Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2175/24
Провадження № 2/376/210/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Суддя Сквирського районного суду Київської області Батовріна І.Г., за участю секретаря судових засідань Гіптенко Є.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «ФК Європейська Агенція з повернення боргів» звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 23.05.2023 року було укладено кредитний договір № 36035-05/2023, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Товариство умови кредитного договору виконало та надало позичальнику кошти, які останній мав повернути, проте свої зобов`язання не виконав.

03.07.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Стар файненс груп» було укладено договір факторингу № 3072023 відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступив ТОВ «Стар файненс груп» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників.

27.12.2023 року між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 27122023-2, відповідно до умов якого ТОВ «Стар файненс груп» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача.

Внаслідок не виконання зобов`язання відповідачем, утворилась заборгованість за кредитним договором № 36035-05/2023 від 23.05.2023 р., яка становить 27 360 грн. та складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 6 400 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 20 960 грн..

26.06.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 78318386, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Товариство умови кредитного договору виконало та надало позичальнику кошти, які останній мав повернути, проте свої зобов`язання не виконав.

14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників.

21.12.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено було укладено додаткову угоду № 14 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року за умовами якої ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у реєстрі боржників № 13.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників № 13 до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 укладеного між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 78318386.

Внаслідок не виконання зобов`язання відповідачем, утворилась заборгованість за договором позики № 78318386 від 26.06.2023 р., яка становить 17 200 грн. та складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 4 300 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 12 900 грн..

23.05.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 791704, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Товариство умови кредитного договору виконало та надало позичальнику кошти, які останній мав повернути, проте свої зобов`язання не виконав.

30.05.2024 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 30052024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі Кредит» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 30052024 від 30.05.2024 укладеного між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 791704.

Внаслідок не виконання зобов`язання відповідачем, утворилась заборгованість за кредитним договором № 791704 від 23.05.2023 р., яка становить 17 081,58 грн. та складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 2 399,97 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 14 681,61 грн.

14.06.2023 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 103168481, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора. Товариство умови кредитного договору виконало та надало позичальнику кошти, які останній мав повернути, проте свої зобов`язання не виконав.

29.01.2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 29012024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024 укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 103168481.

Внаслідок не виконання зобов`язання відповідачем, утворилась заборгованість за кредитним договором № 103168481 від 14.06.2023 р., яка становить 13 101 грн. та складається із: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 2 666 грн., суми заборгованості за відсотками в розмірі 9 865 грн. та заборгованості за комісією у розмірі 570 грн..

Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами у загальному розмірі 74 742,58 грн., а також судові витрати.

Ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 25.09.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи.

15.01.2025 року представник відповідача, адвокат Соболь Б.В., подав відзив на позовну заяву, у якому вказав, що вимоги за кредитним договором № 36035-05/2023 не визнає у повному обсязі, оскільки відповідач не ознайомлювався із Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які є невід?ємною частиною договору, окрім того відсутній реєстр боржників за договором факторингу № 3072023 від 03.07.2023. Просить відмовити у задоволенні вимог про стягнення заборгованості за договором № 78318386, адже даний договір укладений 26.06.2023 року, у той час я договір факторингу 14.06.2021 р.. Представник відповідача наголошує на тому, що додаткова угода № 14 від 21.12.2023 р. до договору факторингу № 14/06/21 не містить загальної суми прав вимоги і ціни продажу. Вказує, що позовні вимоги за договором № 791704 визнає частково, а саме у розмірі тіла кредиту 2 400 грн., оскільки відповідач не знайомився з паспортом споживчого кредиту, Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту і дана інформація йому була не зрозумілою. Зазначає, що позовні вимоги по договору № 103168481 визнає частково, а саме у розмірі тіла кредиту 2 666 грн., адже відповідач з Правилами не знайомився і не міг самостійно їх осмислити. Крім того відсутні будь які докази, що ОСОБА_1 підписував додатки № 1 та № 2 до договору споживчого кредиту № 103168481 від 14.06.2023 року і паспорт споживчого кредиту, де вказана реальна річна процентна ставка. Окрім того представник відповідача вказує, що розрахунки заборгованості не є первинними документами, які підтверджують укладення договорів на умовах, вказаних позичальниками. Зазначає, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій.

21.01.2025 року від представник позивача надійшла відповідь на відзив, у якій просила позовні вимоги задовольнити з огляду на наступне. Кредитний договір № 36035-05/2023, договір позики № 78318386, кредитний договір № 791704 та кредитний договір № 103168481 укладено в електронній формі у відповідності до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Вказує, що з відзиву на позовну заяву вбачається, що Відповідач не заперечує укладання та підписання Договору № 78318386 від 26.06.2023 та Договору про надання фінансового кредиту № 36035-05/2023 від 23.05.2023, визнає факт отримання коштів за договорами, не заперечує проти повернення кредитних коштів та частини відсотків. Вказує, що відповідач під час укладення вищевказаний кредитних договорів не надав документи, які б підтверджували наявність у нього права на пільги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Зазначає, що договори факторингу були укладенні з дотриманням вимог чинного законодавства та є законними. Окрім того наголошує, що відповідач як власник банківської картки, не позбавлений можливості самостійно отримати виписку з карткового рахунку на підтвердження факту неотримання грошових коштів. Також просила поновити строк для долучення доказів.

11.02.2025 року ухвалою Сквирського районного суду Київської області постановлено витребувати докази у Акціонерного товариства «РАЙФФАЙЗЕН БАНК».

05.03.2025 року на адресу суду, на виконання вимог ухвали від 11.02.2025 р., надійшла виписка по банківській карті № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 .

15.04.2025 року від представника відповідача, адвоката Соболя Б.В., надійшли додаткові пояснення, у яких він вказує, що розрахунок заборгованості за кредитним договором № 36035-05/2023 не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а отже не є належним доказом наявності заборгованості, а тому просить суд відмовити у частині стягнення заборгованості за цим договором у повному обсязі.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у відповіді на відзив просила здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник відповідача, адвокат Соболь Б.В., подав заяву про розгляд справи без його участі, вказав, що позовні вимоги визнає частково, просив ухвалити рішення з врахуванням відзиву та додаткових пояснень.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ОСОБА_1 23.05.2023 року укладено договір про надання фінансового кредиту №36035-05/2023 (а.с. 9-12).

Відповідно до п. 1.1-1.2 вказаного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 6 400,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 360 днів. Дата надання кредиту 23.05.2023. Наданий кредит клієнт зобов?язується погасити в останній день строку кредитування. Дата погашення кредиту 16.05.2024.

Згідно з п. 1.4.1 процента ставка становить 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.2 цього Договору.

Відповідно до п. 1.6 кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта уключаючи використання реквізитів платіжної картки № 4149-50хх-хххх-6418, протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит надається без забезпечення у вигляді застави. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту (загального розміру) за вказаними реквізитами.

Договір №36035-05/2023 від 23.05.2023 року, додаток № 1 до договору, у якому міститься графік платежів та паспорт споживчого кредиту підписано ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором W8807.

ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» умови вказаного договору виконало у повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти, що підтверджується довідкою № 2919-01 від 17.01.2025 р. (а.с. 166).

03.07.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» та ТОВ «Стар файненс груп» було укладено договір факторингу № 3072023 відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм» відступив ТОВ «Стар файненс груп» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників (а.с. 14-15).

Відповідно до витягу з реєстру боржників до ТОВ «Стар файненс груп» перейшло правого вимоги за кредитним договором №36035-05/2023 від 23.05.2023 року укладеним з ОСОБА_1 у загальному розмірі 13 120 грн. (а.с. 228).

27.12.2023 року між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 27122023-2, відповідно до умов якого ТОВ «Стар файненс груп» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, у тому числі і до відповідача (а.с. 17-18).

Відповідно до з Реєстру боржників до Договору факторингу № 27122023-2 від 27.12.2023 укладеного між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 27 360,00 грн. (а.с. 216-216а).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №36035-05/2023 від 23.05.2023 року станом на 27.12.2023 року непогашена заборгованість становить 27 360 грн. та складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 6 400 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 20 960 грн. (а.с.167-173).

26.06.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 78318386 (а.с.25-27).

За умовами договору ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» надало відповідачу грошові кошти в сумі 4 300 грн. строком на 30 днів, процентна ставка (фіксована) 2,5 %, орієнтована реальна річна процентна ставка 1081,2 %, дата повернення позики 26.07.2023 р. (а.с. 25-26).

Договір позики № 78318386 від 26.06.2023 року було підписано ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором GVWiA5cmTH.

Також відповідач підписав, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором GVWiA5cmTH, додаток № 1 до договору позики № 78318386 від 26.06.2023 року, у якому міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 27).

14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників (а.с. 28-30).

21.12.2023 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено додаткову угоду № 14 до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року за умовами якої ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у Реєстрі боржників № 13 (а.с. 31, 179).

Відповідно до Реєстру боржників № 13 до ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 17 200 грн. (а.с. 176 зворот - 177).

Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики № 78318386 від 26.06.2023 станом на 26.06.2023 року непогашена заборгованість становить 17 200 грн. та складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 4 300 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 12 900 грн. (а.с.197 зворот - 205).

23.05.2023 р. між ТОВ «Селфі кредит» та ОСОБА_1 було укладено договір № 791704 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» (а.с. 40-49).

За умовами договору ТОВ «Селфі кредит» надало відповідачу грошові кошти в сумі 2 400 грн. строком на 360 днів.

Відповідно до п. 1.5.1 стандартна процентна ставка становить 2,2 % в день та застосовується в межах строку кредиту.

Згідно з п. 2.1 кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Відповідно до п. 1.4.1 у споживача відсутнє право продовжити строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених договором, на підставі звернення до товариства у паперовій формі або електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора.

Договір № 791704 про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» від 23.05.2023 року було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором Н752.

Також відповідач шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором Н752 підписав додаток №1 до договору про надання споживчого кредиту № 791704 від 23.05.2023 року, у якому міститься графік платежів та реквізити для оплати та паспорт споживчого кредиту.

ТОВ «Селфі кредит» умови вказаного кредитного договору виконало та надало відповідачу грошові кошти у розмірі 2 400 грн. шляхом зарахування на його банківський рахунок, що підтверджується довідкою № 1-2001 від 20.01.2025 р. (а.с. 164).

30.05.2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 30052024, відповідно до умов якого ТОВ «Селфі кредит» відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників (а.с. 53-55).

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 30052024 від 30.05.2024 укладеного між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 17 081,58 грн. (а.с. 224-226).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 791704 від 23.05.2023 року непогашена заборгованість становить 17081,58 грн. та складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 2 399,97 грн. та суми заборгованості за відсотками в розмірі 14 681,61 грн. (а.с.58-59).

14.06.2023 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 , було укладено договір про споживчий кредит № 103168481 (а.с.63-68).

Згідно з п. 1.1. договору Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором.

Згідно з п.п. 1.2., 1.3., 1.4., сума кредиту становить 3 000 грн., строком на 15 днів з 14.06.2023, термін (дата) повернення кредиту 27.09.2023 (а.с.63 зворот).

Відповідно до п. 1.5.1 комісія за надання кредиту: 570,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 900.00 грн., які нараховуються за ставкою 2,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду.

Відповідно до п. 1.5.3. Договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 8 100.00 грн., які нараховуються за ставкою 3,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду.

Згідно з п. 2.1 кредитні кошти надаються позичальнику безготівково з використанням карти 414950*18.

Відповідно до п. 2.2.2 нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п. 2.2.3 договору.

Згідно з п. 2.3.1 позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені цим п. 2.3 договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено).

Договір про споживчий кредит № 103168481 від 14.06.2023 року, паспорт споживчого кредиту та графік платежів за договором про споживчий кредит № 103168481 від 14.06.2023 р., у якому міститься таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит було підписано відповідачем шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором R69683.

Відповідно до п. 6.3 договору приймаючи пропозицію товариства про укладення цього кредитного договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід?ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та графіком платежів) договору в цілому.

14.06.20233 р. ТОВ «Мілоан» надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 3 000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 66608356 (а.с. 196).

29.01.2024 року між ТОВ «Мілоан»та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" було укладено договір факторингу № 29012024, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан»відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до боржників, перелік яких зазначений у відповідних Реєстрах боржників (а.с. 70-71).

Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 29012024 від 29.01.2024 укладеного між ТОВ «Мілоан»та ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до останнього перейшло право грошової вимоги до відповідача у розмірі 13 101,00 грн. (а.с. 185 зворот-186 зворот).

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 103168481 від 14.06.2023 року непогашена заборгованість становить 13 101,00 грн. та складається з: суми заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 2 666 грн., суми заборгованості за відсотками в розмірі 9 865 грн. та заборгованості за комісією у розмірі 570 грн. (а.с.194-195).

Правовою підставою заявлених ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» вимог є положення цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення.

Так, згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 ст. 639 ЦК України).

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3).

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року по справі № 127/33824/19 зроблено правовий висновок, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Таким чином, судом встановлено, що з відповідачем дійсно були укладені вищевказані договори з ТОВ «Фінансова компанія «Інвеструм», ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Мілоан» про надання кредитних коштів.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною норою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Згідно з правовою позицією, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Матеріали справи містять виписку про рух коштів по банківській карті № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 за період з 23.05.2023 р. по 30.06.2023 р., яка є первинним документом у розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», та підтверджує факт надходження грошових коштів у розмірі 6 400 грн. за договором № 36035-05/2023 від 23.05.2023 р., 4 300 грн. за договором № 78318386 від 26.06.2023 р., 2 400 грн. за договором № 791704 від 23.05.2023 р. та 3 000 грн. за договором № 103168481 від 14.06.2023 р.. Таким чином позивач належними доказами довів факт отримання відповідачем кредитних коштів.

Положеннями ст. 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У порядку визначеному ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України).

Положеннями ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Договір факторингу, як договір фінансової послуги, спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором.

Виходячи з того, що правова природа договору визначається з огляду на його зміст, суд при його правовій оцінці повинен дослідити його умови, права та обов`язки сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і настання певних правових наслідків.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року в справі № 910/7038/17.

Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі № 905/306/17 зазначив, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

На підтвердження позовних вимог позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано суду належним чином завірені копії наступних документів: договір факторингу № 3072023 від 03.07.2023 р. укладений між ТОВ «Стар файненс груп» та ТОВ «ФК «Інвеструм»; акт прийому передачі письмового та електронного реєстру боржників від 03.07.2023 р. до договору факторингу № 3072023 від 03.07.2023 р.; витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 3072023 від 03.07.2023 р.; договір факторингу № 27122023-2 від 27.12.2023 р. укладений між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Стар файненс груп»; акт прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу № 27122023-2 від 27.12.2023 р.; реєстр боржників до договору факторингу № 27122023-2 від 27.12.2023 р.; платіжна інструкція в національній валюті від 28.12.2023 р. № 20650; договір факторингу № 30052024 від 30.05.2024 р. укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Селфі кредит»; акт прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу № 30052024 від 30.05.2024 р.; реєстр боржників до договору факторингу № 30052024 від 30.05.2024 р.; платіжна інструкція в національній валюті від 31.05.2024 р. № 21391; договір факторингу № 29012024 від 29.01.2024 р. укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Мілоан»; акт прийому передачі реєстру боржників № 2 за договором факторингу № 29012024 від 29.01.2024 р.; реєстр боржників № 2; платіжна інструкція в національній валюті від 01.02.2024 р. № 20782.

Таким чином позивачем належними доказами підтверджено факт переходу до нього права вимоги за кредитними договорами № 791704 від 23.05.2023 р. та № 103168481 від 14.06.2023 р.. У той же час суд вважає за доцільне відмовити у стягненні заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 36035-05/2023 від 23.05.2023 р. оскільки позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено факт переходу права вимоги від ТОВ «ФК «Інвеструм» до ТОВ «Стар файненс груп», витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 3072023 від 03.07.2023 р. суд до уваги не приймає, адже він підписаний лише представником ТОВ «Стар файненс груп», а підпис та печатка представника ТОВ «ФК «Інвеструм» відсутня.

Щодо договору факторингу укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» суд зазначає наступне.

На підтвердження даних позовних вимог позивачем ТОВ «ФК «ЄАПБ» надано суду належним чином завірені копії наступних документів: договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 р. укладеного між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів»; додаткова угода № 7 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 р.; додаткову угоду № 14 від 21.12.2023 р. до договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 р.; акт прийому-передачі реєстру боржників № 13 від 21.12.2023 р. за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 р.; реєстр боржників № 13; платіжна інструкція в національній валюті від 26.12.2023р. № 20632.

Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події.

Таким чином посилання представника відповідача на те, що договір факторингу був укладений раніше за договір позики як на підставу відмови у стягнення заборгованості суд відхиляє, оскільки законодавством не заборонено укладати договір факторингу з правом вимоги яка настане у майбутньому і позивачем належними доказами доведено факт переходу до нього права вимоги до відповідача. Окрім того не заслуговують на увагу доводи представника позивача про відсутність в додатковій угоді загальної суми прав вимоги та ціни продажу, оскільки у наданій представником позивача копії чітко зазначено загальна сума прав вимоги 88 058 238,46 грн., ціна продажу 2 381 225,41 грн..

Щодо стягнення заборгованості за договором позики № 78318386 та кредитними договорами № 791704 від 23.05.2023 р. і № 103168481 від 14.06.2023 р. то суд зазначає наступне.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, як це передбачено ст. 526 ЦК України.

У силу частини 1 статті 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За нормами статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до договору позики № 78318386 від 26.06.2023 р. строк позики складає 30 днів, кінцевий термін повернення 26.07.2023 р..

Відповідно до п. 6 вказаного договору позики ОСОБА_1 має право продовжити строк користування позикою шляхом укладення додаткової угоди.

Відповідач даним правом не скористався, у той же час як вбачається з розрахунку заборгованості проценти за користування позикою нараховувалися за період з 26.06.2023 р. по 24.10.2023 р.

Разом з тим, як встановлено раніше за умовами укладеного між сторонами договору № 78318386 від 26.06.2023 позивач відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 26.07.2023 р., а тому вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими процентами поза межами строку кредитування задоволенню не підлягають.

Отже, вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за відсотками на суму 11 932,5 грн. поза межами строку кредитування є необґрунтованими.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 6.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 910/1238/17 плата за прострочення виконання грошового зобов`язання врегульована законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У пункті 6.20. цієї постанови також зазначається, що термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Згідно з пунктом 20 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 24 січня 2019 року по справі №5017/1987/2012 зазначено, що така правова позиція Великої Палати Верховного Суду полягає у тому, що відповідно до частини другої статті 625 ЦК України кредитний договір може встановлювати проценти за неправомірне користування боржником грошовими коштами як наслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання. І такі проценти можуть бути стягнуті кредитодавцем й після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

За таких обставин, суд з вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягнення заборгованість за договором № 78318386 від 26.06.2023 р., яка складається з суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 300 грн. та суми заборгованості за відсотками у розмірі 967,5 грн..

Згідно з п. 1.4. 1.4.1. договору № 791704 від 23.05.2023 р. строк кредиту 360 днів. У споживача відсутнє право продовжувати строк кредитування або строк виплати кредиту, встановлених договором, на підставі звернення до товариства у паперовій формі або електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за даний договором проценти були нараховані у передбачений строк, поза межами кредитування жодні нарахування не здійснювалися, таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1.4 договору про споживчий кредит № 103168481 термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 27.09.2023 року.

Пунктом 2.3. договору передбачено пролонгацію строку кредитування.

Згідно з п. 2.3.1 позичальник має право неодноразово продовжувати та/або поновлювати пільговий період та збільшувати строк кредитування на таких саме умовах, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 правил. Для продовження/поновлення пільгового періоду та збільшення строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії передбачені цим п. 2.3 договору та розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (якщо передбачено).

Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості за договором № 103168481 відповідач дві користувався наданим йому правом та продовжував строк кредитування на 15 днів кожного разу, шляхом сплати частини тіла кредиту, процентів та комісії за пролонгацію, таким чином, враховуючи положення п. 1.3 та п. 2.3.1 загальний строк кредитування становить 135 днів. У свою чергу первісний кредитор здійснював нарахування процентів виключно за 135 днів, понад строк кредитування жодних нарахувань здійснено не було, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню.

Щодо посилання представника відповідача на те, що відповідач є учасником бойових дій, то суд зазначає наступне.

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

У статті 1, 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до пункту 15 статті 14 вказаного Закону військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Згідно із роз`ясненнями Національного банку України у листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Відповідно до роз`яснень Головного управління персоналу Генерального штабу Збройних Сил України Міністерства оборони України (лист від 01.02.2019 №321/722) зазначено, що документом, який підтверджує призов та проходження військової служби військовослужбовцем з початку і до закінчення особливого періоду, а також підтверджує призов під час мобілізації резервістів та військовозобов`язаних є військовий квиток, в якому в відповідних розділах здійснюються службові відмітки.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Вказаний висновок сформульовано і у постанові Верховного суду від 04.09.2024 року по справі № 426/4264/19.

У свою чергу матеріали справи не містять відповідних документів як доказів звільнення ОСОБА_1 від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом в розумінні пункту 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей».

Представником відповідача надано до суду лише копія посвідчення учасника бойових дій серія НОМЕР_2 від 17 червня 2015 року.

Дана копія посвідчення є документом, що може підтверджувати наявність у ОСОБА_1 статусу учасника бойових дій та права на пільги (з 17 червня 2015 року) відповідно до положень Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Разом з цим, вказаний закон не містить норм, які б звільняли позичальника від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом протягом особливого періоду у зв`язку з наявністю у нього статусу учасника бойових дій.

Окрім того матеріали справи не містять доказів про повідомлення стороною відповідача банку та надання перелік документів на підтвердження того, що відповідач має право на пільги, визначені п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей».

Згідно з положень ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України, визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладені обставини, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики № 78318386 від 26.06.2023 року у розмірі 5 267,5 грн., за договором № 791704 від 23.05.2023 р. у розмірі 17 081,58 грн., за договором про споживчий кредит № 103168481 від 14.06.2023 р. у розмірі 13 101 грн., таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 35 450,08 грн..

Згідно із ч. 1, 3 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог (47,4% ) в сумі 1 435,3 грн., оскільки позовні вимоги задоволено частково.

На підставі приведеного вище, керуючись ст.ст.11, 526, 610, 611, 625, 627,634, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. 3,11,12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 4, 12, 76 81, 258, 259, 264 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30; , заборгованість на загальну суму 35 450,08 грн. за:

договором позики № 78318386 від 26.06.2023 року у розмірі 5 267,5 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 4 300 грн. та сума заборгованості за відсотками в розмірі 967,5 грн.;

договором № 791704 від 23.05.2023 р. у розмірі 17 081,58 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 2 399,97 грн. та сума заборгованості за відсотками в розмірі 14 681,61 грн.;

договором про споживчий кредит № 103168481 від 14.06.2023 р. у розмірі 13 101 грн. з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 2 666 грн., сума заборгованості за відсотками в розмірі 9 865 грн. та заборгованість за комісією у розмірі 570 грн..

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30, , судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 435,3 грн..

У іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І.Г. Батовріна