Справа № 186/1987/24
Провадження номер № 2/0186/183/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Демиденко С.М.,

секретар Фадєєва Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шахтарське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дидюк Віталій Віталійович про визнання права власності на спадкове майно, -

У С Т А Н О В И В:

Позивач - ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дидюк Віталій Віталійович про визнання права власності на спадкове майно.

Позов мотивовано тим, що у червні 2024 року він звернувся до приватного нотаріуса Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області з питань видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 . Частка квартири належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 24 травня 1999 року та зареєстровано Павлоградським МБТІ №31-39 01.07.1999 року. Співвласниками квартири є позивач та доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Доньки відмовилися від свого права на спадщину на користь позивача, на частку що належала їх матері не претендують, до нотаріуса за оформленням спадщини не зверталися. 04 липня 2024 року позивач отримав Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії так як згідно довідки № б/н, виданої 12.04.2024 року КП «Павлоградське МБТІ» право власності на 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано 79/100 частина квартири станом на 05.10.2005 р. за ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності виданого 24.05.1999 року, Першотравенським УЖКГ, та записано в реєстрову книгу № 31-39. Загальна площа квартири змінилася з 68,7 кв.м. на 57,8 кв.м. у зв`язку з перерахунком площі лоджії та оформленням договору купівлі-продажу на ім`я ОСОБА_9 (зареєстровано станом на 05.10.2005 р.) на кімнату площею 13,6 кв.м. що становила 21/100 частку квартири АДРЕСА_3 та приєднанням її до суміжної однокімнатної квартири АДРЕСА_4 на підставі рішення виконкому Першотравенської міської ради від 16.11.2005 р. № 304, та рішення від.21.06.2006 р. № 177. Станом на 16.11.2007 р. за ОСОБА_9 було зареєстровано право власності на 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_5 на підставі свідоцтва про право власності виданого Першотравенським виконкомом 15.01.2007 року внаслідок реконструкції. Реєстрація права власності 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_2 після реконструкції не проводилася. Дані по реєстрації права власності кв. АДРЕСА_3 станом на 31.12.2012 року. Але реєстрація сусідньої однокімнатної квартири АДРЕСА_4 після реконструкції відбулася та на сьогодні має наступний опис: Реєстраційний номер; 126 -Загальна площа (кв.м): 48, житлова площа (кв.м): 30.5, матеріали стін: залізобетон, Опис: двокімнатна квартира, яка має приміщення: передню, коридор, ванну кімнату, кухню, житлові кімнати, балкон. Реєстрація квартири АДРЕСА_6 (з однокімнатної у двокімнатну) відбулася у зв`язку з перерахунком площі лоджії та оформленням договору купівлі-продажу. на ім`я ОСОБА_9 (зареєстровано станом на 05.10.2005 р.) на кімнату площею 13,6 кв.м. що становила 21/100 частку квартири АДРЕСА_3 та приєднанням її до суміжної однокімнатної квартири АДРЕСА_4 . Після в квартирі АДРЕСА_4 змінювалися власники, станом на сьогодні власником є ОСОБА_10 . В той же час згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна реєстраційний номер 11797472 частка 21/100 досі числиться за ОСОБА_9 як за співвласником квартири АДРЕСА_3 . На сьогодні частка 21/100 одночасно зареєстрована в квартирі АДРЕСА_3 та квартирі АДРЕСА_4 , так як реєстрація квартири АДРЕСА_3 після оформлення договору купівлі-продажу на кімнату площею 13,6 кв.м. та приєднання її до суміжної квартири (в результаті чого змінилася загальна площа квартири АДРЕСА_3 з 68,7 кв.м. на 57,8 кв.м.), за життя спадкодавця не відбулася. У зв`язку з відмовою нотаріуса видати позивачу свідоцтво про право власності на спадкове майно, він звернувся до Державного реєстратора ЦНАП виконавчого комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області з проханням скасувати запис державного реєстру речових прав на нерухоме майно (Реєстраційний номер майна: 11797472) та 31 жовтня 2024 року отримав відповідь про те що у реєстратора відсутні документи реєстраційних дій 22 серпня 2005 року, тому мені необхідно для подальшого вирішення питання звернутися до суду.

З врахуванням вищевикладеного Позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_4 на праві приватної сласності на підставі свідоцтва про право власності виданого 24.05.1999 року Першотравенським УЖКГ та записано в реєстрову книгу №31-39.

В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про проведення судового розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник Відповідача - Першотравенської міської ради Дніпропетровської області надала клопотання про розгляд справи за її відсутності, просить вирішити справу відповідно до чинного законодавства.

Третя особа приватний нотаріус Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дидюк В.В. в судове засідання не з`явився, надав копії спадкової справи №52/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовної заяви не заперечують.

Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина позивача ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про смерть НОМЕР_2 . Родинний зв`язок між позивачем та померлим підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_3 .

За життя ОСОБА_4 , набула право спільної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 24 травня 1999 року та зареєстровано Павлоградським МБТІ №31-39 01.07.1999 року співвласниками квартири є позивач, померла ОСОБА_4 , та доньки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

З матеріалів спадкової справи №52/2024 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 , вбачається, що після її смерті, відкрилася спадщина на належне їй за життя майно та позивач звернувся до нотаріальної контори для реалізації свого спадкового права, про те отримав від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку із тим, що згідно поданих документів на на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , виявлена реконструкція нерухомого майна без відповідного дозволу, а правовстановлюючі документи на такі зміни не оформлені, у зв`язку із чим позивачу запропоновано звернутися до суду.

Обґрунтовуючи відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, нотаріус зазначив, що згідно довідки № б/н, виданої 12.04.2024 року КП «Павлоградське МБТІ» право власності на 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_2 зареєстровано 79/100 частина квартири станом на 05.10.2005 р. за ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності виданого 24.05.1999 року, Першотравенським УЖКГ, та записано в реєстрову книгу № 31-39.

Загальна площа квартири змінилася з 68,7 кв.м. на 57,8 кв.м. у зв`язку з перерахунком площі лоджії та оформленням договору купівлі-продажу на ім`я ОСОБА_9 (зареєстровано станом на 05.10.2005 р.) на кімнату площею 13,6 кв.м. що становила 21/100 частку квартири АДРЕСА_3 та приєднанням її до суміжної однокімнатної квартири АДРЕСА_4 на підставі рішення виконкому Першотравенської міської ради від 16.11.2005 р. № 304, та рішення від.21.06.2006 р. № 177.

Станом на 16.11.2007 р. за ОСОБА_9 було зареєстровано право власності на 2-х кімнатну квартиру АДРЕСА_5 на підставі свідоцтва про право власності виданого Першотравенським виконкомом 15.01.2007 року внаслідок реконструкції.

Реєстрація права власності 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_2 після реконструкції не проводилася.

Дані по реєстрації права власності кв. АДРЕСА_3 станом на 31.12.2012 року згідно Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.07.2024 року, номер інформаційної довідки: 385520819, щодо зареєстрованого права власності на вищезазначену квартиру станом на 04.07.2024 року та зареєстрованого 07.10.2005 року за: ОСОБА_9 у 21/100 частці, ОСОБА_1 у 79/400 частках, ОСОБА_4 у 79/400 частках. ОСОБА_7 у 79/400 частках, ОСОБА_8 у 79/400 частках.

Враховуючи відсутність будь-яких документів, які б підтверджували припинення права спільної часткової власності ОСОБА_9 на вищезазначену квартиру та визначали розмір часток у спільній власності інших власників квартири, а також неможливість встановити склад спадкового майна, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Позивачем не надано суду дозвільні документи на реконструкцію житлової квартири АДРЕСА_2 , внаслідок якої площа квартири змінилася з 68,7 кв.м. на 57,8 кв.м.

Нотаріус, як державний реєстратор, відповідно до ст. 46-1 ЗУ «Про нотаріат», згідно п. 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність відомостей про нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що реєстрація права власності 2-х кімнатної квартири АДРЕСА_2 після реконструкції не проводилася. Але реєстрація сусідньої однокімнатної квартири АДРЕСА_4 після реконструкції відбулася, що свідчить про можливість надійної та безпечної експлуатації квартири, у зв`язку із чим просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

За змістом ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на ново строєне нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а й об`єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки внаслідок таких дій об`єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об`єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними.

Поняття реконструкції об`єкта нерухомості міститься в пункті 3.21 Державних будівельних норм України А.2.2-3:2014 «Склад та зміст проектної документації на будвництво» (із змінами), затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку та будівництва України від 27.12.2011 р. № 338, відповідно до якого реконструкція - перебудова введеного в експлуатацію в установленому порядку об`єкта будівництва, що передбачає зміну його геометричних розмірів та/або функціонального призначення, внаслідок чого відбувається зміна основних техніко-економічних показників (загальна площа, потужність тощо), забезпечується удосконалення виробництва, підвищення його техніко- економічного рівня, доступність для маломобільних груп населення Реконструкція передбачає повне або часткове збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності).

Згідно пунктом 1 частини першої статті 1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», реконструкція прирівнюється до нового будівництва.

Отже, норма ч. 1 ст. 376 ЦК України застосовується й до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо).

При цьому за змістом ч. 1 ст. 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна. Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього як на об`єкт нерухомості (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не входять до складу спадщини об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна.

Відповідно до роз`яснень, що надані у п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», розташовані на земельній ділянці поряд із житловим будинком господарсько-побутові будівлі й споруди: сараї, гаражі, літні кухні тощо відповідно до положень статей 186, 381 ЦК є приналежністю головної речі (будинку). У зв`язку із цим положення частини п`ятої статті 376 ЦК України не є підставою для визнання за власником такого житлового будинку самостійного права власності на самочинно побудовані господарсько-побутові будівлі й споруди.

Прийняття в експлуатацію таких об`єктів нерухомості має здійснюватися органами державного архітектурно-будівельного контролю.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності.

Згідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами ст.376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Це майно не є об`єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку. Такий же висновок зроблено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у спорах про спадкування».

Згідно ч.3 ст. 375 ЦК України, право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків.

Верховний Суд України у постанові від 04 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13 сформулював правову позицію згідно з якою у розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об`єкт, а і об`єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об`єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об`єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

При цьому в постановах від 06 березня 2019 року у справі № 361/4685/17, від 07 липня 2021 року у справі № 235/6807/20, від 09 листопада 2021 року у справі №592/9974/21 Верховний Суд зауважив, що норма частини першої статті 376 ЦК України застосовується також і до випадків самочинної реконструкції об`єкта нерухомості, у результаті якої він набуває нових якісних характеристик.

Верховним Судому у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц звернуто увагу на те, що внаслідок самочинного будівництва у вигляді реконструкції об`єкт нерухомого майна втрачає тотожність із тим, на який власником було отримано право власності.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, суд приходить до висновку, про те, що інформація про наявність у спадкодавця дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з реконструкції об`єкту нерухомості та вводу його до експлуатації у встановленому законодавством порядку відсутні, у зв`язку із чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то судові витрати по справі підлягають віднесенню на сторону позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , приватний нотаріус Синельниківського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Дидюк Віталій Віталійович про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду

Суддя: С.М. Демиденко