Провадження №2-о/333/61/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд міста Запоріжжя у складі:

судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Лузанової А.Д.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника Трачук Н.І.,

третьої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку окремого провадження, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), заінтересовані особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Спірідонова Марина Ашурівна (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

09.12.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус ЗМНО Спірідонова М.А.

Заява обґрунтована тим, що з січня 1998 року вона проживала однією сім`єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу в органах РАЦС.

ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народилася донька ОСОБА_2 .

З 1996 року по 2011 рік вони проживали разом за адресою: АДРЕСА_5 , а з 2011 року по 2017 рік - за адресою: АДРЕСА_6 , з 2017 року продовжували проживати однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_5 .

У березні 2019 року ОСОБА_3 уклав контракт із ЗСУ та перебував на службі, а вона з донькою до лютого 2021 року проживали за адресою: АДРЕСА_5 .

Періодично, у період 2020-2021 роки вона виїздила на роботу за кордон (Польща), а чоловік у цей час перебував на військовій службі.

Через напружені стосунки з батьками цивільного чоловіка, з березня 2021 року вона проживала в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_6 .

З 01.09.2016 року їхня донька навчалася у Дніпровському національному університеті залізничного транспорту, її повністю утримував батько. вона також перебувала на утриманні ОСОБА_3 , оскільки не мала постійного джерела доходу.

Таким чином, з 1998 року вона з ОСОБА_3 перебували у фактичних шлюбних відносинах, вели спільне господарство, виховували доньку, дбали про родину, підтримували один одного, вважали себе родиною.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 загинув, вона займалася його похованням.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, зокрема, на два автомобілі: «ВАЗ 2102», 1984 року випуску, кузов (рама, коляска) № НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , та «ЗАЗ 9687М», 1987 року випуску, кузов (рама, коляска) № НОМЕР_5 , державний реєстраційний номер НОМЕР_6 .

Заявниця просить суд встановити факт постійного проживання однією сім`єю разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 01.01.2004 року по день його смерті, для отримання права на спадкування за законом як спадкоємцем четвертої черги. У подальшому вона має намір змінити черговість одержання права на спадкування шляхом укладення нотаріально посвідченого договору зі своєю донькою як спадкоємицею першої черги.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.12.2024 року заяву залишено без руху та надано заявниці строк для усунення недоліків.

08.01.2025 року до суду від представника заявниці ОСОБА_4 надійшла квитанція про сплату судового збору.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2025 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку окремого провадження; зобов`язано приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Спірідонової М.А. надати суду належним чином засвідчені копії матеріалів спадкової справи №7/2023 р., відкритої після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

04.02.2025 року на адресу суду від приватного нотаріуса ЗМНО Спірідонової М.А. надійшли належним чином завірені матеріали спадкової справи №7/2023.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2025 року залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи- ОСОБА_2 .

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали заяву в повному обсязі, з підстав наведених у ній.

ОСОБА_1 додатково повідомила, що вона познайомилася з ОСОБА_5 у 1996 році, а вже у 1997 році переїхала до будинку його батьків. Весілля не було через відсутність грошей.

У 1991 році в них народилася донька ОСОБА_6 . Його батьки купили дачу с. Юльївка, тому вони жили окремо. Зі свекрухою в неї відносини не складалися, у зв`язку з чим у 2011 році вона з ОСОБА_5 почали орендувати квартиру, а в 2017 році знову повернулися проживати до будинку його батьків, так як останні постійно проживали у Юльївці.

В 2019 році ОСОБА_5 підписав контракт з ЗСУ на 3 роки. Спочатку він був на підготовці в Дніпропетровській області, потім в Торецьку, Львові, в Києві, а вона весь цей час проживала у його батьків та періодично до нього приїздила.

У 2021 році вона поїхала на підробіток до Польщі, а в березні 2022 року, коли почалася повномасштабна війна, повернулася в Україну, до своєї матері в с. Зарічне. Повернулася тому що хотіла бути поряд з донькою та допомагати ОСОБА_5 , який був на фронті (купляти все необхідне, морально підтримувати).

22.08.2022 року до матері ОСОБА_5 прийшло сповіщення про його загибель.

З березня 2022 року по серпень 2022 року вона ОСОБА_5 не бачила, вони спілкувалися лише по телефону, заробітна картка його увесь цей час була у неї, з якої вона купляла усі необхідні йому речі.

Третя особа ОСОБА_2 у судовому засіданні повідомила, що вона є донькою ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Їй відомо, що її батьки познайомилися у 1997 році, а пізніше її батько привіз мати до бабусі з дідусем (його батьків), та вони почали проживати разом. Приблизно до 2011 року вони проживали в будинку бабусі та дідуся за адресою: АДРЕСА_5 . Останні проживали окремо від них. Через те, що бабуся з дідусем почали все частіше приїжджати до них та проживати у вказаному будинку, а також приїхала сестра батька, її батьки відчули себе зайвими в цьому будинку, тому вирішили орендувати квартиру та жити окремо. До 2016 року вони проживали в орендованій квартирі по АДРЕСА_6 .

В 2016 році вона поступила в вищий навчальний заклад, тому переїхала в м. Дніпро

В 2017 році її батьки відновили спілкування з бабусею та дідусем, які запропонували їм знову переїхати до їх будинку, так як там вже ніхто не проживав, на що вони погодилися.

В 2019 року батько уклав контракт з ЗСУ та почав служити, а мати залишилася проживати в будинку дідуся та бабусі.

В 2020 році, під час запровадження карантину їх перевели на дистанційне навчання, тому вона переїхали жити до матері. В кінці 2020 року вона знайшла роботу у м. Дніпро та переїхала жити у вказане місто.

Згодом її мати почала сваритися з бабусею та дідусем (зі сторони батька), у зв`язку з чим вона переїхала жити до бабусі (зі сторони матері).

Коли батькові давали відпустку, вони всі з`їжджалися до будинку за адресою: АДРЕСА_5 , щоб провести час разом, а потім знову роз`їжджалися.

В серпні 2022 року їй подзвонили та повідомили, що батько загинув. Займалася похованням її мати, а вона допомагала. Дідусь та бабуся не допомагали ні в організації поховання, ні фінансово.

Батьки дуже любили одне одного, разом вирішували побутові питання, спільно здійснювали покупки: холодильник, посуд, тощо. Під час карантину мати не могла знайти роботу, тому батько віддав їй свою заробітну картку, та повністю їх утримував.

У разі якщо її матір буде спадкоємицею по закону, вона не заперечує проти зміни черговості.

Третя особа - приватний нотаріус ЗМНО Спірідонова М.А. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.

18.04.2025 року за клопотанням представника заявника ОСОБА_4 у судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_7 .

Свідок повідомила, що вона є дружиною брата ОСОБА_1 . З ОСОБА_3 вона знайома приблизно з 1997-1998 років, з того часу коли ОСОБА_8 почала з ним зустрічатися. Їй відомо, що заявниця разом з ОСОБА_3 спочатку проживали в будинку його батьків по АДРЕСА_7 , потім вони орендували квартиру по АДРЕСА_8 , після чого знову повернулися в будинок його батьків.

В них є спільна донька, яка проживала разом з ними до закінчення школи. У 2019 році ОСОБА_3 уклав контракт із ЗСУ та перебував на службі, але з відпустки він приходив ло ОСОБА_8 .

ОСОБА_1 до 2021 року проживала у його батьків, а в кінці вказаного року поїхала в Польщу на підробіток. До того як заявниця поїхала до Польші , ОСОБА_5 повністю утримував її та їх спільну доньку, він віддав ОСОБА_8 свою заробітну картку, а собі зробив дублікат.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_5 загинув, про що сповістили доньку ОСОБА_6 . Його поховали на кладовищі в селищі Зарічне. Батьки ОСОБА_3 були на похованні, але організацією займалася ОСОБА_8 , вона сплачувала за ритуальні послуги.

Вислухавши пояснення заявника, її представника, дослідивши матеріали справи та наявні в ній письмові докази, суд дійшов до такого.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 мають спільну доньку - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарської районної адміністрації 21.09.1999 року, актовий запис №612, та свідоцтвом про встановлення батьківства серії НОМЕР_8 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Комунарської районної адміністрації 21.09.1999 року, актовий запис №106.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 , виданого Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі ПМУМЮ (м. Одеса) 26.08.2022 року, актовий запис №1717.

Відповідно до довідки про причину смерті від 23.08.2022 року, причина смерті ОСОБА_3 : вибухова травма внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків.

18.02.2023 року заявниця звернулася до приватного нотаріуса ЗМНО Спірідонової М.А. із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було зареєстровано спадкову справу №7/2023.

Того ж дня, ОСОБА_2 (донька померлого) звернулася до приватного нотаріуса ЗМНО Спірідонової М.А. із заявою про прийняття спадщини.

Інші спадкоємці, а саме: батьки ОСОБА_3 - ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , не зверталися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини.

Згідно відповіді з Департаменту реєстраційних послуг №04-07/3/2044 від 09.03.2023 року ОСОБА_3 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 , в період з 18.01.1994 року по 07.12.2017 року.

На момент смерті останній не мав зареєстрованого місця проживання, так як відповідно до рішення суду втратив право на користування жилим приміщенням і був знятий з реєстрації за адресою: АДРЕСА_5 з грудня 2017 року.

Відповідно до відповіді з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Запорізькій області №31/8-2654 від 28.06.2023 року, за ОСОБА_3 зареєстровані 2 транспортних засоби:

-ВАЗ 2102, 1984 року випуску, об`єм двигуна 1100 см.куб., кузов № НОМЕР_3 , дата реєстрації ТЗ за особою - 25.02.1998 року, держномер НОМЕР_4 ;

-ЗАЗ 968М, 1987 року випуску, об`єм двигуна 1200 см.куб., кузов № НОМЕР_5 , дата реєстрації ТЗ за особою - 14.12.2000 року, держномер НОМЕР_6 .

21.11.2023 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса ЗМНО Спірідонової М.А. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

21.11.2023 року ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують родинні відносини спадкоємця зі спадкодавцем.

Згідно відповідей Комунарського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі ПМУ МЮ (м. Одеса) №330/32.22-09 від 14.04.2023 року та №317/32.22-09 від 11.04.2023 року, згідно перевірки у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян - не виявлено актового запису про шлюб на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до довідки Комишуваської селищної ради Запорізького району Запорізької області №125 від 20.10.2022 року, ОСОБА_1 поховала свого співмешканця ОСОБА_3 в с-ще Зарічне.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Пунктом 5 частини другої вказаної норми передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (частина перша статті 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга статті 315 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20) зазначено, що «юридичні факти можуть бути встановленні лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України). Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження».

У порядку окремого провадження суд може розглянути і вирішити питання, зокрема, встановлення фактів, що мають юридичне значення, при цьому у заяві про встановлення такого юридичного факту обов`язково має бути зазначено, з якою метою заявнику необхідно встановити такий факт (пункт 1 частини першої статті 318 ЦПК України).

У даній справі заявлена вимога про встановлення факту проживання зі спадкодавцем, метою якої є отримання права на спадкування за законом як спадкоємцем четвертої черги на підставі закону, щоб в подальшому змінити черговість одержання права на спадкування шляхом укладення нотаріально посвідченого договору зі своєю донькою як спадкоємицею першої черги.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно із статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

Згідно з частинами другою, четвертою статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного склад осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають так юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 304/1648/14-ц (провадження № 61-6953св18)).

Відповідно до ч. 1 ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов`язкову частку у спадщині.

З метою застосування статті 1264 ЦК України встановлення факту проживання однією сім`єю передбачає доведення перед судом факту спільного проживання осіб, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне проживання таких осіб в житлі за однією адресою (адресами), збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування один про одного/надання взаємної допомоги тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин. Схожі висновки викладені у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 листопада 2022 року у справі № 361/4744/19 (провадження № 61-2851св22), від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20 (провадження № 61-13801св21).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283цс18) вказано, що «згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року у справі № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки».

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За змістом пункту 3 частини четвертої статті 265 ЦПК України, пункту 3 частини першої статті 382 ЦПК України у мотивувальній частині судового рішення зазначаються, зокрема мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці (постанова ВС від 25.12.2024 у справі № 501/4442/21).

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на досліджені в судовому засіданні докази та показання свідка, суд вважає, що заявницею доведений факт її проживання із ОСОБА_3 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01.01.2004 року по день його смерті.

Суд звертає увагу, що в даному випадку майно, на яке претендує ОСОБА_1 (два автомобілі: «ВАЗ 2102», 1984 року випуску, кузов (рама, коляска) № НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , та «ЗАЗ 9687М», 1987 року випуску, кузов (рама, коляска) № НОМЕР_5 , державний реєстраційний номер НОМЕР_6 ) були придбані ОСОБА_3 в 1998 році та в 2000 році.

Враховуючи, що суд встановлює факт проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_1 однією сім`єю чоловіка та жінки з 01.01.2004 року, вказані транспортні засоби не є спільним майном подружжя, набутого за період фактичних шлюбних відносин, а тому, встановлення даного факту не може безпосередньо вплинути на спадкові права та обов`язки доньки заявниці - ОСОБА_2 як спадкоємиці першої черги.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76, 77, 81, 89, 263, 265, 293-294, 315, 318, 319, 354 ЦПК України, ст. ст. 15, 1216, 1217, 1258, 1259, 1264, 1268 ЦК України, ст. 3 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), заінтересовані особи: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Спірідонова Марина Ашурівна (місцезнаходження: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 ), про встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період з 01.01.2004 року по дату смерті ОСОБА_3 , а саме по ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складено 25.04.2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя Р.С.Холод