Номер провадження: 22-ц/813/3500/25
Справа № 504/3539/24
Головуючий у першій інстанції Сафарова А. Ф.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Таварткіладзе О.М.,

суддів: Сєвєрової Є.С., Погорєлової С.О.,

за участю секретаря судового засідання: Чередник К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 грудня 2024 року про залишення без розгляду позовну заяву по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання не повнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Комінтернівського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за результатом якого позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 3000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою судді від 11.09.2024 провадження по справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання не повнолітньої дитини залишено без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 грудня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позовну заяву з додатками скаржник спрямувала до Комінтернівського районного суду Одеської області поштою ( конверт міститься у матеріалах справи), заява підписана нею 31 липня 2024 року. До позовної заяви скаржником долучені докази, що підтверджується самою позовною заявою, відносно якої судом першої інстанції було відкрито провадження без зауважень (ухвали про усунення недоліків). В додатках до мого позову від 31 липня 2024р. зазначено: 1) копія паспорту Позивача.2) копія паспорту Відповідача. 3) копія свідоцтва про народження дитини. 4) копія РНКПО Позивача. 5) копія довідки про місце проживання дитини та Позивача. 6) заява про розгляд справи за відсутністю позивача. 7) позовна заява з додатками для сторін. Акту про відсутність додатку під номером 6 - Заява про розгляд справи за відсутністю позивача судом не складався , скаржник його не одержувала. Таким чином суд першої інстанції мав Заяву від скаржника про розгляд справи за її відсутністю, але безпідставно проігнорував її чим порушив процесуальне та матеріальне право гарантоване Конституцією України , ст.ст. 43.44,47,49 ЦПК України. Також у цій заяві скаржник просила суд спрямовувати всю судову кореспонденцію на адресу відміну від адреси моєї офіційної реєстрації. Але ця обставина залишилася поза увагою суду першої інстанції ( копія заяви про розгляд справи за відсутністю позивача від 31.07.2024 року надається повторно суду 2 інстанції).

Будучи в розумінні ст.ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленимм про дату, час та місце розгляду справи на 08.04.2025 року о 16:00 годині, сторони по справі не з`явились, причини неявки не повідомили, про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не клопотали, заяв про відкладення розгляду справи не подавали.

До апеляційної скарги додано заяву ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до висновків Верховного Суду по справі №361/8331/18 - якщо учасники процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті, оскільки основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи розумні строки розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, усвідомленість сторін по справі про розгляд справи та відсутності від них клопотань про відкладення судового засідання, колегія суддів не бачить перешкод для розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою-п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає.

З матеріалів справи вбачається, що 08.08.2024 року ОСОБА_1 , за допомогою засобів поштового зв`язку, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 3000 грн., щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до змісту позовної заяви, а саме додатків які додаються до позовної заяви, вказано: 1) копія паспорту Позивача.2) копія паспорту Відповідача. 3) копія свідоцтва про народження дитини. 4) копія РНКПО Позивача. 5) копія довідки про місце проживання дитини та Позивача. 6) заява про розгляд справи за відсутністю позивача. 7) позовна заява з додатками для сторін.

Проте, заява про розгляд справи за відсутністю позивача, у відповідності до додатків позовної заяви, матеріали справи не місять.

Акту про відсутність вкладення відповідно до додатків позовної заяви, складеного відповідальної особою канцелярії суду, матеріали справи не містять.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 11.09.2024 провадження по справі було відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначено на 22.10.2024 року о 09:15 год.

ОСОБА_1 , на судове засідання призначене на 22.10.2024 року о 09:15 год., повідомлялась шляхом направлення смс повідомлення, а також поштовою кореспонденцією на адресу вказану в позовній заяві, проте поштовий конверт повернувся на адресу суду з зазначенням: «адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно довідки секретаря судового засідання, судове засідання призначене на 22.10.2024 року о 09:15 год., не фіксувалось у зв`язку з неявкою сторін. Справу відкладено на 05.12.2024 року о 09:00 год.

ОСОБА_1 , на судове засідання призначене на 05.12.2024 року о 09:00 год., повідомлялась шляхом направлення поштової кореспонденції на адресу вказану в позовній заяві, проте поштовий конверт повернувся на адресу суду з зазначенням: « адресат відсутній за вказаною адресою».

Згідно довідки секретаря судового засідання, судове засідання призначене на 05.12.2024 року о 09:00 год., не фіксувалось у зв`язку з неявкою сторін.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 грудня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання не повнолітньої дитини залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою позивача в судові засідання призначені на 22.10.2024, 05.12.5024.

Колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (§ 59 рішення ЄСПЛ у справі «De Geouffre de la Pradelle v. France» від 16 грудня 1992 року, заява № 12964/87).

У § 36 рішення у справі «Bellet v. France» від 04 грудня 1955 року, заява № 23805/94, ЄСПЛ зазначив, що «стаття 6 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права».

При цьому складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97 проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06 лютого 2019 року в справі № 361/161/13-ц (провадження № 61-37352сво18).

Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин (частина третя статті 131 ЦПК України).

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частини перша та п`ята статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо, зокрема, належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Однак, для вирішення вказаного питання суду необхідно з`ясувати чи дійсно позивач (чи його представник) двічі поспіль, належним чином, у відповідності до вимог закону, був повідомленим про час та місце розгляду справи.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (стаття 211 ЦПК України).

Так, відповідно до змісту ст. 128 ЦПК України, суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Стороні чи її представникові за їхньою згодою можуть бути видані судові повістки для вручення відповідним учасникам судового процесу. Судова повістка може бути вручена безпосередньо в суді, а у разі відкладення розгляду справи про дату, час і місце наступного засідання може бути повідомлено під розписку. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається:

1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань;

2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.

Враховуючи вказане, лише при дотриманні вказаних норм закону, а саме у випадку надіслання повістки про виклик в суд позивачу, яка б містила, зокрема, і роз`яснення про наслідки неявки позивача (його представника), двічі поспіль; отримання такої позивачем (його представником); неявки його (його представника) у судове засідання, неподання заяви про розгляд справи за його відсутності (відсутності його представника) або неповідомлення причин неявки (неявки представника); перешкоди для розгляду справи через його нез`явлення (нез`явлення його представника), тощо, суд вправі, у відповідності до вимог п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України залишити позовну заяву без розгляду.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд першої інстанції виходив з того, що в судові засідання, призначені на 22.10.2024, 05.12.5024 позивач не з`явилася, про дату, час та місце яких була сповіщена своєчасно та належним чином, причин неявок суду не повідомила. Судові повістки про виклик до суду скеровувались за вказаною у матеріалах справи адресою місця проживання, які повернулись до суду із відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою.

Проте, вказані висновки не узгоджуються з матеріалами справи.

Згідно 4 розділу ІІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом Державної судової адміністрації України від 20 серпня 2019 року № 814 (далі Інструкція), відповідальний працівник суду у день надходження кореспонденції перевіряє цілісність конверта (пакета), відповідність адресування, із дотриманням правил безпеки розкриває конверт (пакет), перевіряє відповідність вкладень опису (наявність додатків до документа).

Згідно п. 6 розділу ІІ Інструкції, у разі одержання документів у пошкодженій упаковці, або якщо при відкритті конверта (пакета) виявлено відсутність будь-якого документа чи додатка до нього, про це складається акт (додаток 1) у двох примірниках, один з яких надсилається відправнику, а другий додається до вхідних документів.

Так, з матеріалів вбачається, що позовна заява ОСОБА_1 надійшла до суду засобами поштового зв`язку. Згідно вказаного в позовній заяві переліку додатків до неї додано, серед іншого, заяву про розгляд справи за відсутності позивача.

Між тим, шляхом дослідження матеріалів справи, встановлено відсутність вищевказаного додатку.

При цьому, в день реєстрації позовної заяви, 21 серпня 2024 року, жодних актів про втрату документів, відсутність вкладень або порушень цілісності, пошкодження конверта (пакування), відповідно до вимог вищевказаної Інструкції, у зв`язку з відсутністю додатку, складено не було.

Апеляційний суд бере до уваги, що скаржником до апеляційної скарги на підтвердження зазначеним обставинам, повторно додано копію заяви про розгляд справи за відсутності позивача, яка значиться у додатках до позовної заяви до суду першої інстанції, в якій заявниця просить судову кореспонденцію направляти на адресу: АДРЕСА_1 , яка відмінна від зареєстрованого місця проживання позивача: АДРЕСА_2 .

Таким чином встановивши, що позивачем відповідно до переліку додатків, серед іншого, направлено заяву про розгляд справи за відсутності позивача, проте в день реєстрації позовної заяви, яка була направлена поштовим зв`язком (конвертом), відповідальним працівником суду, у відповідності до вимог Інструкції не складено акт про відсутність додатку, і копію якого не направлено позивачу для скерування повторної заяви про розгляд справи без її участі, вказане унеможливлює застосування конструкції п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, оскільки позивачем було повідомлено суд про розгляд справи без її участі, а суд встановивши відсутність даної заяви серед додатків до позовної заяви, не склав відповідний акт і не повідомив про це позивача в тому числі і засо бами телефонного мобільного зв`язку, який зазначений у позові.

Крім того, ухвали про визнання явки позивача до судового засідання обов`язковою матеріали справи не містять.

З огляду на вищевикладене, висновки суду першої інстанції про залишення позовної заяви без розгляду були передчасними та помилковими і такими, що суперечать принципу юридичної визначеності.

Апеляційний суд зауважує, що застосування судом правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, повинно відбуватись із урахуванням обставин конкретної справи та забезпеченням ефективного захисту прав, свобод та законних інтересів. Формальний підхід суду до здійснення своїх повноважень вже на стадії звернення особи до суду може призвести до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Так, у рішенні від 08 грудня 2016 року у справі «ТОВ «ФРІДА» проти України» (заява №24003/07) Європейський суд з прав людини зазначив, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Проте встановлені обмеження не повинні обмежувати доступ, наданий особам, у такий спосіб або такою мірою, що підриватимуть саму суть цього права. Крім того, обмеження буде несумісним із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, якщо воно не переслідує законну мету, та у разі відсутності розумного пропорційного співвідношення між застосованими засобами та метою, якої прагнуть досягти (рішення від 17 січня 2012 року у справі «Станев проти Болгарії» (Stanev v. Bulgaria), заява №36760/06).

Відтак, згідно з практикою ЄСПЛ, реалізуючи положення Конвенції, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише формальний, але й фактичний. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви або скарги є порушенням права на справедливий судовий захист.

Аналізуючи фактичні обставини справи, вимоги процесуального права, апеляційний суд вважає, що підстави для залишення позову без з`ясування всіх обставин справи, були відсутні, доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до приписів п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду про залишення позову без розгляду скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 379 ЦПК України, оскільки ухвала, що перешкоджає подальшому провадженню, постановлена із порушенням норм процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 367, п.6 ч.1 ст.374, 379, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, Одеський апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 05 грудня 2024 року скасувати.

Цивільну справу № 504/3539/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 25.04.2025 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Є.С. Сєвєрова

С.О. Погорєлова