Провадження № 2-др/357/41/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 квітня 2025 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді Ярмола О. Я. ,
при секретарі Любченко А. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Біла Церква, в залі суду №5, заяву представника позивачів ОСОБА_1 про долучення доказів на підтвердження розміру судових витрат та ухвалення додаткового рішення, -
16.04.2025 на адресу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла заява представника позивачів ОСОБА_1 про долучення доказів на підтвердження розміру судових витрат та ухвалення додаткового рішення.
Вказана заява обґрунтована тим, що 10.02.2023 між адвокатом Капустіним В.В. та кожним з позивачів було укладено договори про надання правничої (правової) допомоги. При цьому, враховуючи домовленість між позивачами, додаток щодо вартості надання послуг (виконання робіт) адвоката, складений лише з ОСОБА_2 до договору про надання правничої (правової) допомоги № 317/д-1 від 10.02.2023. Для надання професійної правничої допомоги, адвокатом було надано консультацію, виготовлено та направлено адвокатський запит, складено позовну заяву, клопотання про долучення доказів, клопотання про призначення земельно-технічної експертизи, участь у судових засіданнях. Представник позивачів зазначає, що 08.04.2025 Білоцерківським міськрайонним судом Київської області було ухвалено рішення про задоволення позову, однак питання про відшкодування позивачу судових витрат на правничу допомогу не вирішувалося. А тому, на підставі ст. 270 ЦПК України, сторона позивача просить ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в сумі 20 600 грн.
24.04.2025 представник відповідача Агудалічев О.О. через систему «Електронний суд» сформував клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник відповідача посилається на постанову Верховного Суду від 10.01.2024 року у справі № 285/5547/21, згідно якої, у випадку, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.
Представник відповідача зазначає, що докази, якими підтверджується розмір понесених позивачкою ОСОБА_2 судових витрат в суді першої інстанції, існували станом на час прийняття рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 08.04.2025 року, за виключенням доказів, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат щодо участі 08.04.2025 року її представника адвоката Капустіна В.В. у судовому засіданні, і сторона позивачки не була позбавлена об`єктивної можливості подати їх до закінчення судових дебатів у даній справі. А тому вважає, що заява про ухвалення додаткового рішення не містить обґрунтування поважності причин неподання таких доказів до закінчення судових дебатів у даній справі, що є підставою для її часткового задоволення у розмірі 1600 грн. Оплата позивачкою ОСОБА_2 даних судових витрат протягом трьох днів після ухвалення судом першої інстанції рішення на її користь, як визначено в Додатку до Договору про надання правничої допомоги (правової) допомоги № 317/д-1 від 10.02.2023 року, не є належним обґрунтуванням поважності причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі.
Представник позивачів Капустін В.В. подав заперечення на клопотання представника відповідача, в якому зазначив, що на день ухвалення судом рішення у справі, доказів понесених ОСОБА_2 витрат не існувало, оскільки умовами Договору про надання правничої (правової) допомоги № 317/д-1 від 10.02.2023 року (з додатком) передбачено, що оплата наданих послуг (виконаних робіт) Адвоката здійснюється Клієнтом протягом трьох днів після ухвалення судом першої інстанції рішення на користь Клієнта. Подання будь-яких доказів понесених Позивачем витрат до ухвалення рішення на користь Клієнта було б передчасним та необґрунтованим. Разом з тим, витратами Позивача на правничу допомогу, що підлягають розподілу за результатами розгляду позовної заяви, є сума коштів, сплачена за таку допомогу, і факт оплати цієї суми має підтверджуватися належними доказами, зокрема, платіжними документами (квитанцією, платіжною інструкцією тощо). Тож, до здійснення ОСОБА_2 оплати (до 11.04.2025 року), яка передбачена виключно у разі задоволення позовної заяви, доказу понесених витрат не існувало.
Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, матеріали додані до заяви, дійшов до наступних висновків.
За змістом ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. (ч. 1 ст. 246 ЦПК). В такому разі судом призначається ще одне судове засідання, яке має бути проведено не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, за результатом якого ухвалюється додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 кодексу (ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК). Можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті передбачають і ч. 3 ст. 259 ЦПК (порядок ухвалення судових рішень) і п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК (додаткове рішення суду).
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Так, 16.04.2025 на адресу суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення із доказами понесених витрат на правову допомогу, яка була направлена поштою 11.04.2025., тобто протягом п`яти днів після ухвалення судом відповідного рішення.
Згідно положень ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до частин 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).
Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду було надано копії: договору про надання правничої допомоги (правової) допомоги № 317/д-1 від 10.02.2023 року, додатку до договору про надання правничої допомоги (правової) допомоги № 317/д-1 від 10.02.2023 року, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на підставі договору про надання правничої допомоги (правової) допомоги № 317/д-1 від 10.02.2023 року, акту приймання-передачі виконаних робіт від 11.04.2025 року за договором про надання правничої допомоги (правової) допомоги № 317/д-1 від 10.02.2023 року та квитанцію до прибуткового касового ордеру № 7 від 11.04.2025 року на суму 20 600,00 грн.
Сторони договору про надання правничої допомоги дійшли згоди щодо вартості надання послуг адвоката, яка закріплена у додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги № 317/д-1, зокрема вартість консультації з вивченням документів становить - 500 грн; виготовлення та направлення адвокатських запитів з метою збирання необхідних у справі доказів - 500 грн за один запит; виготовлення та направлення звернень з метою досудового врегулювання спору 1000грн за одне звернення; складання позовної заяви, складання скарги у суді першої інстанції 3000 грн за один документ; складання відзиву, відповіді на відзив - 500 грн за одну сторінку; складання документів процесуального характеру- 500 грн за одну сторінку; участь у першому або підготовчому судовому засіданні в суді першої інстанції- 6000 грн.; участь у кожному наступному судовому розгляді справи в суді першої інстанції - 1600 грн за одне судове засідання.
Згідно детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на підставі договору про надання правничої допомоги № 317/д-1 від 10.02.2023, сторони підтвердили, що адвокатом виконані наступні роботи згідно з договором, а саме: усна консультація з вивченням документів - 500 грн; виготовлення та направлення адвокатських запитів 500,00 грн; складання позовної заяви - 3000 грн; участь у підготовчому судовому засіданні в суді першої інстанції - 6000 грн; складання документів процесуального характеру - 500 грн; участь у судовому засіданні в суді першої інстанції - 9600 грн (1600 грн*6засідань).
Чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №826/2689/15 від 09 квітня 2019 року).
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Так, представник відповідача у своєму клопотанні посилаючись на позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 10.01.2024 року у справі № 285/5547/21, вказує, що сторона позивача мала можливість подати докази на підтвердження розміру судових витрат до судових дебатів.
Однак, суд не погоджується з такою позицією відповідача, оскільки позивачами у поданій позовній заяві, зазначалось про орієнтовний розмір судових витрат, зокрема і витрат на правничу допомогу (30 000 грн.) При закритті підготовчого провадження у даній справі, позивачі зазначали свої судові витрати в зв`язку з розглядом даної справи, що відображено в протоколі судового засідання, та в судових дебатах представник позивачів зазначив про судові витрати, докази яких будуть подані протягом 5 днів та представник позивачів згідно вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України подав докази понесених витрат на правничу допомогу.
Так, ч. 8 ст. 141 ЦПК України встановлює альтернативу стороні, яка має намір отримати відшкодування витрат на правничу допомогу подати докази таких витрат до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Законодавство не містить імперативної норми подачі доказів витрат на правничу допомогу до закінчення судових дебатів, а тому клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу не підлягає до задоволення. Щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу, сторона відповідача не вказувала, обгрунтованих клопотань про зменшення таких витрат не подано.
Позивачі в даній справі підтвердили обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість 20 600,00 грн., які підлягають до стягнення з відповідача.
Керуючись ст. 133, 137, 141, 142, 246, 270, 258, 259, 264, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд, -
Заяву представника позивачів Капустіна Віталія Володимировича про ухвалення додаткового рішення задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 600,00 грн (двадцять тисяч шістсот гривень).
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня його ухвалення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Додаткове рішення суду виготовлено 28 квітня 2025 року.
Суддя О. Я. Ярмола