ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/670/25Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів: Новікова О.М., Карпенко О.В., Фетісової Т.Л., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - адвоката Ушакевич Марини Петрівни на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 05.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 79339935 (з фіксованою процентною ставкою) (далі Договір кредиту) шляхом обміну електронними повідомленнями та приймання (акцепту) умов, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п. 2.1 Договору кредиту, позикодавець надає позичальнику кредит (грошові кошти) в сумі 5400,00 грн., а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми позики. Пунктом 2.2 Договору кредиту сторони визначили, що строк позики (строк договору) складає 30 днів із відповідною фіксованою процентною ставкою 0,98% в день. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день, сторони обумовили у розмірі 2,7% в день (п.2.3 Договору кредиту).

Позикодавець, на виконання умов Договору кредиту, надав позичальнику грошові кошти у сумі 5400,00 грн., строком на 30 днів, шляхом перерахування на картковий рахунок № НОМЕР_1 , який надано позичальником та міститься в реквізитах Договору позики.

Надалі, 05.07.2024 між ТОВ «1 Безпечне агентство безпечних кредитів» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №79339935 до договору позики (з фіксованою процентною ставкою) № 79339935 від 05.07.2024, відповідно до п.1 якої позикодавець збільшив суму наданої позичальнику позики на 6000,00 грн. Таким чином, загальний розмір наданої позики становив 11400,00 грн.

З огляду на викладене, позивач у позові зазначив, що сторони погодили суму позики 11400,00 грн., строк договору 30 днів, дату повернення позики (останній день) 03.08.2024, розмір процентів: базова процентна ставка на день 0,98%, процентна ставка на прострочену позику у день 2,7%, розмір процентів на позику річний 2463,47%, орієнтовну загальну вартість позики 14751,60 грн.

Крім того, позивач у позові вказав, що позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав.

У зв`язку з чим, відповідно до розрахунку заборгованості за договором №79339935 від 05.07.2024, станом на дату здійснення розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 становить 20292,00 грн., з яких: 11400,00 грн. заборгованість за основним боргом, 3351,60 грн. заборгованість за нарахованими і несплаченими базовими процентами та 5540,40 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику, які позивач просив суд стягнути на свою користь.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2025 року позовну заяву ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» заборгованість за договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №79339935 від 05 липня 2024 року та за додатковою угодою №79339935 до договору позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №79339935 від 05 липня 2024 року в розмірі 14751,60 грн., з яких: 11400 грн. - заборгованість за основним боргом, 3351,60 грн. сума заборгованості за нарахованими базовими процентами.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» понесені витрати на сплату судового збору в розмірі 2201,36 грн. та 4000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

У іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції обгрунтовано тим, що, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання щодо повернення суми позики як за Договором позики, так і Додатковою угодою, у загальній сумі 11400,00 грн. позикодавцю ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», беручи до уваги визнання цього факту відповідачем, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення із відповідача 11400,00 грн. в рахунок погашення за основним боргом підлягає задоволенню.

Суд, перевіривши нарахування позивачем розміру боргу за нарахованими та несплаченими базовими процентами за користування відповідачем сумою позики, керуючись ст. 627 ЦПК України, а також умовами як Договору позики, так і Додаткової угоди, встановив, що їх розмір визначений правильно. Так, за період строку позики (з 05.07.2024 до 03.08.2024) розмір відсотків, які мав сплатити позикодавцю відповідач, становить 3351,60 грн. (11400 грн. х 0,098 х 30 днів).

Щодо заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами на прострочену позику, то суд першої інстанції звернув увагу на те, що визначена позивачем до стягнення заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою за Договором позики та Додатковою угодою в розмірі 5540,40 грн. включає період з 04.08.2024 до 21.08.2024, який виходить за межі строку позики, який встановлений на строк 30 днів.

Водночас позивачем не заявлено позовної вимоги про стягнення суми позики з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, у порядку, передбаченому ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому у даній частині позову судом відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду у відмовленій судом частині представник ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - адвокат Ушакевич М.П. подала апеляційну скаргу. Посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, прийнятим із неправильним застосуванням норм матеріального права, з невідповідністю висновків суду обставинам справи, просить його скасувати у частині відмови у стягненні відсотків нарахованих на прострочену заборгованість та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказує, що відповідно до пункту 6.5. Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) Продукт «Легкий», у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Вказує, що судом безпідставно не враховано висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 (провадження №12-16гс22).

Звернуто увагу суду, що нарахування відсотків за понадстрокове користування кредитом за 90 календарних днів після настання строку повернення позики є нічим іншим як мірою відповідальності за неналежне виконання умов договору, що передбачено ст. 625 ЦК України, із застосуванням відсоткової ставки погодженої сторонами.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи та судом першої інстанції встановлено, що 05.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №79339935 (з фіксованою процентною ставкою) (далі Договір позики).

Пунктом 1 Договору позики передбачено, що позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами Договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

У підпунктах 2.1-2.3 п. 2 Договору позики сторони обумовили параметри та умови позики, параметри, порядок і графік повернення позики та сплати процентів. Зокрема, сума позики становила 5400,00 грн; строк позики (строк договору) 30 днів; процентна ставка 0,98%/день (фіксована); дата надання позики 05.07.2024; дата повернення позики (останній день) 03.08.2024; денна процентна ставка/день 0,98%; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день 2,70%; пеня 2,7% за день; орієнтовна реальна річна процентна ставка 2463,47%; орієнтовна загальна вартість позики 6987,60 грн.

Крім того, із п. 4 Договору позики судом встановлено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи зі строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором.

Також зі змісту п. 21 Договору позики суд встановив, що цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційних систем, із застосуванням електронного підпису позикодавцяч та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника згідно Закону України «Про електронну комерцію» та із додатковим накладенням кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу згідно вимог Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику, затвердженого постановою Національного банку України №113 від 03.11.2021.

Із п.29 Договору позики суд встановив, що у розділі «Позичальник», після реквізитів відповідача, міститься електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме: 60324 (а.с.6-8).

Із додатку №1 до Договору позики «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» суд встановив, що датою видачі кредиту є 05.07.2024, датою платежу 03.08.2024, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 5400,00 грн./6987,60 грн., сума кредиту за договором/погашення суми кредиту 5400,00 грн. /5400,00 грн., проценти за користування кредитом 1587,60 грн. Також судом встановлено, що додаток №1 до Договору позики містить електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором, а саме: 60324 (а.с.9).

Із додаткової угоди №79339935 від 05.07.2024 до Договору позики (далі Додаткова угода) суд встановив, що 05 липня 2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 , на підставі звернення позичальника, здійсненого за допомогою засобів інформаційно-комунікаційної системи, позикодавець збільшив суму наданої позичальнику позики 5400,00 грн. на 6000,00 грн.; таким чином, загальний розмір позики становив 11400,00 грн.

Згідно з п. 2.1 Додаткової угоди судом встановлено, що стовбці 6, 7 таблиці п.2 Договору позики викладені в новій редакції, зокрема, орієнтовна реальна річна процентна ставка 2462,47 %, а орієнтовна загальна вартість позики 14751,50 грн.

У п. 5 Додаткової угоди сторони погодили, що ця Додаткова угода укладена у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно-комунікаційних систем, із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника згідно Закону України «Про електронну комерцію» та із додатковим накладенням кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу згідно вимог Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику, затвердженого постановою Національного банку України № 113 від 03.11.2021.

Із п.8 Додаткової угоди суд встановив, що у розділі «Позичальник», після реквізитів відповідача, міститься електронний підпис одноразовим ідентифікатором, а саме: 77287 (а.с.12).

Із додатку №1 до Договору позики «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» суд встановив, що датою видачі кредиту є 05.07.2024, датою платежу 03.08.2024, чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 5400,00 грн./6000,00 грн., сума кредиту за договором/погашення суми кредиту 5400,00 грн./6000,00 грн., проценти за користування кредитом 3351,60 грн. Також судом встановлено, що додаток №1 до Договору позики містить електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором, а саме: 77287 (а.с.13).

Із досліджених у судовому засіданні Правил надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики) (а.с.14-23) судом встановлено, що у п. 6.5 цього документа міститься умова, відповідно до якої, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Водночас електронного підпису відповідача одноразовим ідентифікатором означений документ не містить.

Також суд, із дослідженої довідки позивача про укладення договору (ідентифікацію), встановив, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» відповідачем ОСОБА_1 до ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 05.07.2024 о 16 год. 35 хв. 03 сек. подано заяву на кредит, одноразовий ідентифікатор: 60324, ідентифікатор відправлено позичальнику 05.07.2024 о 20 год. 56 хв. 39 сек., ідентифікатор введено позичальником/відправлено кредитору 05.07.2024 о 20 год. 56 хв. 43 сек., а перерахування грошових коштів позичальнику мало місце 05.07.2024 о 20 год. 58 хв. 10 сек. (а.с.25). Вказані відомості також логічно узгоджуються із даним довідки АТ «Таскомбанк» №37314/47.1 від 12.12.2024, із аналізу якої суд встановив, що позивачем через означену банківську установу 05.07.2024 о 20 год. 57 хв. 16 сек. було здійснено перерахунок суми позики в розмірі 5400,00 грн. на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , код авторизації: 288256 (а.с.26).

Крім того, із довідки АТ «Таскомбанк» №37320/47.1 від 12.12.2024 суд встановив, що позивачем через означену банківську установу 05.07.2024 о 23 год. 45 хв. 05 сек. було здійснено перерахунок суми позики в розмірі 6000,00 грн. на картковий рахунок ОСОБА_1 № НОМЕР_1 , код авторизації: 818286 (а.с.28).

Згідно з розрахунком заборгованості, що підготовлений позивачем, суд встановив, що, станом на 04.11.2024, сукупна заборгованість відповідача перед позивачем згідно Договору позики та Додаткової угоди становить 20292 грн., з яких: 11400,00 грн. сума заборгованості за тілом позики, 3351,60 грн. заборгованість за процентами та 5540,40 грн. - заборгованість за відсотками за понадстрокове користування позикою (а.с.30-32).

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, встановивши, що кредитні договори укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Крім того, відповідач не заперечує факту підписання зазначених договорів та отримання кредитних коштів.

Щодо нарахування відсотків на прострочену заборгованість

Як видно з розрахунку заборгованості товариство нарахувало відсотки на прострочену позику у сумі 5540,40 грн. за відсотковою ставкою 2,7% в день за період 04.08.2024 року по 21.08.2024 року, тобто після закінчення строку позики (03.08.2024).

Відповідно до пункту 2.3. договору позики процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день становить 2,7%.

Пунктом 6.5. Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передбачено, що, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року у справі № 686/13446/15 (провадження № 61-18379св21) зазначено, що «у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18) зроблено висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18)».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 зазначено, що: « можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав)».

Колегія суддів, аналізуючи зміст договору позики, норми закону, які регулюють спірні правовідносини, а також правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду доходить переконання, що установлені товариством відсотки у розмірі 2,7% в день не є мірою відповідальності за неналежне виконання грошового зобов`язання, а тому не підлягають нарахування поза межами строку договору позики.

В апеляційній скарзі представник товариства посилається на те, що таке нарахування передбачено пунктом 6.5 Правил та не може перевищувати 90 днів, однак надані Правила не містять умов щодо строку нарахування зазначених відсотків, який не може перевищувати 90 днів.

Окремо колегія суддів на розмір такого нарахування, а саме 2,70% в день.

Верховний Суд у складі колегії суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 05.06.2020 у справі №922/3578/18 зазначив, що положення ст. 625 ЦК України дозволяють сторонам на власний розсуд визначати лише розмір процентів саме річних, а не будь-яким іншим способом, передбаченим договором, що обмежує свободу сторін укладати договори, визначаючи іншу методику нарахування процентів за незаконне користування чужими грошовими коштами згідно зі ст. ст. 693, 536, 625 ЦК України.

Також, за висновками касаційного суду, викладеними у п. 30 вказаної постанови, системний аналіз ч. 2 ст. 536, ч. 2 ст. 625 та ст. 627 ЦК України дозволяє дійти висновку, що законодавцем не обмежено право сторін визначити у договорі розмір процентів за неправомірне користування чужими грошовими коштами. Однак, диспозитивний характер цих норм у цілому обмежується положенням ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка зазначає про стягнення трьох процентів річних, що має наслідком визначення таких процентів саме у річних, а не будь-яким іншим способом обчислення процентів за умовами договору.

Отже, законодавцем передбачено, що договором може бути встановлено інший розмір процентів річних, а не інший спосіб їх обчислення (зокрема, у розмірі певного проценту за кожний день прострочення).

Отже, на підставі наявних у справі доказів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дотримався вимог законності та обґрунтованості при ухваленні судового рішення, а доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України відсутні.

Керуючись ст.ст. 35, 258, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - адвоката Ушакевич Марини Петрівни -залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 10 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 квітня 2025 року.

Судді