Справа № 450/2178/24 Провадження № 2-др/450/11/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

секретаря судового засідання Качмар М.З.

за участю представника відповідача адвоката Ощипок В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Середницького Володимира Михайловича про стягнення вартості наданої правничої допомоги у цивільній справі №450/2178/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частину цього майна, -

в с т а н о в и в:

У провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області перебувала цивільна справа №450/2178/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частину цього майна.

03.04.2025 та 07.04.2025 на адресу суду надійшли заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідачки на користь позивача вартості наданої АО «Юріс Консультус» правничої допомоги на загальну суму 32400,00 грн. Дані заяви є аналогічними за змістом. В обґрунтування заяви покликається на те, що позивач уклав з АО «Юріс Консультус» договір №24/2-12 про надання правничої допомоги та додатковий договір №24/2-12/1 від 15.02.2024. У позовній заяві від 26.04.2024 позивач вказав розмір вже понесених судових витрат, зокрема, попередній (Орієнтовний) розрахунок витрат на правничу допомогу, які можуть бути понесені в майбутньому при розгляді справи 30000,00 грн. правничі послуги за основним договором надавались ОСОБА_3 з 15.02.2024 до 31.03.2024 включно. Детальний опис, кількість та вартість наданої клієнту правничої допомоги, а також загальна сума 32400, грн. до оплати за надані послуги зазначені в акті здачі-приймання, який підписаний сторонами 31.03.2024.

Заявник в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд заяви про винесення додаткового рішення у його відсутності.

Представник відповідача заперечив щодо задоволення заяви про стягнення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, оскільки докази, що підтверджують розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом 5 днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Такої заяви представник позивача не заявляв. А також не надав доказів, які б свідчили про надання правової допомоги. В акті здачі-приймання від 31.03.2025 вказується справа №170/581/21, яка жодного відношення до даної справи не має. Крім того, необгунтовано вказано час виконання робіт, вказаних в акті. Зокрема, щодо зазначення 3 год. на зустріч з клієнтом, надання усних консультацій, підготовка договору про надання правничої допомоги, оскільки договір як по формі так і по суті є типовим договором на 2 арк., в якому змінними є дані про клієнта, дані, де надається правнича допомога, та суть справи, що в свою чергу не потребує затрат 3 год. часу, як і додатковий договір; перелік документів, які долучені до матеріалів справи, не потребував додаткового вивчення в часі 6 год., оскільки такі відображені у справі №450/1805/20, де участь приймав той самий представник; зміст позовної заяви і по формі і по суті відповідає змісту позовної заяви у справі №450/1805/20, лише змінені позовні вимоги. Час на моніторинг руху позовної заяви вказаний суттєво надмірним. А тому просив відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Розглянувши вказану заяву, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов до такого висновку.

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 28.03.2025 задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частину майна та визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 житловий будинок АДРЕСА_1 ; земельну ділянку кадастровий номер: :01:002:0161, цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,1243 га.; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 житлового будинку АДРЕСА_1 та право власності на 1/2 земельної ділянки кадастровий номер: :01:002:0161; цільове призначення якої: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка); площею 0,1243 га.; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 15140,00 грн. (п`ятнадцять тисяч сто сорок гривень).

Судом встановлено, що у позовній заяві вимоги про стягнення витрат на правову допомогу позивач не заявляв та відповідно доказів здійснення таких не подавав.

В силу вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Сторона позивача заяви про подання доказів, які б підтверджували розмір витрат на правову допомогу, до закінчення судових дебатів не подавала та не заявляла.

Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Як вбачається акт здачі-приймання від 31.03.2025 АО «Юріс Консультус» з клієнтом ОСОБА_1 , з зазначенням детального опису, кількості та вартості наданої правничої допомоги, а також загальної суми до оплати за надання правничої допомоги згідно договору від 15.02.2024 №24/2-12 та додаткового договору від 15.02.2024 за №24/3-12/1 складений у судовій справі №170/581/21 (новий розгляд).

Справа, рішення у якій винесено 28.03.2025, має єдиний унікальний номер №450/2178/24.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04).

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.

Однак сторона позивача надала лише договір №24/2-12 від 15.02.2024 про надання правничої допомоги та додатковий договір №24/2-12/1 до вказаного вище договору від 15.02.2024, доказів надання правничої допомоги у справі №450/2178/24 суду надано не було.

Суд зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

При цьому, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (детального опису виконаних доручень клієнта, акта прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Вказаної правової позиції дотримується Верховний Суд у справі № 922/2604/20.

Оскільки, сторона позивача в порушення вимог ч.8 ст. 141 ЦПК України до завершення судових дебатів заяви про надання доказів понесених витрат на правову допомогу не зробила та в ході розгляду справи таких доказів не подавала; долучений до заяви про винесення додаткового рішення акт здачі-приймання від 31.03.2025 складений в іншій справі, підстав для задоволення заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення суд не вбачає.

Керуючись ст. ст. 137, 246, 251, 253, 260 та 270 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Відмовити у прийнятті додаткового рішення за заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Середницького Володимира Михайловича про стягнення вартості наданої правничої допомоги у цивільній справі №450/2178/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності на 1/2 частину цього майна.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 23.04.2025.

Суддя Д.А.Кукса