Справа № 352/565/25
Провадження № 2/352/486/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 рокум. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої судді Хоминець М. М.

з участю секретаря Гундич Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в :

Представник позивача 11.03.2025 звернулася до суду з позовом до відповідачки про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 21033,41 грн.

Заявлений позов обґрунтовувала тим, що 02.06.2024 між позивачем ТОВ «Споживчий центр» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено електронний кредитний договір № 02.06.2024-100000502, згідно якого позивач надав відповідачці грошові кошти в сумі 8000 грн на строк 98 днів до 07.09.2024 з процентною ставкою 1,35 % за день користування кредитом, зі сплатою комісії в розмірі 15 % від суми кредиту 1200 грн та неустойки в розмірі 80 грн за кожен день невиконання чи неналежного виконання зобов`язання. Відповідачка лише один раз 18.06.2024 внесла кошти по кредитному договору в розмірі 2700 грн.У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за договором станом на 07.09.2024 утворилася заборгованість у сумі 21033,41 грн, що складається з 7953,68 грн заборгованості за тілом кредиту, 9021,41 грн заборгованості за відсотками, 298,32 грн заборгованості по комісії та 3760 грн неустойки. Просила стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та витрати з оплати судового збору в розмірі 2422,40 грн, проводити розгляд справи без участі представника позивача, не заперечувала щодо заочного розгляд справи.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином за адресою місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку, не повідомила суду про причини неявки, не подала відзиву. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.

Установлено, що ТОВ «Споживчий центр» та відповідачка ОСОБА_1 02.06.2024 уклали електронний кредитний договір № 02.06.2024-100000502, згідно якого позивач надав відповідачці грошові кошти в сумі 8000 грн на строк 98 днів до 07.09.2024 з процентною ставкою 1,35 % за день користування кредитом, зі сплатою комісії в розмірі 15 % від суми кредиту 1200 грн та неустойки в розмірі 80 грн за кожен день невиконання чи неналежного виконання зобов`язання (а.с.12-17).

Позивач перерахував відповідачці кредитні кошти на картковий рахунок НОМЕР_1 , що підтверджується квитанцією від 02.06.2024 (а.с.9).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою зобов`язань за кредитним договором позивач заявив до стягнення заборгованість станом на 07.09.2024 у розмірі 21033,41 грн, що складається з 7953,68 грн заборгованості за тілом кредиту, 9021,41 грн заборгованості за відсотками, 298,32 грн заборгованості по комісії та 3760 грн неустойки,

згідно з довідкою-розрахунком (а.с.8).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків та оформлена в електронній формі.

Частина 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Стаття 12 цього Закону визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Суд зазначає про неправомірність застосування позивачем до споживчого кредиту, який відповідачка отримала 02.06.2024, процентної ставки 1,35 % за день користування кредитом.

При цьому суд ураховує, що частина 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою ст. 8 доповнена згідно із ЗУ № 3498-ІХ від 22.11.2023 «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», передбачає, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Вказана норма набрала законної сили 24.12.2023, тобто станом на час укладення договору про споживчий кредит з відповідачкою ця норма чинна.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Таким чином, умова укладеного між сторонами договору щодо встановлення денної процентної ставки 1,35 % у порядку ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною.

Крім того, суд зазначає про неправомірність нарахування позивачем 3760 грн неустойки з огляду на те, щовідповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в період дії в Україні воєнного стану в разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення; неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Суд установив, що 18.06.2024 відповідачка внесла на погашення зобов`язань за кредитним договором 2700 грн.

Позивач не надав суду документального підтвердження, на погашення яких платежів він спрямував ці кошти. Оскільки заявлено до стягнення 7953,68 грн заборгованості за тілом кредиту, очевидно, що 46,32 грн із внесеної відповідачкою суми спрямовані на погашення тіла кредиту, 1728 грн на погашення відсотків (8000 х 1,35 % = 108 х 16 дн.), 901,68 грн на погашення комісії (згідно графіка платежів) та решту на погашення неустойки.

Тому суд розраховує заборгованість за укладеним між сторонами договором, виходячи з максимальної денної процентної ставки в 1 % та з урахуванням вимог ст. 19 Закону України «Про споживче кредитування», яка встановлює черговість погашення вимог за договором про споживчий кредит.

Відповідно до вказаної норми у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.

Тобто кредитор мав поділити сплачену відповідачкою суму, звернувши частину на погашення тіла кредиту та частину на погашення відсотків, а також на сплату комісії.

З урахуванням викладеного суд розраховує заборгованість за відсотками таким чином:

-з 02.06.2024 до 17.06.2024 8000 грн х 1 % = 80 грн х 16 дн. = 1280 грн;

-з урахуванням того, що 18.06.2024 відповідачка погасила 899,16 грн тіла кредиту, 899,16 грн відсотків та 901,68 грн комісії, заборгованість по відсотках за період з 18.06.2024 до 07.09.2024 становить 5822,82 грн 7100,84 грн (8000 899,16) х 1 % = 71,01 грн х 82 д.

Тобто відповідачка мала сплатити позивачу відсотки в розмірі 7102,82 грн (1280 + 5822,82), з яких сплатила 899,16 грн.

Таким чином, заборгованість відповідачки за тілом кредиту становить 7100,84 грн, заборгованість за відсотками 6203,66 грн (7102,82 899,16), заборгованість за комісією 298,32 грн, що разом становить 13602,82 грн.

З огляду на викладене суд частково задовольняє заявлений позов та стягує з відповідачки на користь позивача 13602,82 грн заборгованості за кредитним договором.

З урахуванням вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з огляду на часткове задоволення судом заявленого позову на суму 13602,82 грн, що становить 64,67 % від заявленої суми позову 21033,41 грн, суд стягує з відповідачки на користь позивача 1566,57 грн витрат з оплати судового збору.

На підставі наведеного, відповідно до ст. 207, 526, 639, 1046, 1048, 1049, 1054 ЦК України, п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 8, 12, 19 Закону України «Про споживче кредитування», керуючись ст. 141, 263-265, 279, 282 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,у користь ТОВ «Споживчий центр», , 13602 (тринадцять тисяч шістсот дві) грн 82 коп., що складається із 7100,84 грн заборгованості за тілом кредиту, 6203,66 грн заборгованості за відсотками, 298,32 грн заборгованості за комісією, та 1566 (одну тисячу п`ятсот шістдесят шість) грн 57 коп. судових витрат, а всього 15169 (п`ятнадцять тисяч сто шістдесят девять) грн 39 коп.

У решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Тисменицьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ТОВ «Споживчий центр», вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032, .

Представник позивача: Лисенко Олена Сергіївна, вул. Саксаганського, 133-А, м. Київ, 01032, РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідачка: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повне судове рішення складене 28.04.2025.

Суддя Марія ХОМИНЕЦЬ