Ухвала

24 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 461/2567/23

провадження № 61-5276св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Тітова М. Ю.,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження без повідомлення учасників цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітку, відшкодування моральної шкоди

за касаційною скаргою Оприска Миколи Васильовича як представника ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова та постанову Львівського апеляційного суду від 07 березня 2024 року і за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на постанову Львівського апеляційного суду від 07 березня 2024 року

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» (далі - АТ «Укрзалізниця») на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 грудня 2019 року до 23 квітня 2020 року в сумі 400 151,61 грн; компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати в сумі 184 910,06 грн; середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку в сумі 5 161 011,60 грн; моральну шкоду в сумі 200 000,00 грн.

Галицький районний суд м. Львова рішенням від 21 вересня 2023 року в задоволенні позову відмовив. Судові витрати залишив за позивачем.

Львівський апеляційний суд постановою від 07 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником Оприском М. В. , задовольнив частково. Рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 вересня 2023 року скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив частково. Стягнув з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 12 грудня 2019 року до 23 квітня 2020 року в розмірі 400 151,61 грн, з утриманням з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів. Стягнув з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн, без утримання з цієї суми установлених законодавством України податків і зборів. В решті позову відмовив. Стягнув з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 100,00 грн за розгляд справи судом першої інстанції. Стягнув з АТ «Укрзалізниця» на користь ОСОБА_1 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції. Стягнув з АТ «Укрзалізниця» на користь держави судовий збір в розмірі 4 001,52 грн за розгляд справи судом першої інстанції та 6 002,28 грн за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду, Оприско М. В. як представник ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 21 вересня 2021 року та постанову Львівського апеляційного суду від 07 березня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати та середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку та в цій частині ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

У касаційній скарзі, поданій до Верховного Суду, АТ «Укрзалізниця» просить скасувати постанову Львівського апеляційного суду від 07 березня 2024 року в частині задоволених позовних вимог та розподілу судових витрат і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 08 травня 2024 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою за касаційною скаргою адвоката Оприска М. В. як представника ОСОБА_1 та витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 20 травня 2024 року відкрито касаційне провадженняза касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця».

21 травня 2024 року справа надійшла до Верховного Суду.

Частиною другою статті 389 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, ураховуючи категорію та складність справи, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що справа підлягає призначенню до судового розгляду, оскільки доводи касаційної скарги викликають необхідність перевірки правильного застосування судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до частини першої статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 7 ЦПК України розгляд справ у судах проводиться усно і відкрито, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Такий випадок передбачено у частині тринадцятій статті 7 ЦПК України, згідно з якою розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки колегією суддів не приймалось рішення про виклик учасників справи для надання пояснень у справі, то справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні), а копія судового рішення у такому разі надсилається у порядку, передбаченому частиною п`ятою статті 272 ЦПК України.

Ураховуючи, що згідно з частиною першою статті 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи, колегія суддів інформує учасників справи про те, що зазначена інформація оприлюднюється на офіційному веб-порталі судової влади України.

Відповідно до частини одинадцятої статті 34 ЦПК України, з урахуванням категорії і складності справи, справу розглянути колегією у складі п`яти суддів.

Керуючись частиною тринадцятою статті 7, частиною одинадцятою статті 34, 252, частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітку, відшкодування моральної шкоди за касаційною скаргою Оприска Миколи Васильовича як представника ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова та постанову Львівського апеляційного суду від 07 березня 2024 року і за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» на постанову Львівського апеляційного суду від 07 березня 2024 року, призначити до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Інформацію про дату розгляду справи оприлюднити на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко

М. Ю. Тітов