана постанова про результати перевірки виконавчого провадження від 26 жовтня 2021 року приймалась із порушенням норм чинного законодавства та суперечить основним засадам виконавчого провадження.

Відповідні порушення, на переконання скаржника, полягають у тому, що відповідно до преамбули оскаржуваної постанови вона прийнята на підставі довідки, яка фактично відсутня та (або) приховується від боржника. В мотивувальній частині постанови йдеться про те, що на день перевірки, виконавче провадження було фактично відсутнє у Відділі, а перевірка проводилась не на підставі оригіналів документів, а на підставі даних з автоматизованої системи виконавчих проваджень. Ні стягувач, ні боржник не скаржився у виконавчому провадженні, а постанова не містить обставини, що зумовили б проведення такої перевірки та обґрунтування в необхідності такої перевірки, яка доречі була здійснена більше ніж через сім місяців після повернення виконавчого документу стягувачу. Зобов`язуючи державного виконавця скасувати постанову про повернення виконавчого провадження стягувачу, в.о. начальника відділу вийшов за межі своїх обов`язків та порушив приписи ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження», де наголошується, що начальниквідділу якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший Процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Відзив на апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду не надходив.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - адвокат Шахторін А.С. просив апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги ОСОБА_1 .

Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, були належним чином повідомлені про розгляд справи шляхом направлення судової повістки на електронну адресу, що підтверджується звітом про доставку поштової кореспонденції суду.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились в судове засідання.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторони скаржника, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а ухвалу суду першої інстанції скасувати з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Залишаючи без задоволення скаргу ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив із того, що підставами для проведення перевірки діяльності органу державної виконавчої служби можуть бути не тільки відповідні звернення учасників виконавчого провадження. Крім того, суд вказав на те, що матеріали справи не містять жодних доказів звернення ОСОБА_2 (нового стягувача) до державного виконавця чи суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а тому ним не було набуто статусу стягувача саме в розумінні реалізації процесуального правонаступництва.

Колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду з урахуванням наступного.

Щодо юрисдикції спору.

Велика Палата Верховного Суду висловилася щодо юрисдикції справ за скаргою на постанову начальника відділу державної виконавчої служби (ДВС), прийняту за наслідками розгляду скарги на постанову державного виконавця у справі № 175/1571/15.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

ВП ВС зазначила, що цей Закон змінює загальновизначену процесуальними кодексами юрисдикцію скарг на рішення, дії та бездіяльність виконавця та посадових осіб органів ДВС щодо виконання судового рішення. Така зміна юрисдикції пов`язана з реалізацією судами своїх функцій щодо контролю за виконанням прийнятих ними судових рішень у порядку, передбаченому процесуальними кодексами.

У наведеній справі Велика Палата ВС дійшла висновку, що скарги на рішення, дії та/або бездіяльність посадової особи відділу ДВС, здійснені в порядку контролю за рішеннями, діями або бездіяльністю державного виконавця щодо виконання рішення суду, підлягають розгляду за юрисдикцією того суду, що ухвалив відповідне судове рішення.

Як вбачається із матеріалів цієї справи, у цій справі ОСОБА_1 не погоджується із оскаржуваною постановою посадової особи Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, якою було фактично повторно зобов`язано вчинити дії щодо примусового виконання судового рішення після закінчення виконавчого провадження у зв`язку із поверненням виконавчого документа стягувачеві.

Відтак, відповідна скаргапідлягає розгляду за юрисдикцією того суду, що ухвалив відповідне судове рішення.

Крім того, ОСОБА_1 зверталась із цією скаргою до адміністративного суду, однак ухвалою Дніпровського окружного адміністративного суду від 29 серпня 2022 року їй було відмовлено у відкритті провадження та роз`яснено, що даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства (а.с. 243-244, Т.1).

Щодо скарги по суті.

Як встановлено судом, 12 лютого 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист по справі №2-9235/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

4 жовтня 2016 року постановою старшого державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби міста Дніпропетровськ Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Григорчук П.В. відкрито виконавче провадження НОМЕР_1 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості на підставі виконавчого листа №2-9235/10, виданого Шевченківським районним судом м. Києва 12 лютого 2013 року.

1 березня 2021 року в зв`язку з подачею стягувачем заяви про повернення виконавчого документа без подальшого виконання, постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бочаровою П.А. виконавчий документ - виконавчий лист №2-9235/10 виданий Шевченківським районним судом м. Києва 12 лютого 2013 року про стягнення заборгованості - повернуто стягувачу та припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення.

26 жовтня 2021 року, на підставі довідки про результати невиїзної перевірки стану роботи відділу ДВС, в.о. начальника відділу Гомілко А.Є. винесено постанову про результати перевірки виконавчого провадження НОМЕР_1.

Згідно цієї постанови було встановлено, що в АСВП відсутня скан-копія заяви стягувача про повернення виконавчого документа без подальшого виконання. Виконавчий збір сплачено не було, стягнення виконавчого збору в окремому провадженні не здійснювалось.

26 жовтня 2021 року постановою в.о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гомілко А.С. виконавчі дії державного виконавця Бочарової П.А. визнано такими, що вчинені з порушенням вимог ЗУ «Про виконавче провадження»; зобов`язано державного виконавця скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та вжити інші заходи у відповідності до ЗУ «Про виконавче провадження».

На виконання вимог вказаної вище постанови, у зв`язку з відсутністю державного виконавця Бочарової П.А., старшому державному виконавцю Дрозд Ю.С. було доручено вчинення виконавчих дій.

28 жовтня 2021 року старшим державним виконавцем Дрозд Ю.С. було винесено постанову про скасування виконавчої дії щодо повернення виконавчого документа стягувачу.

28 січня 2022 року було направлено до Шевченківського районного суду м. Києва заяву про видачу дубліката виконавчого листа.

Станом на час розгляду справи, відсутня інформація про результати розгляду заяви про видачу дубліката виконавчого листа.

У своєму відзиві на скаргу представником державної виконавчої служби було зауважено, що в матеріалах номенклатурних справ за 2021 рік відсутня довідка про результати невиїзної перевірки стану роботи відділу ДВС, на підставі якої 26 жовтня 2021 року було проведено перевірку виконавчого провадження НОМЕР_1.

Так, на обґрунтування своєї скарги представник боржника зазначає, що виконавче провадження було завершено на підставі заяви стягувача, матеріали ВП не містять оригіналу виконавчого документа, були відсутні правові підстави для проведення невиїзної перевірки стану роботи відділу ДВС, матеріали ВП НОМЕР_1 не вилучались правоохоронними органами, а також при винесенні постанови про перевірку в.о. начальника відділу ДВС Гомілко А.Є. вийшов за межі своїх повноважень, передбачених ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Пунктом 9 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є, зокрема обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Тобто, виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Права та обов`язки виконавців передбачені статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках - на приватних виконавців.

Згідно зі статтею 6 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» систему органів примусового виконання рішень становлять: 1) Міністерство юстиції України; 2) органи державної виконавчої служби, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку.

У статті 7 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» передбачено, що відповідно до цього Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до цього Закону державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом (стаття 8 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»).

Згідно з частиною першою статті 74 Закону № 1404-VIII рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Абзацом 3 частини третьої статті 74 Закону № 1404-VIII встановлено, що керівник вищого органу державної виконавчої служби у разі виявлення порушень вимог закону визначає їх своєю постановою та надає доручення начальнику відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, щодо проведення дій, передбачених абзацами другим і третім цієї частини.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 директор Департаменту ДВС Міністерства юстиції України має право перевірити законність виконавчого провадження, що перебуває (перебувало) на виконанні у ВПВР Департаменту ДВС Міністерства юстиції України, відділах примусового виконання рішень управлінь забезпечення примусового виконання рішень, відділах державної виконавчої служби.

Відповідно до пункту 2 розділу ХІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 посадові особи можуть проводити перевірку законності виконавчого провадження за дорученням керівника вищого органу державної виконавчої служби та з власної ініціативи.

У абзаці 6 пункту 7 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 зазначено, що про результати перевірки законності виконавчого провадження виноситься постанова, у якій, зокрема, зазначається строк виконання постанови.

Відповідно до абзацу 10 пункту 7 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 у разі, якщо під час перевірки виконавчого провадження виявлено порушення вимог Закону, посадова особа, зазначена в абзацах другому та четвертому пункту 1 цього розділу, в резолютивній частині постанови доручає начальнику органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, провести дії, передбачені абзацами другим і третім частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження».

У пункті 9 розділу XII Інструкції з організації примусового виконання рішень № 512/5 зазначено, що посадова особа органу державної виконавчої служби, яка здійснювала перевірку виконавчого провадження і виявила порушення вимог законодавства, зобов`язана забезпечити безпосередній контроль за цим виконавчим провадженням до повного усунення виявлених порушень.

Згідно з абзацом 2 частини третьої статті 74 Закону № 1404-VІІІ начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У статті 451 ЦПК України зазначено, що за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Перевіряючи доводи скарги ОСОБА_1 на рішення посадової особи Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, колегія суддів виходить із того, що оскаржуваною постановою перевірки виконавчого провадження НОМЕР_1 від 26 жовтня 2021 року фактично було скасовано постанову про повернення виконавчого документа № 2-9235/10 від 12 лютого 2013 року стягувачу, відновлено виконавче провадження за виконавчим листом № 2-9235/10, наслідком чого стало винесення постанови про накладення арешту на майно ОСОБА_1 .

Як вбачається із матеріалів справи, суд першої інстанції погодився із запереченнями виконавчої служби щодо наявності підстав для проведення невиїзної перевірки стану роботи відділу ДВС.

В той же час, як виконавча служба так і суд обмежились лише аналізом нормативно-правового акта, який передбачає право проводити таку перевірку, однак жодних фактичних обставин у цій справі щодо наявності підстав для відновлення примусових дій щодо виконанння виконавчою службою не надано та судом не встановлено.

Крім того, є суперечливою поведінка виконавчої служби, яка з одного боку вказує, що матеріали виконавчого провадження були вилучені, в той же час вчиняє дії щодо відновлення виконавчого провадження.

Так, основний висновок перевірки, це відсутність скан- копій заяви стягувача про повернення виконавчого документа без подальшого виконання (а.с.37, Т1).

В той же час виконавчою службою не встановлено жодних обставин, які б вказували на те, що матеріали виконавчого провадження взагалі не містять заяви стягувача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що був передчасним висновок виконавчої служби для відновлення виконавчого провадження № 2-9235/10 від 12 лютого 2013 року.

Крім того, як вбачається із матеріалів виконавчого провадження, які були надані до суду першої інстанції, лише у листопаді 2023 року виконавча служба звернулась до самого стягувача для з`ясування виконання рішення суду, за наслідком чого було встановлено, що стягувач ПАТ «КБ «НАДРА» відступило право вимоги до боржника ОСОБА_7 за виконавчим листом № 2-9235/10 від 12 лютого 2013 року ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», яке в свою чергу 14 грудня 2020 року уклало з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу прав вимоги №14.12.2020/1-Л, згідно якого ОСОБА_2 отримав право вимоги до боржника ОСОБА_3 (нині прізвище « ОСОБА_8 ») за кредитним договором №8/2007/840-К/998-Н від 18 травня 2007 року.

Також, як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 1 березня 2024 року було залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи ОСОБА_2 . Матеріалами справи також встановлено, що ОСОБА_2 надавав свої пояснення в суді першої інстанції та підтвердив, що боржником ОСОБА_1 було повністю виконано рішення Шевченківського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_7 на користь ПАТ «КБ «НАДРА» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 605 968,19 грн та судових витрат у розмірі 1 820 грн.

Також ОСОБА_2 вказував, що саме він звертався до державного виконавця із заявою про повернення виконавчого документа стягувану у зв`язку із повним виконанням ОСОБА_7 рішення Шевченківського районного суду м. Києва.

Таким чином, відновлення виконавчого провадження не можна визнати таким, що ґрунтується як на нормах матеріального права та фактичних обставин справи.

Отже, судом апеляційної інстанції встановлено, що право ОСОБА_7 було порушено і жодних підстав визнавати обґрунтованою постанову про скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та відновлення виконавчого провадження із вчиненням примусових дій по виконавчому провадження немає.

Колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що матеріали справи не містять жодних доказів звернення ОСОБА_2 до державного виконавця чи суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, а тому ним не було набуто статусу стягувача саме в розумінні реалізації процесуального правонаступництва. Як убачається із змісту оскаржуваної постанови про результати перевірки виконавчого провадження, такі підстави, як незвернення ОСОБА_2 до державного виконавця чи суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадженнявзагалі не були підставою для визнання порушень під час винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачу.

Як слідує із встановлених судом першої інстанції обставин, що підтверджені доказами (поясненнями нового та попереднього стягувача), зобов`язання боржником перед новим стягувачем було виконане, що підтверджене новим стягувачем у нотаріально посвідченій заяві. Стягувачу був повернутий оригінал виконавчого документа на підставі його заяви.

Відтак, відновлення виконавчого провадження, що було виконане боржником лише з тих підстав, що виконавцем не було внесено до АСВП сканкопії заяви стягувача про повернення виконавчого документа, є безпідставним, оскільки було встановлено порушення виконавця, а не боржника.

В той же час, оскаржуваною постановою посадової особи було зобов`язано вжити заходи, передбачені статтями 18, 27 ЗУ "Про виконавче провадження", які включають ряд обмежень щодо майна боржниці (арешт), проникнення до житла, тощо, які не можна визнати виправданими.

Отже колегія суддів вважає безпідставним висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для скасування постанови в.о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гомілко А.Є. про результати перевірки виконавчого провадження НОМЕР_1 від 26 жовтня 2021 року, в частині зобов`язання державного виконавця відповідно до графіку взаємозамінності, в строк до 28 жовтня 2021 року скасувати постанову про повернення виконавчого "провадження" стягувачу на підставі ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язання державного виконавця вжити заходи відповідно до статей 18,27 Закону України «Про виконавче провадження» по виконавчому провадженню № 52731546, в тому числі отримати дублікат виконавчого документа № 2-9235/10 від 12 лютого 2013 року, виданий Шевченківським районним судом м. Києва; доручення старшому державному виконавцю Дрозд Ю.С. вчинення примусових дій по виконавчому провадженню № 52731546, які прямо порушують права боржника, яким виконано зобов`язання за виконавчим документом.

Що стосується решти порушень, які були встановлені в оскаржуваній постанові про результати перевірки виконавчого провадження, то вони стосуються безпосередньо прав та інтересів державного виконавця Бочарової П.А., виконавчі дії якої визнано такими, що вчинені з порушенням вимог ЗУ "Про виконавче провадження", тому такі вимоги не можуть бути предметом розгляду скарги за ініціативою ОСОБА_1 .

Відтак, у задоволенні скарги щодо скасування оскаржуваної постанови про результати перевірки виконавчого провадження у повному обсязі, а не частково, слід відмовити.

Також, відсутні підстави для задоволення вимог скарги про визнання невиїзної перевірки стану роботи Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиці (м. Дніпро) по виконавчому провадженню неправомірною, з підстав, викладених з цього приводу в мотивувальній частині цієї постанови.

Згідно з пунктом 2 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до частин першої та другої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Зважаючи на те, що висновок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, зроблений з неправильним застосуванням норм матеріального права, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала Шевченківського районного суду міста Києва від 12 квітня 2024 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення по справі про часткове задоволення скарги ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 12 квітня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Скаргу ОСОБА_1 на рішення посадової особи Першого правобережного відділу державної виконавчої служби у Шевченківському та Центральному районах міста Дніпра Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції задовольнити частково.

Скасувати постанову в.о. начальника Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Гомілко А.Є. про результати перевірки виконавчого провадження НОМЕР_1 від 26 жовтня 2021 року, в частині зобов`язання державного виконавця відповідно до графіку взаємозамінності, в строк до 28 жовтня 2021 року скасувати постанову про повернення виконавчого провадження стягувачу на підставі ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження»; зобов`язання державного виконавця вжити заходи відповідно до статей 18,27 Закону України «Про виконавче провадження» по виконавчому провадженню № 52731546, в тому числі отримати дублікат виконавчого документа № 2-9235/10 від 12 лютого 2013 року, виданий Шевченківським районним судом м. Києва; доручення старшому державному виконавцю Дрозд Ю.С. вчинення примусових дій по виконавчому провадженню № 52731546.

В решті вимог скарги відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба