печерський районний суд міста києва
пр. № 6-292/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року Печерський районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Литвинової І. В.

за участю секретаря судового засідання Когут Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Києві заяву стягувача Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого документа і поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2018 року у справі № 757/45209/18-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки,

УСТАНОВИВ:

15 жовтня 2024 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана заява, для розгляду якої визначено суддю та передано 22 жовтня 2024 року, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 жовтня 2024 року, для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

25 листопада 2024 року з архіву суду на запит від 23 жовтня 2024 року передано засвідчені належним чином копії судових рішень у справі, оскільки оригінали були вилучені з матеріалів під час проведення експертизи цінності та вилучення для знищення судових справ та зберігаються постійно.

У судове засідання представник заявника (стягувача) не з`явився, у своїй заяві вказав, що у разі відсутності вимог суду щодо необхідності обов`язкової участі представника АБ «УКРГАЗБАНК», надання додаткових пояснень тощо, АБ «УКРГАЗБАНК» просить розглядати справу у відсутність представника.

Боржник ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час, дату і місце слухання справи оголошенням, оскільки за останніми відомостями проживає на тимчасово окупованій території України - в АР Крим, у Севастополі.

Суд, вивчивши подану заяву та додатки до неї, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 18 листопада 2018 року у справі № 757/45209/18-ц задоволено позов ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором: присуджено стягнути ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ПАТ Акціонерного банку «Укргазбанк» суму заборгованості за кредитним договором № 46/2012 від 22 травня 2012 року в розмірі 89 285, 32 грн, з яких нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01 квітня 2014 року по 30 квітня 2015 року - 13 768, 27 грн, заборгованість за кредитом - 75 517, 05 грн, судовий збір у розмірі по 881, 00 грн з кожного.

21 жовтня 2019 року Печерським районним судом м. Києва видано виконавчі листи на виконання рішення суду у справі № 757/45209/18-ц про стягнення ОСОБА_2 на користь АБ «Укргазбанк».

Отримавши вищезазначений виконавчий лист, банк передав його на примусове виконання до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 02 лютого 2022 року, що підтверджується листами №516/144/2022 від 01 лютого 2022 року з відміткою про отримання нарочно.

24 травня 2024 року АБ «УКРГАЗБАНК» отримав від відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) лист № 8786/04.1-18, яким останній повідомив, що виконавчі документи у нього відсутні, оскільки внаслідок військової агресії з боку російської федерації під час тимчасової окупації м. Херсона в 2022 році приміщення Управління забезпечення примусового виконання рішень у Херсонській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), розташованого за адресою: м. Херсон, вул. Комкова, 87, корп. 2, було захоплено окупаційними військами. Після деокупації м. Херсона у листопаді 2022 року вказані виконавчі документи у відділі не перебували. На теперішній час місцезнаходження вказаних виконавчих документів невідоме.

У разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, як передбачено пунктом 17.4 Розділу XIII Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України.

Згідно з частиною першою, другою статті 12 вказаного Закону, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців; строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Відповідно до положень статті 433 ЦПК України, у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до судової практики Європейського суду, судове та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні (рішення у праві «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Italy), №36813/97). Таким чином, виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом (рішення у справі «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovak, №2132/02 від 13 червня 2006 року, «Ліпісвіцька проти України», заява № 11944/05, рішення від 12 травня 2011 року).

Гарантоване особі у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд розповсюджує дію і на стадію виконання судового рішення. У своїй прецедентній практиці Європейський суд з прав людини нагадує, що право на судовий розгляд було б примарним, якщо б внутрішня судова система Договірної Держави дозволила б, щоб остаточне та обов`язкове судове рішення залишалось невиконаним відносно однієї із сторін, і що виконання рішення або постанови будь-якого органу судової влади повинно розглядатися як невід`ємна частина «процесу» в розумінні статті 6 Конвенції («Іммобільяре Саффі» проти Італії», заява 22774/93, 28 липня 1999 року, § 63; «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, § 40).

Стаття 124 Конституції України передбачає, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право на виконання рішення, яке виніс суд, є невід`ємною частиною права на суд, а ефективний захист сторони у справі, а отже і відновлення справедливості, передбачає зобов`язання адміністративних органів виконувати рішення (рішення «Горнсбі проти Греції від 19 березня 1997 року). Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав і обов`язків. Таким чином, одним з аспектів права на суд є право на доступ до нього, тобто право подавати позов з приводу цивільно-правових питань. Однак таке право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, що остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із стороні.

Європейський суд також зазначив, що адміністративні органи є складовою держави, яка керується принципом верховенства права, а відтак інтереси цих органів збігаються з необхідністю належного здійснення правосуддя. Якщо адміністративні органи відмовляються або неспроможні виконати рішення суду, чи навіть зволікають з його виконанням, то гарантії, надані статтею 6 стороні на судовому етапі, втрачають свою мету.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що замість втраченого виконавчого листа слід видати його дублікат та поновити строк для його пред`явлення, з метою виконання судового рішення, тому керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 351, 352, 354, 355, 431, 433 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву стягувача Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» про видачу дубліката виконавчого документа і поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого документа, виданого на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2018 року у справі № 757/45209/18-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки.

Видати дублікат виконавчого листа, виданого для примусового виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 11 листопада 2018 року у справі № 757/45209/18-ц щодо ОСОБА_2 за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки.

Поновити стягувачеві Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» строк для пред`явлення виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя І. В. Литвинова