Провадження № 2/758/1583/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2025 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Оболонській Ю.С.,

за участю: представника позивача - адвоката Хоменка М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса київського міського нотаріального округу Патрєвої Юлії Павлівни про визнання постанови нотаріуса протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

В жовтні 2023 р. позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представлені адвокатом Семенюк О.Г., звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить визнати постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.08.2023 року № 52/02-14, видану приватним нотаріусом Патрєвою Юлією Павлівною протиправною та скасувати її.

1.1. Стислий виклад позиції

Позовні вимоги обґрунтовані тим, ОСОБА_1 , є сином ОСОБА_2 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Після його смерті відкрилася спадщина, а саме: 1) гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГАК «Райдужний-1», площею 17,60 кв.м, який розташований в АДРЕСА_2 на даний час) на праві приватної власності; 2) гаражний бокс № НОМЕР_2 по АДРЕСА_3 , ГБК « ІНФОРМАЦІЯ_2 », площею частин приміщень 41,5 кв.м., з яких основна площа 21,1 кв.м та підсобна 20,4 кв м; 3) квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час АДРЕСА_1), загальна площа квартири становить 51,2 кв.м. Оскільки за свого життя ОСОБА_2 не залишив заповіту, то в даному випадку спадкування здійснюється за законом. ОСОБА_2 мав дружину ОСОБА_3 , яка його пережила і померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, ОСОБА_2 має сина - ОСОБА_1 та дочку - ОСОБА_4 , тому ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є спадкоємцями першої черги після смерті їх батька - ОСОБА_2 . У п. 3 постанови Кабінету Міністрів України № 164 від 28.02.2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», зі змінами до неї, зазначено: «Установити, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці (Пункт зі змінами, внесеними згідно з Постановою КМ№719від 24.06.2022). З урахуванням зазначеного положення, ОСОБА_1 , що має час на звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини до 16 серпня 2023 року включно, тобто протягом 10 місяців після смерті його батька ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). Оскільки ОСОБА_1 проживає у Російській Федерації, з якою після 24 лютого 2022 року в України немає транспортного та поштового зв`язку, відсутні консульські зносини 13 квітня 2023 року він звернувся до нотаріуса у місті Люберці Московської області із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_2 , як спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, відповідно до вимог частини 1 статті 1269 ЦК України. Положення зазначеної статті не обмежують спадкоємця у поданні такої заяви виключно на території України. В цей час, Постановою КМУ № 469 від 09.05.2023 року були внесені зміни до вищезгаданої Постанови № 164. а саме: пункт 3, яким установлювалося зупинення перебігу строку для прийняття спадщини, але не більше, ніж на 4 місяці, був виключений. При чому підпункт 2 пункту 3 Постанови 469, яким зафіксоване таке виключення, набрав чинності через один місяць з дня її опублікування. Опублікована Постанова № 469 була 18.05.2023 року. Тобто, з 19.06.2023 року знову почав діяти загальний строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 1270 Цивільного кодексу України, - 6 місяців з часу відкриття спадщини. Отже зі свого боку ОСОБА_1 вчасно виконав дії, які залежали від нього, а саме звернувся 13.04.2023 року до нотаріуса за своїм місцем проживання із заявою про прийняття спадщини та передав її в Україну. 04.07.2023 року представник позивача звернувся до приватного нотаріуса Патрєвої Юлії Павлівни із наміром подати заяву про прийняття спадщини, однак документі були повернуті 24.07.2023 р. за закінченням встановленого строку зберігання. Після цього, 27.07.2023 року ОСОБА_5 , в інтересах ОСОБА_1 , особисто подав заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Патрєвій Юлії Павлівні. Однак приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Патрєва Юлія Павлівна винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 52/02-14 від 03 серпня 2023 року, в якій постановила відмовити громадянину російської федерації ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у зв`язку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини та відсутністю доказів родинних відносин спадкоємця із спадкодавцем. Однак ОСОБА_1 звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а не із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, а тому у даному випадку він не мав подавати документи на підтвердження родинних відносин, оскільки це не передбачено законодавством. Вважає дії приватного нотаріуса Патрєвої Ю.П. щодо видачі постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії протиправними.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.10.2023 р. матеріали вищевказаної позовної заяви передані для розгляду за підсудністю до Подільського районного суду м. Києва як суду за місцем знаходження відповідача.

Відповідно до ст.32 ЦПК України справи про підсудність між судами не допускаються.

Ухвалою від 01.12.2023 р. відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження.

В січні 2024 приватним нотаріусом КМНО Пятрєвою Ю.П. подані письмові пояснення, в яких зазначає, що Дійсно, 27 липня 2023 року представником за довіреністю громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_5 , було подано заяву ОСОБА_1 про прийняття спадщини після батька ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . Заяву було нотаріусом прийнято і зареєстровано в Журналі реєстрації вхідних документів за № 46/02-14, а також зареєстровано в Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 31, і долучено до спадкової справи № 06/2023 ( номер у Спадковому реєстрі 70553547). Спадкову справу до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_2 було нею відкрито за заявою іншого спадкоємця першої черги - дочки померлого громадянки ОСОБА_6 . Крім того, спадкоємцем за законом першої черги після ОСОБА_2 є його дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (як спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, і вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї, відповідно до частини 3 статті 1268 Цивільного Кодексу України). Представник позивача в позовній заяві заявляє, що нотаріус мав або прийняти заяву ОСОБА_1 , або відмовити у прийняття заяви про прийняття спадщини. Але заяву було мною прийнято і зареєстровано. Оскільки вона була підписана самим спадкоємцем, справжність його підпису засвідчено нотаріусом рф, на заяві проставлений апостиль, та подана з дотриманням вимог чинного законодавства представником за апостильованою довіреністю, посвідченою органами нотаріату рф. Представник позивача зазначає в позовній заяві, що питання про видачу свідоцтва про право на спадщину не ставилося, а тому, на його думку, нотаріус не мала виносити постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Однак, оскільки на момент прийняття і реєстрації заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 , встановлений законодавством термін на вчинення дій щодо прийняття спадщини спадкоємцями сплив, і інший спадкоємець міг у будь-який момент звернутися до нотаріуса з вимогою про видачу йому свідоцтва про право на спадщину за законом, і нотаріус, повинна знати, скільком спадкоємцям вона має видати свідоцтво і в яких частках. Крім того, хоча й заява про прийняття спадщини не містить фрази «прошу видати мені свідоцтво про право на спадщину», але така заява має наслідком саме видачу свідоцтва про право на спадщину. Саме надходження до нотаріуса відомостей з суду про подання позову мало б наслідком призупинення видачі свідоцтва про право на спадщину іншому спадкоємцю до моменту вирішення справи в суді. Таким чином, невідкладна видача нею постанови про відмову тільки сприяє захисту прав спадкоємців. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року № 24-753/04-13 відсутність відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину може бути підставою для відмови у позові. Представник позивача в позовній заяві зазначає що звернення ОСОБА_1 до нотаріуса в російській федерації з метою засвідчення справжності його підпису на заяві про прийняття спадщини можна вважати фактом належного прийняття ним спадщини. Однак, заява про прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до статті 1221 Цивільного Кодексу України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Навіть з урахуванням тимчасових послаблень цих вимог щодо місця відкриття спадкової справи в зв`язку з військовою агресією рф згідно Постанови КМУ № 164 від 28.-23.2022 року, територія РФ, як і будь- якою іншої країни світу, де знаходиться нотаріус, до якого звернувся ОСОБА_1 за засвідченням справжності підпису на заяві про прийняття спадщини, не може бути місцем відкриття спадщини. І звернення до нотаріуса РФ не може бути трактовано як прийнятгя спадщини. Згідно із п.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України : «Спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна». Звернення до будь- якого нотаріуса за нотаріальною дією «засвідчення справжності підпису на заяві» не може вважатися прийняттям спадщини. Згідно із п.3.21 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України: «Своєчасно надісланою вважається заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу». Посилається на те, що ніяких поштових відправлень від ОСОБА_1 вона не отримувала, і відомостей про те, що у поштовому відділенні у неї очікує поштове відправлення не мала. Підстави відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом гр. РФ ОСОБА_1 мною описані у Постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії, складеній мною 31.07.2023 року, примірник якої отриманий представником ОСОБА_1 ОСОБА_5 03 серпня 2023 року. Додає, що Кабінет Міністрів України, подовжуючи та скорочуючи строки для прийняття та відмови від прийняття спадщини, у форс-мажорних обставинах військових дій, на її думку, вийшов за межі своєї компетенції. Я при прийнятті рішень намагалася діяти виключно на користь громадян- спадкоємців, але в той же час не порушуючи нічиїх прав і інтересів. Тому вона діяла згідно із Постановою КМУ № 164 від 28.02.2022 року «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», із змінами до неї, внесеними Постановами КМУ № 719 від 24.06.2022 року, № 469 від 09.05.2023 року, які давали громадянам більший строк для прийняття спадщини, порівняно із Цивільним Кодексом України, в якому чітко прописаний строк для прийняття спадщини виключно у 6 місяців з часу відкриття спадщини. Вищезазначена Постанова КМУ, із усіма змінами, таким чином на момент отримання нотаріусом заяви ОСОБА_1 від його представника із належним чином оформленими повноваженнями, давала можливість прийняти цю заяву до 18.06.2023 року (що і так на два місяці і два дні більше, ніж встановлений Цивільним Кодексом України 6-ти місячний строк для прийняття спадщини). Але і в цей строк заява ОСОБА_1 допустимим чином отримана не була. Вважати, що ОСОБА_1 за даних обставин своєчасно прийняв спадщину, при тому, що інший спадкоємець не надав своєї згоди на включення ОСОБА_1 до кола спадкоємців. Крім того, вона згодна із своїм статусом відповідача у цій справі. Вважаю себе третьою особою, яка не заявляє власних вимог. Відповідач є обов`язковим учасником цивільного процесу - його стороною. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Нотаріус є публічною особою, якій державою надано повноваження щодо посвідчення прав і фактів, які мають юридичне значення, та вчинення інших нотаріальних дій з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчиняючи нотаріальні дії, нотаріус діє неупереджено, він не може діяти в інтересах жодної з осіб - учасника нотаріальної дії.. Відсутня і процесуальна заінтересованість нотаріуса в предметі спору та реалізації прийнятого рішення. Просила розглядати справу у її відсутність.

Ухвалою від 10.07.2024 р. відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Семенюк О.Г. про витребування доказів.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених у ній, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подала пояснення, у поясненнях міститься клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Суд, вислухавши пояснення представника позивач, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі наявні у справі докази кожен окремо та в їх взаємозв`язку і сукупності, повно, об`єктивно та всебічно встановивши обставини справи, дійшов таких висновків.

2.Мотивувальна частина

2.1.Фактичні обставини, встановлені судом

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч.ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , актовий запис № 19611, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 17.10.2022, виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Згідно наданих документів, ОСОБА_2 є батьком позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , видане 12.05.1968 р.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, а саме:

1) гаражний бокс № НОМЕР_1 в ГАК «Райдужний-1», площею 17,60 кв.м, який розташований в АДРЕСА_2 на даний час) на праві приватної власності;

2) гаражний бокс № НОМЕР_2 по АДРЕСА_3 , ГБК « ІНФОРМАЦІЯ_2 », площею частин приміщень 41,5 кв.м., з яких основна площа 21,1 кв.м та підсобна 20,4 кв м;

3) квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час АДРЕСА_1), загальна площа квартири становить 51,2 кв.м.

Як вбачається з наданих документів, 13.04.2023 р. ОСОБА_1 звернувся до нотаріуса за місцем свого проживання у місті Люберці Московської області (РФ) із заявою про прийняття після смерті свого батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Дана заява адресована нотаріусу за місцем відкриття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_1 .

Постановою приватного нотаріуса КМНО Патрєвої В.П. від 03.08.2023 ОСОБА_1 було відмовлено у відкритті спадкової справи за померлим ОСОБА_2 у зв?язку з пропуском строку на прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України, яка регулює строки для прийняття спадщини, визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

6-місячний термін для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 спливав 16.04.2023 р.

Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Оскільки за свого життя ОСОБА_2 не залишив заповіту, то в даному випадку спадкування здійснюється за законом.

Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_2 мав дружину ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_5 від 04.02.2023, виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис 2553.

24.02.2022 року Указом Президента України № 64/2022 на всій території України введено воєнний стан.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. №164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» встановлено, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці, та свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

19 червня 2023 року набрав чинності підпункт 2 пункту 3 постанови КМУ від 09 травня 2023 року №469 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану», виключено пункт 3 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», яким було встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці, та свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Отже, строк прийняття спадщини за померлим ОСОБА_2 пропущено ОСОБА_1 .

2.2. Мотиви, з яких виходить суд при ухвалені рішення та застосовані норми права

Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Отже, чинним законодавством визначений порядок в разі пропуску спадкоємцем строку на прийняття спадщини.

Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

У листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування-на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо.

Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

3. Щодо позовних вимог ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Патрєвої Юлії Павлівни, суд зазначає про таке.

Разом з тим, вимоги, заявлені до приватного нотаріуса Патрєвої Юлії Павлівни задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно з ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.

Позивачем було заявлено позовні вимоги про визнання постанови нотаріуса протиправною та скасування постанови приватного нотаріуса Патрєвої Юлії Павлівни.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2021 року в справі № 335/5136/19 (провадження № 61-18942св20) зазначено, що: «пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 лютого 2023 року по справі № 431/7386/19 (провадження № 61-8694св21) зазначено, що: «Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Спір про скасування постанови нотаріуса має розглядатись як спір, пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на майно іншою особою. Нотаріус не може виступати належним відповідачем у такому спорі.

Таким чином, приватні нотаріус є неналежним відповідачем, і у зв`язку з цим у задоволенні позовної вимоги позивача до приватного нотаріуса необхідно відмовити із зазначеної підстави.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).

Встановивши, що позов заявлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача (постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 40), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункти 37, 54), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.10), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 39)).

При цьому, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.

Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

4. Висновки суду

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд вважає, що позовні вимоги в такому вигляді не підлягають задоволенню, оскільки не засновані на законі.

На підставі викладеного, ст.ст. 3, 1268, 1269, 1272 ЦК України, керуючись ст.ст. 5, 12, 13 81, 82, 89, 141, 259, 262, 263-265, 268 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до приватного нотаріуса київського міського нотаріального округу Патрєвої Юлії Павлівни про визнання постанови нотаріуса протиправною та скасування постанови - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП невідомо);

відповідач - приватний нотаріус київського міського нотаріального округу Патрєва Юлія Павлівна (місце знаходження: АДРЕСА_5 ).

Суддя Подільського районного

суду м.Києва Н.М. Ларіонова