Справа №173/2392/24
Провадження №2/173/204/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючого: - судді Петрюк Т.М.

При секретареві Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні, за правилами спрощеного провадження в м. Верхньодніпровську цивільну справу за позовом акціонерного товариства «АКЦЕНТ - БАНК», представник позивача Шкапенко Олександр Віталійович до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

23.07.2024 року до суду звернувся позивач АТ «АКЦЕНТ - БАНК», представник позивача Шкапенко О.В. з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12.09.2024 року відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження без виклику сторін на 10.12.2024 року.

10.12.2024 року розгляд справи відкладений до 18.02.2025 року.

18.02.2025 року справи відкладений до 10.04.2025 року.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до положень ст. 247 ЦПК України фіксація судового засідання технічними засобами не здійснювалась.

Згідно позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за укладеним кредитним договором № б/н від 18.11.2016 року у розмірі 61692 грн.48 коп., яка складається з наступного:

- 35623 грн. 38 коп. - заборгованість за кредитом;

- 26069 грн, 1 коп. - заборгованість по відсоткам, та судові витрати по сплаті судового збору.

18.11.2016 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети- Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг а A-Банку, відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46.8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Анкета-Заява про приєднання до Умов та Правил надання Банківських послуг у A-Банку разом з Умовами та правилами, які викладені на банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складає між ним та Банком кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг додаються до позовної заяви.

АТ «АКЦЕНТ - БАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі та надав Відповідачу кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов Договору.

Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 30.06.2024 року має заборгованість в загальній сумі 61692 грн.48 коп., яка складається з наступного:

- 35623 грн. 38 коп. - заборгованість за кредитом;

- 26069 грн, 1 коп. - заборгованість по відсоткам.

Позивач неодноразово вживав заходів досудового врегулювання спору шляхом направлення відповідачу СМС-повідомлень та дзвінків з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання, письмово вимоги не направлялись.

Проте відповідач не сплачує у добровільному порядку заборгованість за укладеним кредитним договором, що й стало підставою звернення до суду.

Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін.

Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст.55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України.

За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту.

Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача.

Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що

18.11.2016 року ОСОБА_1 приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в A-Банку з метою отримання банківських послуг та відкриття банківського рахунку. На підставі вказаної Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг а A-Банку відповідачем ініційовано встановлення кредитного ліміту на його банківський рахунок та отримання платіжної картки, як засобу доступу до зазначеного рахунку. Відповідачу надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46.8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та видано платіжну картку.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», які викладені на банківському сайті, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача в заяві.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони.

Судом встановлено, що підписана відповідачем заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Таким чином відповідач підтвердив свою згоду на укладення кредитного договору та кредитний договір, шляхом складання зазначеного вище документу, був укладений у належній письмовій формі.

Крім того положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.

Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18).

Судом встановлено, що укладений між сторонами договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним.

З заяви анкети - заяви вбачається, що відповідач ознайомлений і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг. Також відповідачем підписаний паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» в якому банком надана повна інформація про умови кредитування, що підтверджується підписом відповідача в заяві позичальника, що підтверджується копією заяви.

Тобто укладений договір відповідав як волі так і волевиявленню відповідача.

Крім того, судом встановлено, що сторони уклали договір про приєднання, керуючись ч. 1 ст. 634, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін в формулярах або інших стандартних формах, який можу бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «А -Банк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

З виписки по картці, долученої до матеріалів справи вбачається, що відповідач упродовж всього періоду активно користувався кредитними коштами, здійснював часткове погашення заборгованості у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яку банк просить стягнути в судовому порядку, що також підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 18.11.2016 року.

З чого суд приходить до висновку, що відповідач був ознайомлений з Умовами і Правилами надання банківських послуг до яких він приєднався та зобов`язувався самостійно регулярно знайомитись зі змінами.

Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Уклавши із акціонерним товариством «АКЦЕНТ - БАНК» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач ОСОБА_1 порушив договірні зобов`язання, що в свою чергу призвело до виникнення заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 30.06.2024 року складає заборгованість в загальній сумі 61692 грн.48 коп., яка складається з наступного:

- 35623 грн. 38 коп. - заборгованість за кредитом;

- 26069 грн, 1 коп. - заборгованість по відсоткам.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

В підписаному відповідачем паспорті споживчого кредиту визначено процентну ставку за користування кредитними коштами. Таким чином розмір процентів встановлений договором та погоджений відповідачем.

Оцінюючи всі надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що доказів повернення кредиту відповідачем на час розгляду справи судом сторонами не надано. За даних обставин суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредиту та відсотках про повернення яких заявлені позовні вимоги.

За наведених вище обстави суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у відповідності із обраним позивачем способом захисту порушених прав та в межах заявлених позовних вимог. А саме: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за укладеним кредитним договором № б/н від 18 листопада 2016 року, яка виникла станом на 30.06.2024 року в загальній сумі 61692 грн.48 коп., яка складається з наступного:

- 35623 грн. 38 коп. - заборгованість за кредитом;

- 26069 грн, 1 коп. - заборгованість по відсоткам

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та враховуючи, що судом ухвалюється рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На основі ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. 12, 13, 89, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», представник позивача Шкапенко Олександр Віталійович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» (49074 м. Дніпро, вул. Батумська, 11. Код , МФО 307770) заборгованість за кредитним договором № б/н від 18 листопада 2016 року, яка виникла станом на 30.06.2024 року в загальній сумі61692 грн.48 коп., яка складається з наступного:

- 35623 грн. 38 коп. - заборгованість за кредитом;

- 26069 грн, 1 коп. - заборгованість по відсоткам.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь акціонерного товариства АКЦЕНТ-БАНК (49074 м. Дніпро, вул. Батумська, 11. Код , МФО 307770) 3028 (три тисячі двадцять вісім) грн. на відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо така апеляційну скаргу не було подано. У випадку подання апеляційної скарги, рішення суду набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасник справи, якому судове рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Петрюк Т.М

Направлене до ЄДРСР: 29.04.2025 року

Дата набрання законної сили: 13.05.2025 року