Справа № 481/404/25
Провадж.№ 2/481/272/2025
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
24.04.2025 Новобузький районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді Вжещ С.І.,
при секретарі Юхименко Т.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новий Буг в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Новобузька міська рада Миколаївської області про припинення права власності та визнання права власності на земельну ділянку,
13.03.2025 року ОСОБА_1 звернулась до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_2 , зазначивши третьою особою Новобузьку міську раду Миколаївської області, у якому просила: припинити право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, загальною площею 0,0024 га для обслуговування гаража за адресою: АДРЕСА_1 , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №046245 від 23.12.1994 року (зареєстрований за № 210); визнати за нею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0024 га для обслуговування гаража за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона, відповідно до договору купівлі-продажу від 02.04.1996 року є власником квартири АДРЕСА_2 . Також, вона, відповідно до договору купівлі-продажу від 02.04.1996 року є власником гаражу, який розташований на земельній ділянці площею 0,0024 га за адресою: АДРЕСА_3 . Зазначена земельна ділянка відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, належить ОСОБА_3 . Предметом вказаного правочину слугував лише гараж, питання про передачу (відчуження) у власність земельної ділянки, на якій розташований цей гараж (для обслуговування гаражу) не вирішувалося. Вважає, що в силу ст. 120 Земельного кодексу України, разом з переходом права власності на гараж до неї перейшло і право власності на спірну земельну ділянку.
В силу вимог ст.14 ЦПК України автоматизованою системою документообігу суду 13.03.2025 року визначено головуючу по цій справі суддю Вжещ С.І.
Ухвалою судді від 14.03.2025 року позовна заява була залишена без руху, з наданням позивачу строку для усунення недоліків.
26.03.2025 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_1 з додатками на виконання вимог ухвали.
Ухвалою судді від 27.03.2025 року прийнято та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження о 09:30 годині 15.04.2025 року.
Ухвалою суду від 15.04.2025 року на підставі пункту 2 частини 2 статті 223 ЦПК України, відкладено судовий розгляд по справі на 24.04.2025 року о 09:30 год.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, повідомлялась належним чином про час і місце його проведення, 11.04.2025 року надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, також просила справу слухати без її участі.
Відповідачка ОСОБА_2 в судові засідання 15.04.2025 року та 24.04.2025 року не з`явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.Відзиву на позов до суду не надходило.
Представник третьої особи Новобузька міська рада Миколаївської області в судове засідання не з`явився, міський голова Лагодієнко М.О. надав суду пояснення, у якому зазначив, що Новобузька міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог та просить справу розглядати без участі представника Новобузької міської ради.
Оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу.
Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку.
Згідно ч.1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.1996 року, який зареєстровано в реєстрі за № 2-72, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с.5,6).
Крім того, на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.1996 року, який зареєстровано в реєстрі за № 2-74, ОСОБА_1 є власником гаражу, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.7,8).
Разом з тим, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, серії ІІІ-МК № 046245, рішення Виконавчого комітету Новобузької міської ради народних депутатів № 3 від 10.01.1989 року, технічного паспорту на гараж індивідуального житлового фонду, земельна ділянка, площею 0,0024 га, розташована на території АДРЕСА_1 , цільове призначення землі - для обслуговування гаража, на якій розташовано гараж ОСОБА_1 - до цього часу належить на праві власності ОСОБА_3 (а.с.9).
Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Поняття земельної ділянки як об`єкта права власності визначено у частині першій статті 79 ЗК України як частини земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.
Перехід права власності на земельну ділянку при переході права власності на будівлю або споруду, які розташовані на ній, визначається на підставі цивільно-правових угод (частина перша статті 120 ЗК України).
Встановлено, що при переході права власності на гараж, питання щодо набуття позивачкою права власності на земельну ділянку, яка призначена для обслуговування гаражу, не вирішувалось.
Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-253цс16, за змістом статті 377 ЦК України, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.
Згідно ч.1 статті 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.
Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти.
Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на будівлю чи споруду стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.
Враховуючи, вищевикладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 , набувши право власності на гараж на підставі договору купівлі-продажу від 02.04.1996 року, набула також і право власності на земельну ділянку площею 0,0024 га, надану для обслуговування гаражу, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст. ст.258-259, 263-265, 268, 273, 274-278, 280-282 ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Новобузька міська рада Миколаївської області про припинення права власності та визнання права власності на земельну ділянку, задовольнити.
Припинити право власності ОСОБА_3 на земельну ділянку, загальною площею 0,0024 га для обслуговування гаража за адресою: АДРЕСА_1 , згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК №046245 від 23.12.1994 року (зареєстрований за № 210).
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,0024 га для обслуговування гаража за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 30 днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційну скаргу, заяву про перегляд заочного рішення не буде подано.
У разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення, апеляційна скарга подається у той же строк з дня виготовлення повного тексту рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .
Суддя С.І. Вжещ