Провадження № 2-з/761/159/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Матвєєвої Ю.О.

при секретарі: Каніковського Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва заяву представника позивача - адвоката Вальчук Н.С. про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «БУДОРАНЖ» про повернення безпідставно набутого майна -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні судді Матвєєвої Ю.О. на розгляді перебуває цивільна справа за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Вальчук Н.С. до ТОВ «БУДОРАНЖ» про повернення безпідставно набутого майна.

Представником позивача адвокатом Вальчук Н.С. подано заяву про забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 та заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «БУДОРАНЖ» () та будь - яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії та дії щодо відчуження нерухомого майна (у всіх його формах, в тому числі і за рахунок внесення нерухомого майна до статутного капіталу) - квартири АДРЕСА_1 .

Свою заяву, позивач обґрунтувала тим, що 23 квітня 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва нею подана позовна заява, згідно з якої просить:

-витребувати з чужого незаконного володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «БУДОРАНЖ» () та передати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) належну їй на праві приватної власності, набутого на підставі Свідоцтва про право власності від 16 липня 2012 року серії НОМЕР_2 , квартиру АДРЕСА_1 .

-визначити постановлене рішенням про задоволення позову підставою для введення власника квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у володіння даним нерухомим майном, яке полягатиме у внесенні (здійсненні) запису про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник заявника зазначила, що 16 липня 2012 року Головним управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на підставі наказу від 06 липня 2012 року № 1021-С/КІ видано Свідоцтво про право власності серії НОМЕР_2 на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 (після розлучення прізвище - ОСОБА_1 ) (далі - Позивачка).

Оскільки, на момент видачі вказаного свідоцтва Позивачка не реалізувала свого права на державну реєстрацію права власності на вказаний об`єкт нерухомості у Київському міському бюро технічної інвентаризації, у відповідності до вимог чинного законодавства у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, 18 березня 2025 року вона звернулася із відповідною заявою до Управління (Центру) надання адміністративних послуг Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації. Копію, поданої Позивачкою заяви та інформаційної довідки КП КМР «КМ БТІ» від 12 березня 2025 року № КВ-2025 № 9069 додаємо до позову.

24 березня 2025 року Державним реєстратором прав на нерухоме майно прийнято Рішення № 77972606 про відмову у проведенні реєстраційних дій, у зв`язку із тим, що право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за іншою юридичною особою.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон, відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (Інформаційної довідки) від 27 березня 2025 року № НОМЕР_3 встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі акту приймання приймання-передачі серія та номер 52,53, виданого 04 жовтня 2024 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченком О.В. з 07 жовтня 2024 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «БУДОРАНЖ» ().

Оригінал Свідоцтва про право власності від 16 липня 2012 року серії НОМЕР_2 , яким посвідчено, що квартира АДРЕСА_1 складається з 3 кімнат, жилою площею 62,80 кв.м., загальною площею 127,10 кв.м. дійсно належить ОСОБА_1 на праві ПРИВАТНОЇ власності, перебуває у Позивачки.

У відповідності до інформації, наданої Департаментом будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) у листі від 07 квітня 2025 року № 056-2190 встановлено, що:

1. Наказ Головного управлінням житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 06 липня 2012 року № 1021-С/КІ «Про видачу свідоцтва про право власності» є чинним в повному обсязі, ніколи не скасовувався і змін до нього не вносилося.

2. Свідоцтво про право власності від 16 липня 2012 року серії НОМЕР_2 є дійсним.

3. Будь-які інші свідоцтва про право власності, в тому числі і дублікати, на квартиру АДРЕСА_1 не видавалися.

1. Запити про видачу чи копій Свідоцтва про право власності від 16 липня 2012 року серії НОМЕР_2 не надходили.

2. Рішень про скасування Свідоцтва про право власності від 16 липня 2012 року серії НОМЕР_2 не приймалося.

3. Інформація щодо оскарження права власності на квартиру АДРЕСА_1 у судовому порядку не надходила.

4. Документи про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від інших осіб (як фізичних так і юридичних), окрім як адвоката Вальчук Н.С. - представника ОСОБА_1 не запитувалася, а відповідно і не видавалася.

Отже, враховуючи викладене вище, цілком очевидним є те, що єдиним чинним, дійсним та законним правовстановлюючим документом, який підтверджує факт належності на праві приватної власності Позивачці квартири АДРЕСА_1 є саме Свідоцтво про право власності від 16 липня серії НОМЕР_2 , а оскільки будь яких дій, направлених на відчуження даного нерухомого майна Позивачка ніколи не вчиняла та таких намірів не мала, цілком обґрунтовано стверджувати, що вона як власник даного нерухомого майна позбавлена права фактичного володіння своїм майном за рахунок внесення запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за третьою чужою особою (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю).

На думку заявника дії Відповідача по відношенню до спірної квартири, із самого початку є протиправними та спрямованими на незаконне заволодіння чужим майном без наявності відповідних на те у нього законних підстав за рахунок вчинення реєстраційних дій, то цілком реальними є ризики відчуження Відповідачем спірної квартири з метою уникнення відповідальності за свої незаконні дії та затягування строків судового розгляду, що також може призвести до неодноразової зміни такого учасника судового процесу - як відповідача.

Позивачка вважає, що вжиття саме таких заходів забезпечення позову як накладення арешту на нерухоме майно та заборона вчиняти певні дії, забезпечить ефективний захист та поновлення порушених прав та інтересів Позивачки, за захистом яких вона звернулася до суду. І навпаки невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Частиною 1, 4 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, у виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частина 1 ст. 150 ЦПК України передбачає види забезпечення позову, а саме: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (п. 1); передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору (п. 7); іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини (п. 10).

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Таким чином, у вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, серед іншого наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника). Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації.

Так зазначив Верховний Суд у постанові від 17.10.2018 р. у справі №183/5864/17-ц.

Також в зазначеній постанові Верховний Суд наголосив, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Враховуючи, предмет позову, суд дійшов висновку, що подана заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, оскільки накладення арешту буде необхідним і достатнім заходом для запобігання ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, а також для ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Згідно ч. 6 ст. 153 ЦПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

З врахуванням ч. 7 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

Суд не вбачає підстав для застосування зустрічного забезпечення.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149, 150, 151, 153, 353-354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача - адвоката Вальчук Н.С. про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «БУДОРАНЖ» про повернення безпідставно набутого майна - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «БУДОРАНЖ» () та будь - яким суб`єктам реєстраційних дій (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії та дії щодо відчуження нерухомого майна (у всіх його формах, в тому числі і за рахунок внесення нерухомого майна до статутного капіталу) - квартири АДРЕСА_1 .

Дані про позивача: ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 ).

Дані про відповідача: ТОВ «БУДОРАНЖ», (, місце знаходження: 04111, м. Київ, вул. Щербаківського Данила, 52 кв.315).

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Копію ухвали про забезпечення позову направити сторонам по справі, а також виконавцю - для негайного виконання та вжиття відповідних заходів.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя: Ю.О. Матвєєва

24 квітня 2025 року