У Х В А Л А

16 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 454/4859/23

провадження № 61-3439ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М.,

Фаловської І. М.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 08 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

19 грудня 2024 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся вперше до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 вересня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 17 лютого 2025 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 повернуто заявнику, на підставі частини другої статті 393 ЦПК України, оскільки заявник не виконав вимоги ухвали від 15 січня 2025 року

та належним чином не обґрунтував пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, на який він посилався, як на підставу касаційного оскарження судових рішень.

06 березня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку вдруге подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 вересня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року.

Ухвалою Верховного Суду від 24 березня 2025 року визнано наведені в клопотанні ОСОБА_1 підстави пропуску строку на касаційне оскарження рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 вересня 2024 року та постанови Львівського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року неповажними. Відмовлено в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження та касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме заявнику необхідно направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати нову редакцію касаційної скарги та її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі, із належним обґрунтуванням пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, на який заявник посилається, як на підставу касаційного оскарження судових рішень.

Ухвалою Верховного Суду від 08 квітня 2025 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 16 вересня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 02 грудня 2024 року.

10 квітня 2025 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний Суд» подав до Верховного Суду заяву про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 08 квітня 2025 року. В обґрунтування вказаної заяви зазначає, що суд касаційної інстанції не врахував повністю зазначені підстави у клопотанні заявника про поновлення строку на касаційне оскарження, а саме статті 8, 40, 55 пункти 1, 2, 4, 8 статті 129 Конституції України. Вважає, що оскільки вказані посилання заявника на норми Конституції України були повністю проігноровані судом касаційної інстанції, а тому слід виправити вказані описки в ухвалі Верховного Суду від 08 квітня 2025 року.

Описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер (пропуск літери, цифри, їх перестановка тощо). До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків.

Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його невірного сприйняття: неправильне розташування розділових знаків, невірні відмінки слів, застосування русизмів та діалектизмів тощо.

За правилами частини першої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

У розумінні цієї статті необхідність виправлення описок у судовому рішенні виникає тоді, коли мимоволі виникла (закралася) помилка в написанні слова (словосполучення), яке суперечить правилам граматики, синтаксису, пунктуації тощо, та/або похибка при проведенні арифметичних розрахунків, що не стосуються суті спору, але змінюють (викривляють) точний текстуальний зміст судового рішення і можуть певним чином утруднити його виконання.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (постанові або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, а лише усуває неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Отже, диспозиція статті 269 ЦПК України не дозволяє під виглядом виправлення недоліків судового рішення вносити будь-які зміни до його змісту, зокрема змінювати висновки та мотиви ухваленого судового рішення.

У заяві про виправлення описки її автор фактично не вказує на помилки судового рішення, а просить змінити висновки та мотиви ухваленого судового рішення, тобто заявник просить змінити зміст судового рішення.

З огляду на вказане, Верховний суд вважає, що перелічені у заяві, на думку ОСОБА_1 , помилки не є описками, а тому не є такими, що підлягають виправленню.

Таким чином заява про виправлення описки не підлягає задоволенню, оскільки зі змісту ухваленого Верховним Судом 08 квітня 2025 року судового рішення не вбачається, що суд касаційної інстанції допустив описку в тексті судового рішення у розумінні статті 269 ЦПК України, а тому правові підстави для задоволення заяви про виправлення описки відсутні.

Керуючись статтею 269 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про виправлення описки в ухвалі Верховного Суду від 08 квітня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до держави Україна в особі Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська