Справа № 645/1592/25
Провадження № 2/645/1425/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Лисенко О.О.,

за участі секретаря судового засідання Селіверстової Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи цивільну справу №645/1592/25 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», про захист прав споживачів, шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

в с т а н о в и в:

13.03.2025 до Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позивач просить суд:

-Розглянути справу у спрощеному провадженні без виклику сторін.

-Захистити її порушені права споживача фінансових послуг - визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 11987, вчинений 20.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, про стягнення з неї, ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (79008, місто Львів, вулиця Валова, будинок 11, ) невиплачених в строк грошових коштів на підставі Договору кредиту та страхування № Z02.00506.006316526 від 04.02.2020 року, укладеного між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , строк платежу за яким настав 04.08.2020 року, на загальну суму 75 450,42 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис № 11987 про стягнення з неї, ОСОБА_1 , на користь відповідача - Акціонерного товариства «Ідея Банк» (79008, місто Львів, вулиця Валова, будинок 11, ) невиплачених в строк грошових коштів на підставі Договору кредиту та страхування № Z02.00506.006316526 від 04.02.2020 року, укладеного між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , строк платежу за яким настав 04.08.2020 року.

Виконавчим написом пропонується задовольнити вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк», стягнути з ОСОБА_1 за період з 04.09.2020 року по 06.09.2021 року включно у розмірі: - 39843,45 грн - строковий основний борг; - 6569,01 грн. -

прострочений основний борг; - 1000,18 грн - прострочені проценти; - 239,96 грн - строкові проценти; - 6137,33 грн - строкова плата за обслуговування кредиту; - 19760,49 грн - прострочена плата за обслуговування кредиту; - 1900,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 75450,42 грн.

Позивач заперечує проти вимог кредитора, у зв`язку з тим, що вчинений виконавчий напис не відповідає чинному законодавству України, а саме: - по-перше, недотримана умова безспірності вимог кредитора; - по-друге, відповідач звернувся до приватного нотаріуса та отримав виконавчий напис за не посвідченим нотаріально кредитним договором.

Позивач зазначає, що нотаріус не повідомила про те, що до неї звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію, коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мала вчиняти виконавчий напис, оскільки нею не була перевірена безспірність вимог кредитора (Відповідача). Наслідки такого неповідомлення зазначені в узагальненні ВССУ від 07.02.2014 р. про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні (п. 10 вказаного узагальнення вказано, що неповідомлення боржника про вимогу кредитора є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню).

Позивач зазначає, що є споживачем фінансових послуг за споживчим Договором кредиту та страхування № Z02.00506.006316526 від 04.02.2020. Отже, при пред`явленні позову позивачем, який є споживачем (фінансових послуг), підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів", яке звільняє позивача від сплати судового збору.

Наказом Міністерства юстиції України від 12.09.2022 № 3832/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.09.2022 № 7 та на підставі підпунктів «е», «з» та «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» ( далі - Закон), а саме у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом законодавства, яке завдало шкоди фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні нею нотаріальних дій та неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 24.04.2009 року за № 7322 на ім`я ОСОБА_2 , анульовано.

Тому ОСОБА_2 , втративши юридичний статус нотаріуса, не залучається до справи третьою особою.

За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, 13.03.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Лисенко О.О.

Ухвалою суду від 17.03.2025 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено проведення першого судового засідання.

08.04.2025 до суду від Акціонерного товариства «Ідея Банк» надійшов відзив на позовну заяву, надісланий засобами поштового зв`язку 01.04.2025.

Відповідач з позовом не погоджується, вважає безпідставним та необґрунтованим, просить відмовити в задоволенні позовних вимог, свою позицію обґрунтовує наступним.

04.02.2020 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №202.00506.006316526. Оскільки ОСОБА_1 як Позичальник згідно Кредитного договору, власних зобов`язань не виконувала станом на 06.09.2021 заборгованість за Кредитним договором, становила 73550,42 гривень, з яких: строковий основний борг - 39843, 45 грн, прострочений основний борг-6569,01 грн, прострочені проценти-1000,18 грн, строкові проценти - 239, 96 грн, строкова плата за обслуговування кредиту-6137,33 грн, прострочена плата за обслуговування кредиту-19760,49 грн.

На підставі положень чинного законодавства АТ «Ідея Банк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 із заявою про вчинення виконавчого напису та стягнення з ОСОБА_1 боргу за Кредитним договором та витрат на його вчинення.

Відповідно до п. 3.2. Порядку безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (надалі -Перелік). Згідно з п. 2 Переліку для одержання виконавчого напису по кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

На виконання вимог Переліку, АТ «Ідея Банк» надало нотаріусу всі необхідні документи для вчинення приватним нотаріусом 12.10.2021 виконавчого напису №11987, у тому числі: 1. заяву АТ «Ідея Банк» про вчинення виконавчого напису; 2. кредитний договір № 202.00506.006316526 від 04.02.2020; 3. довідку АТ «Ідея Банк» про ненадходження платежів;

4. вимогу АТ «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про усунення порушення кредитних зобов`язань;

5. довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №№ 202.00506,006316526 від 04.02.2020, станом на 06.09.2021; 6. список згрупованих поштових відправлень АТ «Ідея Банк»; 7. список згрупованих поштових відправлень цінних листів АТ «Ідея Банк», 8. опис вкладення до цінного листа, що підтверджує надіслання на адресу Позивача

документів, визначених пунктами 45 даного переліку, а також фіскальний чек по оплаті вище вказаних послуг поштового зв`язку; 9. виписку по рахунку; 10. детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором № 202.00506.006316526 від 04.02.2020, станом на 06.09.2021.

Сукупний аналіз усіх вище перелічених документів дає змогу стверджувати, що такі в повній мірі встановлюють суму заборгованості Позивача, як боржника, перед АТ «Ідея Банк», з врахуванням усіх сплат, визначених умовами Кредитного договору № Z02.00506.006316526 від 04.02.2020 та внесеними боржником відповідають вимогам Переліку, а відтак підтверджують безспірність заборгованості Позивача.

Відповідач акцентує увагу на тому, що 11.09.2021 АТ «Ідея Банк» надіслало Позивачу вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, за допомогою якої Позивач був повідомлений про те, що в неї наявна заборгованість за Кредитним договором, вказано розмір боргу, а також з чого вона складається. Боржника попереджено також про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір Відповідача у випадку її непогашення в тридцятиденний строк з дня надіслання відповідної вимоги. Додатком до вище вказаної вимоги було долучено також довідку-розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором, що містила інформацію про загальний розмір боргу, а також кожну його складову.

Разом з тим, після надіслання АТ «Ідея Банк» Позивачу відповідної вимоги, ОСОБА_1 жодним чином не висловила заперечень щодо її змісту. Викладене свідчить про те, що Позивач погодилась з вимогами АТ «Ідея Банк», проте на даний час намагається відтермінувати момент повернення боргу, що свідчить про свідоме ухилення ОСОБА_1 від виконання взятих на себе кредитних зобов`язань.

Відтак, все вище наведене підтверджує той факт, що спірний виконавчий напис, вчинений 12.10.2021 Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 за №11987, щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за Кредитним договором 202.00506.006316526 від 04.02.2020 відповідає всім вимогам Закону України «Про нотаріат», Порядку та Переліку, а відтак с законним та підлягає виконанню.

В частині доводів позивача, викладених в позовній заяві по даній справі, відповідач наголошує на наступному.

По-перше, помилковими с твердження Позивача, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 не врахувала, що станом на час вчинення ним виконавчого напису Постановою КМУ №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, що підтверджується постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14, яка залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року.

3 наведеним вище твердженням Позивача неможливо погодитись з огляду на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14, не визначено моменту з якого втрачає чинність постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року, внаслідок чого така втрачає чинність в загальному порядку, встановленому законом для нормативно-правових актів. Вказане узгоджується зі наступним.

Відповідно до пункту 10.2. Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» із змісту статті 162 КАС України випливає, що в разі задоволення позову про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень чи його окремих положень суд повинен зазначити про це в судовому рішенні та одночасно застосувати один із встановлених законом способів захисту порушеного права позивача: про скасування або визнання нечинними рішення чи окремих його положень. При цьому суди повинні мати на увазі, що одночасне застосування обох способів захисту порушеного права визнання спірного акта нечинним та скасування такого акта с помилковим.

Скасування акта суб`єкта владних повноважень як способу захисту порушеного права позивача застосовується тоді, коли спірний акт не породжує жодних правових наслідків від моменту прийняття такого акта. Визнання ж акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень с нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти.

Зважаючи на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 було саме визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, то вбачається, що така може втратити чинність лише на майбутнє з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття спірного акту.

Разом з тим, резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 не містить відомостей про те, з якого саме моменту втрачає чинність постанова Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662, внаслідок чого така, як вже вказувалося, втрачатиме чинність в загальному порядку, а саме відповідно до Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 31.07.2000 року № 32/5.

Згідно зі підпунктом 4.2. вище вказаного Порядку підставами для скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правового акта с набрання законної сили судовим рішенням про визнання нормативно-правового акта незаконним чи таким, що не відповідає нормативно-правовому акту вищої юридичної сили повністю або в окремій його частині.

Нормативно-правовий акт, рішення про державну реєстрацію якого скасовано, не с чинним з дня його виключення з державного реєстру, крім випадків визнання судом нормативно-правових актів протиправними (пункт 16 Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру).

Відповідач звертає увагу суду, що у своїй постанові від 23.01.2020 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду по справі №355/1214/16-и підтвердив чинність постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року, зазначивши наступне: «При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій).

Так, відповідно до пункту 2 Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості,»

Відтак, зважаючи на те, що спірний виконавчий напис вчинено до втрати чинності постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662, оскільки така залишається чинною по сьогоднішній час, то вважаємо, що виконавчий напис №11987 від 12.10.2021 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 с законним та вчинений з додержанням норм чинного законодавства.

Зазначене також узгоджується із постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану», оскільки пунктом 2 цієї постанови забороняється вчинення виконавчих написів за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими, тобто до 28.02.2022 законодавством не заборонялось вчинення виконавчих написів за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими, тобто до 28.02.2022 законодавством не заборонялось вчинення виконавчих написів за кредитними договорами, які не є нотаріально посвідченими, а згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 19.04.2022 № 480 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо діяльності нотаріусів та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану» пункт 2 був виключений та втратив чинність.

Щодо тверджень Позивача, що даний виконавчий напис не підлягає виконанню, оскільки нотаріусом не перевірено безспірність вимог стягувача, відповідач звертає увагу суду на те, що безспірність заборгованості підтверджується документами передбаченими Переліком документів; нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

Як уже зазначалося АТ «Ідея Банк» надало нотаріусу всі необхідні документи для вчинення останнім 12.10.2021 виконавчого напису №11987, а тому, сукупний аналіз усіх вище перелічених документів дає змогу стверджувати, то такі в повній мірі встановлюють суму заборгованості Позивача, як боржника, перед АТ «Ідея Банк», з врахуванням усіх сплат, визначених умовами Кредитного договору 202.00506.006316526 від 04.02.2020 та внесеними боржником; відповідають вимогам. Переліку, а відтак підтверджують безспірність заборгованості Позивача.

Також в цілях підтвердження факту правильності розрахунків суми кредитної заборгованості ОСОБА_1 перед АТ «Ідея Банк», надано копію детального розрахунку заборгованості Позивача відповідно до умов Кредитного договору. Зазначений детальний розрахунок заборгованості за Кредитним договором № 202.00506.006316526 від 04.02.2020, станом на 06.09.2021 детально відображає структуру боргу (строки погашення заборгованості, суми нарахувань за кожен період тощо) Позивача за Кредитним договором, у тому числі з врахуванням усіх сплат здійснених ним, та відповідає виписці по рахунку (щодо здійснених Позивачем платежів за Кредитним договорам, та їх зарахування).

Відтак, Відповідачем доведено, і відповідно спростовано надуману Позивачем вимогу про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначена у виконавчому написі сума заборгованості за Кредитним договором с безспірною, і яка є аналогічна тій, яка вказана в оскаржуваному виконавчому написі.

11.04.2025 від позивача ОСОБА_1 через електронний кабінет ЄСІТС подано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому остання зазначає, що вважає його безпідставним та необґрунтованим з огляду на наступне.

Щодо порушення нотаріусом Порядку вчинення нотаріальних дій, позивач вважає, що Банк у Відзиві виявив свою юридичну необізнаність у порядку втрати чинності нормативно-правовими актами у випадку визнання їх судом протиправними (незаконними) та нечинними, вдавшись до свавільного тлумачення норм закону. Так, посилаючись на те, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 не визначено моменту, з якого втрачає чинність постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, внаслідок чого така втрачає чинність в загальному порядку, встановленому законом для нормативно-правових актів, Банк зазначає, що нормативно-правовий акт, рішення про державну реєстрацію якого скасовано, не є чинним з дня його виключення з державного реєстру, крім випадків визнання судом нормативно- правових актів протиправними (пункт 16 Порядку скасування рішення про державну реєстрацію нормативно-правових актів, занесених до державного реєстру). Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 не скасовано рішення про державну реєстрацію постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року (в частині), а визнано постанову КМУ (в частині) незаконною (тобто протиправною) та нечинною. То ж Банк переплутав наслідки рішення суду про скасування державної реєстрації нормативно правового акту з наслідками рішення суду про визнання постанови КМУ (в частині) незаконною (тобто протиправною) та нечинною. Адже наслідком останнього є втрата чинності постановою КМУ (у визначеній частині) з моменту набрання постановою суду законної сили.

Детальне тлумачення правових наслідків постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 надала Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17 провадження № 12-5гс21:

88. Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що виконання судового рішення про присудження полягає у вчиненні певних дій або в утриманні від певних дій, передбачених судовим рішенням. Наприклад, за судовим рішення про стягнення коштів відповідач повинен сплатити позивачу відповідну суму; за рішенням про припинення дії, яка порушує право, відповідач повинен утриматись від відповідних дій тощо. Водночас інші судові рішення, зокрема рішення про визнання права, про зміну правовідношення, виконанню не підлягають, оскільки такі судові рішення безпосередньо створюють відповідний правовий ефект: призводять до усунення правової невизначеності, змінюють правовідношення.

89. Безпосередній правовий ефект створює і судове рішення про визнання незаконним та нечинним нормативно-правового акта: такий акт втрачає чинність з моменту набрання законної сили судовим рішенням. Указане судове рішення не потребує його виконання.

90. Резолютивна частина постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в частині відображення результату вирішення позовних вимог містить висновки: 1) про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині; 2) про зобов`язання Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови про визнання незаконною та нечинною постанови № 662 у наведеній частині.

Отже, ухвали Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року, якими було передбачено зупинення виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду, стосувались лише зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду.

91. Тому Велика Палата Верховного Суду відхиляє доводи відповідача щодо зупинення ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 до закінчення касаційного розгляду (01 листопада 2017 року), оскільки зупинення виконання обов`язку Кабінету Міністрів України опублікувати резолютивну частину цієї постанови не впливає на набрання вказаною постановою законної сили та її дію в частині визнання незаконною та нечинною постанови № 662.

92. Таким чином, вчиняючи 22 травня 2017 року виконавчі написи № 779 та № 780, приватний нотаріус Авдієнко О. В. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені "Офіційний вісник України" від 21 березня 2017 року № 23.

93. Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: "Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника". 94.

Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів № 779 та № 780 такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Переліку документів.

95. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

В той же час для свавільного власного тлумачення правових наслідків постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі № 826/20084/14 Банк послався на постанову Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23.01.2020 по справі № 355/1214/16-ц, яка не є релевантною для нашої справи, оскільки обставини у зазначеній справі є іншими, зокрема приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О. М. вчинено виконавчий напис за № 556 05 серпня 2016 року, а постанова КМУ № 662 втратила чинність (у частині) лише 22 лютого 2017 р. Отже правовідносини у справі № 355/1214/16-ц регулюються діючою станом на 05 серпня 2016 р. постановою КМУ № 662, а правовідносини у нашій справі - станом на 20.10.2021 р. (день вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 виконавчого напису № 11987) - коли постанова КМУ № 662 (в частині) не є діючою.

Таким чином, посилання Банку на вказану ним постанову КЦС ВС та на постанову КМУ № 662 (в частині) як діючу до цього часу, є хибними, спростовуються висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17. Враховуючи правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у пункті 95 постанови від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17, згідно з яким порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, доведення інших підстав для задоволення позовної вимоги не є обов`язковим.

Позивач звертає увагу суду на те, що саме з підстав систематичного порушення приватним нотаріусом ОСОБА_2 вимог законодавства при вчиненні нею нотаріальних дій, які завдали шкоди фізичним та юридичним особам, що встановлено численними рішеннями судів, що набрали законної сили, у тому числі незаконного вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, наказом Міністерства юстиції України від 12.09.2022 № 3832/5, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 24.04.2009 року за № 7322 на ім`я ОСОБА_2 , анульовано (копія наказу додана до позовної заяви).

Що стосується безспірності заборгованості. З якої би суми заборгованості не виходив Банк, жодним документом мною не погоджено суму - 1900,00 грн. (Одна тисяча дев`ятсот гривень нуль копійок) - плата за вчинення виконавчого напису, яка додана Банком до загальної суми стягнення з мене заборгованості. Враховуючи, що цим виконавчим написом нотаріуса на мене покладено додатковий майновий тягар, не передбачений кредитним договором, а моєї згоди на суму таких витрат Банку не надано, а також враховуючи незаконність вчинення нотаріусом зазначеної нотаріальної дії, я не зобов`язана сплачувати витрати Банку, вчинені в порушення закону. Крім того, 12.03.2020 через COVID-19 в Україні було введено карантин, який був скасований з 1 липня 2023 року. Згідно п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» згідно із Законом № 533-IX від 17.03.2020; із змінами, внесеними згідно із Законом № 591-IX від 13.05.2020, станом на момент вчинення виконавчого напису нотаріуса (20.10.2021 р.): 6. У разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Всупереч п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» згідно із Законом № 533-IX від 17.03.2020; із змінами, внесеними згідно із Законом № 591-IX від 13.05.2020 Банк притягнув мене до відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, нарахував

проценти на прострочену заборгованість, що вбачається з додатку до Відзиву, та звернувся за виконавчим написом нотаріуса до спливу строку дії карантину в Україні. За обставин звільнення мене на законодавчому рівні від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення виконання зобов`язання під час дії карантину моя заборгованість з огляду на невиконання Банком положень п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» не могла бути безспірною. В редакції Закону № 3498-IX від 22.11.2023 дана норма Прикінцевих та перехідних Положень доповнена новим абзацом: Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання

(невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем. Однак нарахування за період прострочення мною виконання зобов`язання не списані Банком. Договір кредиту та страхування № Z02.00506.006316526 укладено між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та мною, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Нарахування за прострочення розпочато Банком з 04.08.2020 р., тобто у період дії карантину та п. 6 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Отже, моя заборгованість перед Банком, зазначена у його розрахунку, є спірною, однак визначення точної суми не є предметом спору у цій справі, це виходить за межі заявленої мною позовної вимоги.

Позивач зауважує, до Відзиву Банком додано списки відправлених 11.09.2021 поштових листів - у тому числі на ім`я ОСОБА_1 , однак не додано жодного повідомлення про його доставку та вручення останній. Отже, доказу обізнаності позивача про вимоги Банку відповідач до суду не надав.

На думку позивача Відзив суперечить правовим висновкам Великої Палати Верховного Суду та Касаційного цивільного суду Верховного Суду, викладеним у наведених мною постановах, а постанова ВС, наведена Банком у Відзиві, не є релевантною з огляду на інші обставини, а саме - вчинення виконавчого напису у 2016 році, тобто до 22 лютого 2017 року, коли постанова КМУ № 662 (в частині) була діючою. За таких обставин Відзив Відповідача є безпідставним, необґрунтованим, а тому аргументи Банка, зазначені у ньому, підлягають відхиленню, а позов задоволенню.

Повно та всебічно дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені наступні фактичні обставини.

Судом встановлено, що 04.02.2020 між АТ «Ідея Банк» (надалі -Банк/Кредитодавець), в особі уповноваженого працівника з однієї сторони, та ТОВ «Нью Файненс Сервіс» (надалі -Страховий агент» в особі уповноваженого представника з другої сторони, та ОСОБА_1 (надалі-Позичальник/Споживач/Страхувальник/Застрахована особа), з третьої сторони, а разом «Сторони», укладено Договір кредиту та страхування № Z02.00506.006316526 (а.с.13).

12.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинено виконавчий напис №11987, в якомуз ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» (79008, місто Львів, вулиця Валова, будинок 11, ) стягнуто невиплачені в строк грошових коштів на підставі Договору кредиту та страхування № Z02.00506.006316526 від 04.02.2020 року, укладеного між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 , строк платежу за яким настав 04.08.2020 року, на загальну суму 75 450,42 грн. Виконавчим написом пропонується задовольнити вимоги Акціонерного товариства «Ідея Банк», стягнути з ОСОБА_1 за період з 04.09.2020 року по 06.09.2021 року включно у розмірі: - 39843,45 грн - строковий основний борг; 6569,01 грн - прострочений основний борг; 1000,18 грн - прострочені проценти; 239,96 грн - строкові проценти; 6137,33 грн - строкова плата за обслуговування кредиту; 19760,49 грн - прострочена плата за обслуговування кредиту; 1900,00 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 75450,42 грн. Виконавчий напис набирає чинності з дня його вчинення і має бути пред`явлений до примусового виконання протягом трьох років з дня його вчинення (а.с.14).

07.12.2021 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Бабенком Д.А. відкрито виконавче провадження НОМЕР_3 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк», заборгованості у розмірі 75 450,42 грн, при примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 №11987 від 20.10.2021 (а.с.16).

07.12.2021 приватним виконавцем Бабенком Д.А. направлено ОСОБА_1 та АТ «Ідея Банк» лист-повідомлення про відкриття ВП НОМЕР_3 при примусовому виконанні Виконавчого напису №11987 від 20.10.2021, виданого ПН КМНО ОСОБА_2 (а.с.15).

18.01.2022 приватним виконавцем Бабенком Д.А. при примусовому виконанні Виконавчого напису №11987 від 20.10.2021, виданого ПН КМНО ОСОБА_2, в рамках ВП НОМЕР_3 винесено постанову про арешт коштів боржника ОСОБА_1 (а.с.18).

Згідно інформації про виконавче провадження, яка міститься в Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень станом на 05.03.2025, ВП НОМЕР_3 відкрито 07.12.2021 приватним виконавцем Бабенко Дмитром Анатолійовичем (не діє), на підставі примусового виконання Виконавчого напису №11987 від 20.10.2021, виданого ПН КМНО ОСОБА_2, державний виконавець, який веде виконавче провадження ОСОБА_4 . 21.05.2024 приватним виконавцем Цимбал С.В. винесено Постанову про визначення поточного рахунку фізичної особи-боржника у банку для здійснення видаткових операції (а.с.20).

Відповідно Наказом Міністерства Юстиції України №3832/5 від 12.09.2022 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.09.2022 №7 та на підставі підпунктів «е», «з» та «і» пункту 2 частини першої статті 12 ЗУ «Про нотаріат», у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом законодавства, яке завдало шкоди фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні нею нотаріальних дій та неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством Юстиції України, анульовано свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 24.04.2009 за №7322 на ім`я ОСОБА_2 , що підтверджується копією наказу №3832/5 від 12.09.2022 (а.с.21,22)

Судом встановлено, що 06.09.2021 за вих №12.4.2/Z02.00506.006316526 представником АТ «Ідея Банк» Пилат Т.І. направлено ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 Вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, до якої додано довідку розрахунок заборгованості за кредитним договором Z02.00506.006316526 від 04.02.2020, станом на 06.09.2021, що підтверджується копію вищевказаної Вимоги та копією довідки розрахунку станом на 06.09.2021 (а.с.33,34).

Згідно копії списку №2 ф.103, списку №7143, опису вкладення у цінний лист, вбачається що направлено ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 направлено Вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, до якої додано довідку розрахунок заборгованості за кредитним договором Z02.00506.006316526 від 04.02.2020, станом на 06.09.2021 (а.с. 35,36,37).

З копії виписки за період з 04.02.2020 по 11.10.2021 заборгованість ОСОБА_1 , за кредитним договором Z02.00506.006316526 від 04.02.2020 складає 73 550, 42 грн (а.с.38-39, 40)

Спір у справі виник із кредитних правовідносин та його вирішення регулюється нормами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі Порядок).

Згідно п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси вчиняють нотаріальні дії, зокрема, вчиняють нотаріальні написи.

Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями -не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку).

Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік).

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку.

У відповідності до правового висновку, висловленого у п. 34 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557 цс 19), вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей87,88 Закону України «Про нотаріат`у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Така правова позиція Великої Палати Верховного Суду відповідає висновкам, викладеним у раніше ухвалених нею постановах від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19) та від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 14-278 гс18) з подібних правовідносин, відступати від яких немає підстав.

Таким чином, ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання.

Судом приймаються доводи позивача з приводу того, що відповідачем лише надано докази направлення позивачу Вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань та належним чином завіреної копії заборгованості за кредитним договором Z02.00506.006316526 від 04.02.2020, станом на 06.09.2021, що підтверджується копію вищевказаної Вимоги та копією довідки розрахунку станом на 06.09.2021, однак не надано жодних доказів дійсного отримання позивачем вищевказаних документів.

26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів».

Зазначеною постановою були внесені зміни в Перелік та доповнено його після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».

Так, нотаріус може вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор має надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили.

Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином, постанова № 662, якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14.

Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Таким чином, судом не приймаються доводи сторони відповідача з приводу того, що спірний виконавчий напис вчинено до втрати чинності постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року №662, оскільки така залишається чинною по сьогоднішній час.

Отже, станом на 12.10.2021 (день вчинення спірного виконавчого напису) було визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», з моменту її прийняття.

Таким чином, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів.

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать, що стягнення заборгованості за виконавчим написом відбулося на підставі кредитного договору, який нотаріально не посвідчений.

Проте, незважаючи на це, всупереч вимогам закону, відповідач звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, а приватний нотаріус у свою чергу вчинив 12.10.2021 виконавчий напис №11987, всупереч правилам встановленим Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, та неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису №11987 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Зазначені висновки суду узгоджуються із правовими висновками, викладеними ВП ВС у постанові від 21.09.2021 у справі № 910/10374/17 (п. 77-95).

Судом достовірно встановлено, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений, що виходить за межі компетенції нотаріуса та свідчить про порушення нотаріусом ЗУ «Про нотаріат». Зазначені обставини є самостійною і достатньою підставою для задоволення позовних вимог, у зв`язку з чим інші доводи судом не оцінюються.

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий напис нотаріуса віднесено до виконавчих документів.

Відповідно до ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинила виконавчий напис за кредитним договором, який нотаріально не посвідчений, тобто поза межами своїх повноважень в порушення вимог ст. ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», що є самостійною та достатньою підставою для визнання виконавчого напису №11987, вчиненого 12.10.2021, таким, що не підлягає виконанню.

З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підтверджені належними та допустимими доказами, які є достовірними і достатніми для задоволення позовних вимог, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Крім того, згідно п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання: як розподілити між сторонами судові витрати.

Статтею 5 Закону України "Про судовий збір" визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність судового збору, у встановленій ст. 5 Закону України "Про судовий збір", не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.

Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.

Враховуючи правові позиції Верховного Суду, які викладені у постанові від 26.02.2020 року у справі №643/2870/18 про те, що позивач у справах за позовами про визнання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором таким, що не підлягає виконанню, стосується кредитних правовідносин, а тому ОСОБА_1 , як споживач, звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів".

Враховуючи те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви у сумі 1211,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись 34, 36, 39, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», ст. ст. 1-18, 81-82, 141, 209-245, 259, 264, 265, 268, 274, 279, 352, 354, 355 ЦПК України, суд -

ухвалив :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Ідея Банк», про захист прав споживачів, шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задовольнити в повному обсязі.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 12 жовтня 2021 року вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, зареєстрований в реєстрі за №11987, за яким із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» стягнуто заборгованість за договором кредиту та страхування № Z02.00506.006316526 від 04.02.2020 у загальному розмірі 75 450, 42 грн (сімдесят п`ять тисяч чотириста п`ятдесят гривень 42 копійки).

Стягнути із Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).

Рішення суду може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 квітня 2025 року.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_2 , ел. пошта, ІНФОРМАЦІЯ_3 , тел. НОМЕР_2 , наявний зареєстрований кабінет в ЄСІТС;

відповідач - Акціонерне товариство «Ідея Банк», , адреса 79008, м. Львів, вул. Валова, 11, ел. пошта: , тел. +38, наявний зареєстрований кабінет в ЄСІТС.

Суддя О.О. Лисенко