УХВАЛА

21 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 619/3051/17 (4с/619/29/24)

провадження № 61-15209св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

боржник - ОСОБА_2 ,

заінтересовані особи: Шевченківський відділ державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Дергачівський відділ державної виконавчої служби у Харківському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 02 липня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (далі Шевченківський ВДВС у м. Полтаві).

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 02 липня 2024 року, яка залишена без змін постановою Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року, у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій просив ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 02 липня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 15 жовтня 2024 року скасувати, прийняти нове рішення.

У грудні 2024 року Шевченківський ВДВС у м. Полтава через підсистему «Електронний суд» подав до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу за підписом Бугай О. В. , в якому просив відмовити в задоволенні касаційної скарги ОСОБА_1 на дії/бездіяльність органу примусового виконання стосовно невиконання виконавчих дій про забезпечення боржником побачень стягувача з дитиною за безпідставністю, необґрунтованістю, недоведеністю.

Ухвалою Верховного Суду від 18 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 про відвід від участі у розгляді справи суддів Верховного Суду: Луспеник Д. Д. , Гулько Б. І., Коломієць Г. В., Тітова М. Ю., Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Синельникова Є. В., Білоконь О. В., Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Шиповича В. В., Ситнік О. М., Червінської М. Є. залишено без розгляду. Відкрито касаційне провадження у справі, витребувано справу з суду першої інстанції.

У грудні 2024 року матеріали цивільної справи № 619/3051/17 надійшли до Верховного Суду.

У відзиві на касаційну скаргу Шевченківський ВДВС у м. Полтава заявив клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції за участі Шевченківського ВДВС за профілем старшого державного виконавця Бугай О. В.

Учасники справи мають право брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за умови наявності у суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою (частина перша статті 212 ЦПК України).

Європейський суд з прав людини вказав, що процедура допуску скарг до розгляду та провадження виключно з питань права, на відміну від того, що стосується питань фактів, може відповідати вимогам статті 6 Конвенції, навіть якщо скаржнику не була надана можливість бути особисто заслуханим апеляційним чи касаційним судом, за умови, якщо відкрите судове засідання проводилось у суді першої інстанції і якщо суди вищої інстанції не мали встановлювати факти справи, а тільки тлумачити відповідні юридичні норми (ZHUK v. UKRAINE, № 45783/05, § 32, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Згідно частини першої статті 401 ЦПК України попередній розгляд справи має бути проведений протягом п`яти днів після складення доповіді суддею-доповідачем колегією у складі трьох суддів у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

У частині тринадцятій статті 7 ЦПК України передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи.

Тлумачення вказаних норм свідчить, що попередній розгляд справи у суді касаційної інстанції проводиться без повідомлення учасників справи. Тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Крім того, у березні 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до Верховного суду клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, посилаючись на те, що судді Верховного Суду приймають рішення, які суперечать усталеної практики Верховного суду в подібних правовідносинах, наведену у кожній скарзі скаржника, чинному законодавству України, порушують межі розгляду скарги, не розглядають скаргу по суті, не вірно викладають порядок перевірки виконання рішення суду, умисно наводять хибні висновки попередніх рішень Верховного суду у справі №619/3051/17, ігнорують наведену практику Європейського суду у подібних правовідносинах. Оскаржувана бездіяльність прямо пов`язана з діями та рішеннями посадової особи, що беззаперечно є частиною адміністративного судочинства, більш того акти державного виконавця є обов`язковими доказами під час досудового розслідування кримінального злочину щодо умисного невиконання рішення суду та вчинення домашнього насильства, тобто є частиною та складовою кримінального судочинства. Відтак необхідним у цій справі є передача її на розгляд до Великої Палати Верховного Суду. Кожна наступна касаційна скарга скаржника вступає в протиріччя з вже прийнятими хибними вищенаведеними висновками у постановах Верховного Суду у справі №619/3051/17 щодо бездіяльності державного виконавця згідно з частиною першою - четвертою 64-1 Закону 1404-VIII та бажанням суддів Верховного Суду утримати хибну попередню вже сформовану судову практику у цій справі. Що є конфліктом інтересів всіх суддів, які запровадили таку хибну практику (наразі це 15 суддів Верховного суду).Відтак є конфлікт вже існуючих судових рішень, які набрали законної сили з хибними (не спростованими) висновками Верховного Суду України. Всі вищенаведені хибні висновки суддів Верховного Суду потребують скасуванню для унеможливлення їх подальшого застосування в інших подібних справах.На думку скаржника крім хибних висновків Верховного суду у справі №619/3051/17 у провадженнях № 61-4198ск24 (ухвала), 61-9678ск24 (ухвала), 61-3419ск24 (постанова), 61-9689ск24 (ухвала), 61-5883ск24 (постанова), 61-7380ск24 (ухвала), 61-15294ск24 (ухвала), 61-15200ск24 (постанова), 61-15109св24 (постанова) підставами передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду є те, що справа містить виключну правову проблему (з урахуванням великої кількості переміщених осіб та дітей та порушення можливості контакту дітей з батьками під час війни відповідно до діючих судових рішень) і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, а також вирішення питання встановлення належного відповідача, що не може бути підставою у відмові фактично допущеної бездіяльності.

Тлумачення змісту частини п`ятої статті 403 ЦПК України свідчить, що клопотання має містити обґрунтування необхідності передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Аналіз змісту клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду та матеріалів справи свідчить про відсутність виключної правової проблеми у цій справі. Особою, яка звернулася із клопотаннями, не наведено у чому саме полягає виключна правова проблема, та яким чином передача справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду сприятиме розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

Виключна правова проблема як така має оцінюватися з урахуванням кількісного та якісного показників. Кількісний показник означає, що вона наявна не в одній конкретній справі, а у невизначеній кількості справ, які або вже існують, або можуть виникнути з врахуванням правового питання, щодо якого постає проблема невизначеності.

З точки зору якісного критерію про виключність правової проблеми можуть свідчити наступні обставини: з касаційної скарги вбачається, що судами були допущені істотні порушення норм процесуального права, які унеможливили розгляд справи з дотриманням вимог справедливого судового розгляду; судами була допущена явна й груба помилка у застосуванні норм процесуального права, в тому числі свавільне розпорядження повноваженнями, й перегляд справи Великою Палатою потрібен з метою унеможливлення її повторення у подальшій судовій діяльності; норми матеріального чи процесуального права були застосовані судами першої чи апеляційної інстанцій таким чином, що постає питання щодо дотримання принципу пропорційності, тобто забезпечення належного балансу між приватними та публічними інтересами; наявні колізії в нормах матеріального права, що викликає необхідність у застосуванні аналогії закону чи права, або постає питання щодо дотримання принципу верховенства права.

При цьому справа буде мати принципове значення, якщо йдеться про правове питання, яке потребує пояснення і зустрічається у невизначеній кількості справ у разі, якщо надана на нього відповідь піддається сумніву або якщо існують різні відмінні позиції і це питання ще не вирішувалося вищою судовою інстанцією, а також необхідне тлумачення щодо застосування нових законів. Разом з тим не є виключною правовою проблемою правове питання, відповідь на яке є настільки ясною і чіткою, що вона може бути знайдена без будь-яких проблем.

У клопотанні відсутнє обґрунтування, яке б свідчить про наявність виключної проблеми, необґрунтована необхідність передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Тому в задоволенні клопотання про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду належить відмовити.

Керуючись статтями 7, 127, 260, 401 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яке подане представником Бугай Оксаною Володимирівною, про проведення розгляду касаційної скарги в режимі відеоконференції відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про передачу справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

П. І. Пархоменко