Справа № 137/213/23
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" квітня 2025 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Желіховського В.М.

секретаря судових засідань Голота О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в смт.Літин цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, вселення та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Літинського районного суду Вінницької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, вселення та стягнення моральної шкоди, в якому зазначає, що 13.11.2000 р. ОСОБА_2 купила цілий житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою. Вказане майно було придбано за їх спільні кошти, однак було оформлено на ОСОБА_2

01.02.2001 р. за згодою ОСОБА_2 його було зареєстровано у придбаному житловому будинку і вони проживали там разом однією сім`єю.

15.01.2010 року вони зареєстрували шлюб, а 19.01.2016 року розірвали і після розірвання шлюбу продовжували проживати однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет і як сім`я підтримували один одного. Позов мотивує тим, що він постійно опікувався будинком та прибудинковою територією, здійснював реконструкцію, добудови, купував будівельні матеріали, наймав робітників, робив ремонт, розробляв земельну ділянку, удобрював її, посадив садок фруктових дерев, розводив домашню худобу та птицю.

28.09.2020 року, коли він повернувся додому з лікарні, після хірургічного втручання, не зміг потрапити до будинку, так як відповідач змінила замки у будинку, спалила його речі, звинуватила у викрадені коштів. Вона запропонувала йому жити у приміщенні літньої кухні, де він і проживає по даний час, яке є непридатним для проживання.

31.05.2021 відповідач востаннє залишила будинок, попередньо звернувшись до відповідних служб із заявами здійснити відключення постачання газу та світла до будинковолодіння. Зазначає, що відповідач ОСОБА_2 своїми діями, позбавила його права на житло, можливості доступу до спірного будинку та проживання у ньому, яке є єдиним його житлом.

Тому змушений звернутися до суду з вказаним позовом і просить усунути перешкоди в користуванні житловим будинком АДРЕСА_1 , шляхом вселення. Крім того, просить зобов`язати ОСОБА_2 підключити газопостання та енергопостачання до будинковолодіння. Також просить стягнути з неї моральну шкоду, витрати на сплату судового збору та витрати на правову професійну допомогу.

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Шидловська Т.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю. Суду пояснила, що з січня 2020 року її довіритель став проживати з відповідачем ОСОБА_2 однією сім`єю. 13.11.2000 року вони за спільні кошти придбали житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою і стали там разом проживати до реєстрації шлюбу у 2010 році. У 2016 році щлюб між ними був розірваний, проте вони разом продовжували проживати однією сім`єю. У 2020 році відповідачка викинула речі позивача та вигнала його з житлового приміщення проживати у приміщення літньої кухні, а будинок закрила. Там, де зараз проживає позивач, умови не придатні для проживання. Позивач є особою похилого віку, хворіє, становище в якому він зараз перебуває є край неприйнятним. Тому просить усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, шляхом вселення та зобов`язати відповідача підключити газопостачання та енергопостачання до будинковолодіння, а також стягнути моральну шкоду, яка була спричинена її довірителю.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що він під час проживання з відповідачем ОСОБА_2 купили житловий будинок з господарськими будівлям в АДРЕСА_1 , за спільні кошти і стали там разом проживати. Жінка працювала у м. Вінниці на роботі, а він був в селі і повністю займався веденням домашнього господарства та проводив ремонти в будинку, реконструкцію, заміну вікон, ремонт криші і т.д. У 2020 році, коли він повернувся з лікарні, ОСОБА_2 змінила замки в будинку, викинула речі і запропонувала жити в підсобному приміщенні, де він проживає по даний час. Просить позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Федчук С.М. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в задоволенні просить відмовити повністю з огляду на наступне. Її довірителька є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 . Даний будинок вона придбала за свої кошти, оскільки на початку 2000 років продала дві квартири. У позивача відсутні будь-які правові підстави на проживання там. Також зазначила, що рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 06.03.2025 було відмовлено ОСОБА_1 у визнанні права власності на 1/2 житлового будинку, що також підтверджує відсутність підстав для його вселення у вказаний будинок. Щодо стягнення моральної шкоди вказала, що відсутні підстави для її стягнення, оскільки в суді не доведено її завдання.

Із показань свідка ОСОБА_3 допитаного в судовому засіданні встановлено, що він є сином позивача. Суду пояснив, що батько з ОСОБА_2 у 2000 році в с. Микулинці купили будинок і стали там проживати. За чиї кошти купували не відомо. Батько сам займався ремонтом будинку, підключав світло, газ. На даний час, він проживає у літній кухні, в якій відсутні умови для проживання.

Із показань свідка ОСОБА_4 допитаного в судовому засіданні встановлено, що він сусідом сторін по справі. У 2000 році вони купили будинок у їх селі. Бачив, як ОСОБА_1 займався ремонтами та облагородженням території. Стосунки між ними погрішились, коли ОСОБА_2 перебувала в Італії. Після цього він став проживати у літній кухні.

Із показань свідка ОСОБА_5 допитаного в судовому засіданні встановлено, що він є сусідом сторін по справі. Вказав, що ОСОБА_1 , сам робив ремонти, будував забори, проводив реконструкції споруд. На даний час він проживає у літній кухні.

Із показань свідка ОСОБА_6 допитаного в судовому засіданні встановлено, що він був сільським головою с. Микулинці. Вказав, що він з комісією неодноразово приходив на територію господарства сторін. Підтвердив, що у 2000 році ОСОБА_1 з дружиною ОСОБА_2 купили будинок, який вони разом добудовували, ремонтували. З 2020 року ОСОБА_1 проживає в літній кухні. ОСОБА_2 з травня місяця 2021 року відключила в житловому будинку газ і світло, у зв`язку з тим зараз не має світла і газу в літній кухні. Комісією було встановлено, що ОСОБА_1 , проживає в умовах непридатних для проживання.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників справи, враховуючи показання свідків, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання; обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників; обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с.12) 15.01.2010 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2 . Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.13) 19.01.2016 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку АВО №284834 від 13.11.2000 року (а.с.14-15) ОСОБА_2 купила житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1 та відповідно зареєструвала його, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень (а.с.15-16). Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки АВО №284833 від 13.11.2000 року (а.с.16-17) ОСОБА_2 купила земельну ділянку площею 0,8455 га, для обслуговування житлового будинку та господарських споруд 0,25 га для ведення особистого підсобного господарства 0,5955 га, що розташований в АДРЕСА_1 .

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 20.04.2020 (а.с.23) встановлено, що ОСОБА_1 , 1947 року народження, проживає в даний час в будинку з дружиною ОСОБА_2 , який купили разом в 2000 році. Близько 2 місяців дружина ОСОБА_7 не пускає ОСОБА_8 в будинок. Тому він проживає в літній кухні. ОСОБА_9 після операції досить складно проживати в таких умовах. В літній кухні є лише диван, холодильник, газова плита. В літній кухні не має умов для проживання, не можливо нормально помитися, оскільки ванна знаходиться в житловому будинку.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 02.07.2021 (а.с.24) встановлено, що ОСОБА_1 , 1947 року народження на даний час фактично проживає один за адресою в АДРЕСА_1 . Раніше в даному будинку проживав спільно з співмешканкою ОСОБА_10 , який вони спільно придбали, добудували та ремонтували. Під час обстеження виявлено, що співмешканка ОСОБА_11 закрила будинок, відключила газ, світло та зникла в невідомому напрямку, незважаючи на те, що в даному будинку проживає ОСОБА_1 .

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов від 06.02.2023 (а.с.25) встановлено, що ОСОБА_1 , фактично проживає один за адресою в АДРЕСА_1 . З 2001 року він проживав разом з ОСОБА_2 в зареєстрованому шлюбі.

Із серпня 2016 року шлюб між ОСОБА_2 був розірваний.

З 2020 року ОСОБА_1 проживає в літній кухні. ОСОБА_2 з травня місяця 2021 року відключила в житловому будинку газ і світло, у зв`язку з тим зараз не має світла і газу в літній кухні. В осінньо-зимовий період, при температурі ноль градусів, в приміщенні температура під час ввімкнення опалення становить +12 градусів, за його відсутності +5.

Загальна площа літньої кухні - 35 кв.м., стіни з бетонного блока товщиною 25 см. Стеля підщита пластиковою вагонкою без утеплювача, підлога керамічна плитка, в стінах 5 вікон та 2 дверей. Комісія вважає, що ОСОБА_1 , проживає у мовах непридатних для проживання.

Із виписки із медичної картки хворого (а.с.26) зазначається стан здоров`я позивача ОСОБА_1 .

Із копії договорів купівлі-продажу від 30.10.2001 (а.с.46) судом встановлено, що ОСОБА_2 продала квартиру в АДРЕСА_2 .

Із договору купівлі-продажу від 20.10.2000 (а.с.47) судом встановлено, що ОСОБА_2 продала квартиру в АДРЕСА_3 .

Відповідно до довідки (а.с.88-89) зазначається розмір пенсії ОСОБА_1 за січень 2021 - квітень 2023.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.90) встановлено, що 13.04.2007 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_12 розірваний.

Відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 06.03.2025 встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 14.04.2007 по 15.01.2010 року та з 19.01.2016 року по 28.09.2020 року.

В задоволенні позову в частині визнання права власнсоті на 1/2 частину будинку та визнання спільним майном, набутого у період спільного проживання, відмовлено. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 8 Конституції України, її норми є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав безпосередньо на підставі норм Конституції України гарантується. Згідно зі ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Відповідно до ч.4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Відповідно до ст. 65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням. Згідно з ч.4 ст. 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу; припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням. Як вбачається правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 441/667/17 (провадження № 61-1906св18), припинення сімейних відносин із власником будинку/квартири не позбавляє колишнього члена сім`ї права користування жилим приміщенням.

Згідно зі ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Приписами статті 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Згідно ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Статтею 156 ч.1 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Звертаючись до суду, позивач пред`явив позовні вимоги про усунення перешкод в користуванні житлом шляхом вселення в будинок до колишньої своєї дружини ОСОБА_2 , яка незаконно його виселила із будинку, який вони купили за спільні кошти.

Так, судом встановлено 13.11.2000 року відповідач ОСОБА_2 придбала житловий будинок АДРЕСА_1 і користується вказаним майном на законних підставах

Вказане майно придбано нею не у період шлюбу з позивачем. Крім того, факт спільного проживання сторін у період придбання будинку не встановлено, що підтверджується рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 06.03.2025.

Також із вказаного рішення судом встановлено, що в період придбання зазначеного будинку, ОСОБА_1 перебував у шлюбі з ОСОБА_12 , який розірвав лише у 2007 році.

За таких підстав, вказаний будинок та земельна ділянка є особистою власністю ОСОБА_2 . Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав (правова позиція Верховного Суду України, висловлена у постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16). Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що оскільки відповідач ОСОБА_2 є єдиним власником житлового будинку, а тому вона на законних підставах здійснила виселення позивача ОСОБА_1 із будинку. Суд, не бере до уваги, пояснення сторони позивача, що позивач ОСОБА_1 робив ремонти у вказаному будинку, вів господарство та враховуючи те, що у нього не має іншого житла, має бути вселений у будинок належний ОСОБА_2 , оскільки вказані підстави не надають йому права проживати там. Його проживання буде порушувати права ОСОБА_2 , як власника будинку. З огляду на викладене позов ОСОБА_1 в частині вимог про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення у житловий будинок АДРЕСА_1 , не підлягає до задоволення. Враховуючи зазначене, не підлягає і до задоволення похідні вимоги зобов`язати ОСОБА_2 підключити газопостання та енергопостачання до будинковолодіння та стягнення моральної шкоди, оскільки такі вимоги не ґрунтується на вимогах закону та не можуть бути задоволена судом. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення, тому судові витрати по справі слід залишити за ним. Керуючись ст. ст. 13, 19, 76-82, 258-265, 268, 293, 294 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком, вселення та стягнення моральної шкоди, відмовити. Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Вінницького апеляційного суду через Літинський районний суд Вінницької області. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя : Желіховський В. М.