Провадження № 2/686/695/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

07 травня 2025 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Козак О.В.,

при секретарі Гуменному В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Гребеннікова Олена Іванівна про визначення частки у спільній сумісній власності, та визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача: Приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Гребеннікова Олена Іванівна про визначення частки у спільній сумісній власності, та визнання права власності на частку земельної ділянки в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_3 , і після її смерті відкрилася спадщина, до складу, якої увійшло: частина житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 ; частина земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий номер: :02:001:0212, цільовим призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; частина земельної ділянки площею 0,5 га, кадастровий номер: :02:001:0211, цільовим призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Він є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері. Інші спадкоємці першої черги за законом, чи спадкоємці за заповітом, які б мали право на спадщину відсутні.

Право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , він оформив у приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Гребеннікової О.І. та отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом від 01.08.2024 року, що зареєстровано в Реєстрі за номером 3304. Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Однак, оформити свої спадкові права на вище вказані земельні ділянки за кадастровими номерами: :02:001:0211 і :02:001:0212 він не може, оскільки дані земельні ділянка перебувають у спільній сумісній власності його померлої матері ОСОБА_3 та її сестри ОСОБА_2 , на підставі державного акту серія І-Х № 052852 від 16.03.1998 року, без визначення часток кожної із них.

Майно, що є у спільній сумісній власності може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Однак враховуючи, що один із співвласників частки у праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 померла, то визначити частку померлої у праві спільної власності неможливо, з`ясувати домовленість між співвласниками щодо розміру часток неможливо, тому приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Гребенніковою О.І. було відмовлено спадкоємцю у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частки вище вказаних земельних ділянок.

Таким чином, він не може в загальному (позасудовому) порядку спадкування за законом оформити право власності на частки земельних ділянок за кадастровими номерами :02:001:0211 і :02:001:0212 після смерті своєї матері ОСОБА_3 , оскільки її частки в праві спільної сумісної власності на вищевказані земельні ділянки не визначені, що стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав із даним позовом.

З врахуванням наведеного позивач просить: визначити, що частки ОСОБА_1 у праві спільної сумісної власності на наступні земельні ділянки становлять: на земельну ділянку площею 0,25 га, за кадастровим номером: :02:001:0212, цільовим призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , номер 59 частка становить - 1/2; на земельну ділянку площею 0,5 га, за кадастровим номером: :02:001:0211, цільовим призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ; визнати за ОСОБА_1 право власності: на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га, за кадастровим номером: :02:001:0212, цільовим призначення: для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,5 га. за кадастровим номером: :02:001:0211, цільовим призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, судові витрати просив не розподіляти.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялась про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі, щодо вирішення справи покладалась на розсуд суду.

Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , і після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно.

Згідно листа приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Гребеннікової О.І. від 23.01.2025 року № 25/02-14, 17.03.2022р. заведено спадкову справу №45/2022 після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Із заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся син померлої ОСОБА_1 , крім нього інших спадкоємців немає.

01.08.2024 року приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Гребенніковою О.І. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом сину ОСОБА_3 ОСОБА_1 на спадщину, яка складається з: частини житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване в реєстрі за №3304.

На підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину за законом за ОСОБА_1 01.08.2024р. було зареєстровано право власності на вказану частину житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер відомостей про речове право: 56094202).

Також судом встановлено, що підставі на державного акту на право приватної власності на землю серія І-ХМ № 052852 від 16.03.1998 року, витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, у спільній сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , перебували: земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер: :02:001:0212, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,5 га, кадастровий номер: :02:001:0211, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без визначення часток кожної із них.

Приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Гребенніковою О.І. листом від 17.10.2024р. №350/02-14 було повідомлено ОСОБА_1 про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за законом на частину вищевказаних земельних ділянок з кадастровими номерами :02:001:0211 і :02:001:0212, після смерті ОСОБА_3 , оскільки вони перебувають у спільній сумісній власності без визначення часток. Для вирішення вказаного питання нотаріус рекомендувала позивачу звернутись до суду.

Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть ОСОБА_3 серія НОМЕР_1 ; свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 ; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01.08.2024р., зареєстрованим в реєстрі за № 3304; Витягом з Державного реєстру речових прав від 01.08.2024р. № 389234197; Державним актом на право приватної власності на землю серія І-ХМ № 052852 від 16.03.1998 року; витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки від 15.10.2024р.; листами приватного нотаріуса Хмельницького районного нотаріального округу Гребеннікової О.І. від 17.10.2024р. №350/02-14, від 23.01.2025 року № 25/02-14.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1258, 1261-1263 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Стаття 1269 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі (ст.1226 ЦК України).

Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ст. 356 ЦК України).

Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно ст.357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

За змістом ч.1 ст.86 ЗК України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно ч. 4, 5 ст. 89 Земельного кодексу України, співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Частиною першою статті 120 Земельного кодексу України встановлено, що у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку.

Таким чином, законодавцем визначено принцип цілісності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Тобто особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду має право на відповідну частину земельної ділянки на тих самих умовах, на яких воно належало попередньому власникові або користувачу, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

Як встановлено судом: у спільній сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , перебували: земельна ділянка площею 0,25 га, кадастровий номер: :02:001:0212, з цільовим призначенням: для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; земельна ділянка площею 0,5 га, кадастровий номер: :02:001:0211, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , без визначення часток кожної із них.

Також у власності ОСОБА_3 перебувала частина житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_3 була співвласником вказаних вище земельних ділянок, які належали двом особам на праві спільної сумісної власності без визначення часток, і це право перейшло до позивача ОСОБА_1 , як спадкоємця ОСОБА_3 за законом.

Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Слід зазначити, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про визначення його частки у праві спільної сумісної власності на вищевказані земельні ділянки, які належать спадкодавцю ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, як спосіб захисту порушеного права, сам по собі не сприяє ефективному відновленню порушеного права, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи встановлені судом обставини та норми законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача, як спадкоємця законного співвласника земельних ділянок ОСОБА_3 , суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на належні їй: 1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га, за кадастровим номером: :02:001:0212 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до перейменування « АДРЕСА_1 , та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ХМ № 052852; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,5 га. за кадастровим номером: :02:001:0211 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до перейменування « АДРЕСА_1 , та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ХМ № 052852, підлягають задоволенню.

В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.2,12,13,76,81,82,258,259,263-265, 280-289 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 355-357, 358, 368, 1216-1218, 1225, 1226, 1233, 1234, 1268, 1296 ЦК України, ст.ст.86, 89, 120 ЗК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) в порядку спадкування за законом смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

-1/2 частину земельної ділянки площею 0,25 га, за кадастровим номером: :02:001:0212 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до перейменування « АДРЕСА_1 , та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ХМ № 052852;

- 1/2 частину земельної ділянки площею 0,5 га. за кадастровим номером: :02:001:0211 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до перейменування « АДРЕСА_1 , та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ХМ № 052852.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: 32122, Хмельницька область, Хмельницький район, с. Баламутівка).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_3 ),

Третя особа: Приватний нотаріус Хмельницького районного нотаріального округу Хмельницької області Гребеннікова Олена Іванівна (адреса: 29000, м. Хмельницький, вул. Старокостянтинівське шосе, 20/3А).

Дата складання повного тексту рішення суду 13.05.2025 року.

Суддя: