КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/4968/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів - Писаної Т. О., Гаращенка Д. Р.

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі: представника позивача - адвоката Ганенка Р. А.,

відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

адвоката Тризни О. О. в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ,

адвоката Стеценка Ю. В. в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та адвоката Стеценка Юрія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_4 ,

на рішення Макарівського районного суду Київської області у складі судді Білоцької Л. В.

від 21 жовтня 2024 року

у цивільній справі № 370/1219/23 Макарівського районного суду Київської області

за позовом ОСОБА_6

до ОСОБА_5 ,

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3

про витребування майна із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

26.05.2023 ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, зазначаючи в обґрунтування, що впродовж січня-квітня місяця 2007 року він набув право власності на майнові паї членів колективного сільськогосподарського підприємства «Борівка», яке розташовувалось на території с. Борівка Макарівського (на даний час - Бучанського) району Київської області.

Вказував, що набуття права власності здійснювалось на підставі договорів купівлі-продажу, укладених у простій письмовій формі. Загалом позивачем у вказаний період було укладено 230 договорів купівлі-продажу, на підставі яких позивач придбав майнові паї КСП «Борівка» на загальну суму 324 758,00 грн, що становить 63,61% пайового фонду підприємства.

На підставі рішення комісії з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки (реорганізованого КСП «Комсомолець») (протокол № 4 від 12.02.2007), затвердженого рішенням загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП «Борівка» (протокол № 2 від 13.02.2007), а також акту прийому-передачі від 14.02.2007, позивачу в рахунок належного йому права на майновий пай КСП «Комсомолець» було виділено в натурі нерухоме майно загальною вартістю 202 089 грн, а саме : комора дерев`яна вартістю 6532 грн; вісова будка, ваги - 2000 грн; комора - 18000 грн; сіносховище 2 шт. - 4000 грн; хімсклад - 6000 грн; корівник цегляний 2 шт. - 12500 грн; корівник 4 ряди 2 шт. - 30 000 грн; свинарник - 7 700 грн; телятник - 5 500 грн; пункт штучного осіменіння - 2665 грн; пилорама - 1772 грн; склад - 3000 грн; гараж цегляний - 8000 грн; склад ГСМ - 6000 грн; тракторна майстерня - 60000 грн; будинок механізаторів - 5000 грн; силосні траншеї 4 шт. - 2520 грн; водокачка - 1600 грн; вівчарник Шнурів ліс - 15000 грн; башня Рожновського 2 шт - 600 грн; будка дизельна - 200 грн; КЗС - 3 500 грн.

Стверджував, що рішенням виконавчого комітету Борівської сільської ради від 15.02.2007 № 12 «Про оформлення приватної власності» позивачу оформлено право власності на наступні об`єкти нерухомого майна: комора - АДРЕСА_1 , вартістю 18000 грн; комора дерев`яна - АДРЕСА_1 , вартістю 6532 грн; АДРЕСА_1 , вартістю 3500 грн; гараж - АДРЕСА_1 , вартістю 8000 грн; сіносховище - АДРЕСА_2 , вартістю 4000 грн; склад - АДРЕСА_1 , вартістю 3000 грн; склад ГСМ - АДРЕСА_1 , вартістю 6000 грн; тракторна майстерня - АДРЕСА_1 є, вартістю 60000 грн; будинок механізаторів - АДРЕСА_1 , вартістю 5000 грн; корівник цегляний - АДРЕСА_9, АДРЕСА_3 , вартістю 12500 грн; корівник 4 ряди 2 шт - с. Борівка, вул. Клименка, 28, АДРЕСА_4 , вартістю 30000 грн; свинарник - АДРЕСА_5 , вартістю 7700 грн; телятник - АДРЕСА_5 , вартістю 5500 грн; пункт штучного осіменіння - АДРЕСА_5 , вартістю 2665 грн; силосні траншеї 4 шт - АДРЕСА_5 , вартістю 2520 грн; водокачка - АДРЕСА_5 , вартістю 1600 грн; башня Рожновського 2 шт - АДРЕСА_5, вартістю 600 грн; будка дизельна - АДРЕСА_5 , вартістю 200 грн; вівчарник Шнурів ліс - АДРЕСА_6 , вартістю 15 000 грн.

Загальна вартість нерухомого майна: 192 317 грн.

Вказував, що підставою для реєстрації права власності за позивачем на вказане вище нерухоме майно є свідоцтво про право власності на майновий пай, видане на ім`я позивача, на якому підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна робить відмітку про виділення майна в натурі.

Зазначав, що неодноразово звертався до Борівської сільської ради із заявою щодо оформлення на його ім`я сертифікату про право власності на майновий пай у зв`язку з придбанням ним майнових паїв членів КСП «Борівка». Востаннє таке звернення до Борівської сільської ради було надіслано 12.08.2019. Утім, відповіді на вказане звернення позивач не отримав.

Після проведення реформи адміністративно-територіального устрою, внаслідок якої Борівська сільська рада була припинена шляхом приєднання до Макарівської ОТГ, позивач повторно звернувся вже до Макарівської селищної ради із заявою щодо оформлення на його ім`я сертифікату про право власності на майновий пай у зв`язку з придбанням ним майнових паїв членів КСП «Борівка».

Листом від 16.04.2021 № 472 Макарівська селищна рада повідомила позивача про те, що станом на 01.04.2021 процедура ліквідації сільських рад не завершена, не здійснено передачу до Макарівської селищної ради майна та документів ліквідованих сільських рад, а тому позивачу рекомендовано звернутися з даним питанням повторно після завершення процесу передачі до Макарівської селищної ради майна Борівської сільської ради та проведення інвентаризації комунального майна.

Після повторного звернення позивача Макарівська селищна рада листом від 14.04.2023 № П-472/03-13 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про власності на майновий пай у зв`язку з тим, що у Макарівській селищній раді відсутні списки осіб, які мають право на майновий пай КСП «Борівка», та книга обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства.

Таким чином, позивач стверджував, що не зважаючи на факт придбання ним майнових паїв колишніх членів КСП «Борівка», позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на майновий пай та зареєструвати за собою право власності на нерухоме майно, яке було виділено йому в натурі зі складу пайового фонду КСП «Борівка».

Також зазначав, що в 2023 році позивачу стало відомо про те, що частина зазначеного вище нерухомого майна, яке було йому виділено в натурі та передано за актом приймання-передачі від 14.02.2007, вибуло з його володіння та на час звернення до суду з даним позовом перебуває у власності відповідачів.

Зокрема, у власності відповідачки ОСОБА_3 перебувають наступні об`єкти нерухомого майна:

- тип об`єкта: будівля, комора, загальна площа: 1069,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_7 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 145, виданий 13.02.2018;

- тип об`єкта: комора, загальна площа: 1932 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_1 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 142, виданий 13.02.2018;

- тип об`єкта: корівник, загальна площа: 1687,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 148, виданий 13.02.2018;

- тип об`єкта: вівчарник, загальна площа: 1685,1 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_6 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: №720, виданий 30.06.2021.

Факт володіння відповідачкою зазначеним нерухомим майном підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційні довідки №№328682864, 328683354, 328682790, 328683423 від 10.04.2023).

У власності відповідача ОСОБА_4 перебувають наступні об`єкти нерухомого майна:

- тип об`єкта: будівля, корівник, загальна площа: 1691 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 86, виданий 30.01.2019;

- тип об`єкта: водокачка, загальна площа: 3,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 90, виданий 01.02.2019.

Факт володіння відповідачем зазначеним нерухомим майном підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційні довідки №№328683154, 328683291 від 10.04.2023).

У власності відповідача ОСОБА_7 перебувають наступні об`єкти нерухомого майна:

- тип об`єкта: свинарник, загальна площа: 925,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_4 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 417, виданий 21.05.2021.

Факт володіння відповідачем зазначеним нерухомим майном підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №328683005 від 10.04.2023).

У власності відповідача ОСОБА_2 перебувають наступні об`єкти нерухомого майна:

- тип об`єкта: пункт штучного осіменіння, загальна площа: 64,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 1224, виданий 24.11.2020.

Факт володіння відповідачем зазначеним нерухомим майном підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №328683210 від 10.04.2023).

У власності відповідача ОСОБА_5 перебувають наступні об`єкти нерухомого майна:

- тип об`єкта: корівник, загальна площа: 899,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_3 , підстава набуття права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 , видане 05.06.2014, видавник: Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції у Київській області;

- тип об`єкта: корівник, загальна площа: 762 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 , видане 07.06.2014, видавник: Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції у Київській області.

Факт володіння відповідачем зазначеним нерухомим майном підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційні довідки №№328682900, 328682968 від 10.04.2023).

Стверджував, що з наявних у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно документів представником позивача було встановлено, що на підставі протоколу № 1 від 10.08.2013 зборів уповноважених членів колективного сільськогосподарського підприємства «Борівка» відповідачу ОСОБА_5 було виділено з пайового фонду КСП «Борівка» зазначене вище нерухоме майно. Передача майна відбулася на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 12.08.2013, складеного між уповноваженим від співвласників КСП «Борівка» та ОСОБА_5 .

Рішенням виконавчого комітету Борівської сільської ради від 14.08.2013 № 8 «Про оформлення прав власності на нерухоме майно» надано дозвіл ОСОБА_5 на оформлення прав власності на зазначене вище нерухоме майно.

З огляду на наведене, позивач просив:

1. Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) наступне нерухоме майно:

1.1. Тип об`єкта: будівля, комора, загальна площа: 1069,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_7 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 145, виданий 13.02.2018;

1.2. Тип об`єкта: комора, загальна площа: 1932 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_1 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 142, виданий 13.02.2018;

1.3. Тип об`єкта: корівник, загальна площа: 1687,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 148, виданий 13.02.2018;

1.4. Тип об`єкта: вівчарник, загальна площа: 1685,1 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_6 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: р. № 720, виданий 30.06.2021.

2. Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) наступне нерухоме майно:

2.1. Тип об`єкта: будівля, корівник, загальна площа: 1691 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 86, виданий 30.01.2019;

2.2. Тип об`єкта: водокачка, загальна площа: 3,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 90, виданий 01.02.2019.

3. Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_7 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) наступне нерухоме майно:

3.1. Тип об`єкта: свинарник, загальна площа: 925,6 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_4 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 417, виданий 21.05.2021.

4. Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) наступне нерухоме майно:

4.1. Тип об`єкта: пункт штучного осіменіння, загальна площа: 64,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 1224, виданий 24.11.2020.

5. Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) наступне нерухоме майно:

5.1. Тип об`єкта: корівник, загальна площа: 899,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_3 , підстава набуття права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 05.06.2014, видавник: Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції у Київській області;

5.2. Тип об`єкта: корівник, загальна площа: 762 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 07.06.2014, видавник: Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції у Київській області.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року позов задоволено.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 наступне нерухоме майно:

1.1. Тип об`єкта: будівля, комора, загальна площа: 1069,4 кв.м , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_7 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 145, виданий 13.02.2018;

1.2. Тип об`єкта: комора, загальна площа: 1932 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_1 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 142, виданий 13.02.2018;

1.3. Тип об`єкта: корівник, загальна площа: 1687,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 148, виданий 13.02.2018;

1.4. Тип об`єкта: вівчарник, загальна площа: 1685,1 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_6 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер № 720, виданий 30.06.2021.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 наступне нерухоме майно:

1.1. Тип об`єкта: пункт штучного осіменіння, загальна площа: 64,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 1224, виданий 24.11.2020.

Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 наступне нерухоме майно:

1.1. Тип об`єкта: корівник, загальна площа: 899,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_3 , підстава набуття права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 05.06.2014, видавник: Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції у Київській області;

1.2. Тип об`єкта: корівник, загальна площа: 762 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 07.06.2014, видавник: Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції у Київській області.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 8 052, 00 грн, тобто по 2 684,00 грн з кожного.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 25 000,00 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 наступного нерухомого майна:

1.1.Тип об`єкта: корівник, загальна площа: 899,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_3 , підстава набуття права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 05.06.2014, видавник: Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції у Київській області;

1.2. Тип об`єкта: корівник, загальна площа: 762 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 07.06.2014, видавник: Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції у Київській області.

Скасувати рішення суду в частині витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 наступного нерухомого майна:

1.1. Тип об`єкта: пункт штучного осіменіння, загальна площа: 64,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 1224, виданий 24.11.2020.

Скасувати рішення суду в частині витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 наступного нерухомого майна:

1.1. Тип об`єкта: будівля, комора, загальна площа: 1069,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_7 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 145, виданий 13.02.2018;

1.2. Тип об`єкта: комора, загальна площа: 1932 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_1 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 142, виданий 13.02.2018;

1.3. Тип об`єкта: корівник, загальна площа: 1687,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 148, виданий 13.02.2018;

1.4. Тип об`єкта: вівчарник, загальна площа: 1685,1 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_6 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер № 720, виданий 30.06.2021.

Скасувати рішення в частині стягнення в рівних частинах з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 судового збору у розмірі 8 052 грн, тобто по 2684 грн з кожного.

Залишити без змін рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 25 000 грн.

В апеляційні скарзі зазначає, що ОСОБА_2 є добросовісним набувачем пункту штучного осіменіння, загальна площа: 64,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, він здійснив поліпшення об`єкту нерухомості, здійснив ремонт, здійснює підприємницьку діяльність, сплачує податки.

ОСОБА_3 також є добросовісним набувачем: будівлі, комори, загальна площа: 1069,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, комори, загальна площа: 1932 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, корівника, загальна площа: 1687,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27 вівчарника, загальна площа: 1685,1 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, здійснювала підприємницьку діяльність сплачувала податки.

Звертав увагу, що Макарівським районним судом Київської області від 08 лютого 2012 року (справа №2-919/11) ОСОБА_6 вже звертався з позовною заявою про визнання права власності на майно, яке є спором і в даній справі.

При розгляді справи №2-919/11 судом першої інстанції було встановлено, що позивач протягом 11-17 січня 2007 року уклав з громадянами договори купівлі-продажу майнових паїв членів КСП «Борівка» на загальну суму 247 915 грн. Суд не прийняв до уваги договори купівлі-продажу майнових прав на суму 91 161 грн. Тобто, суд першої інстанції при розгляді справи №2-919/11 визнав договори купівлі-продажу майнових паїв членів колективного сільськогосподарського підприємства «Борівка» на суму 247 915 грн, оскільки деякі договори не підписані продавцем, деякі договори укладено не з тими особами, на ім`я яких видано сертифікати, решта договорів укладено з особами, свідоцтво на спадщину яким на цей сертифікат видано вже після дати укладення договору. Придбання решти майнових прав ОСОБА_6 на суму 1846 грн матеріалами справи не підтверджується. Це було встановлено рішенням Макарівського районного суду Київської області від 08.02.2012 (справа №2-919/11), а вже в позовній заяві від 2023 року в даній справі позивачем було зазначено, що він придбав майнові паї КСП «Борівка» на загальну суму 324 758 грн, що становить 63,61% пайового фонду підприємства.

Вказує, що позивач ніколи не був власником спірного майна, не має оформленого на своє ім`я свідоцтва про право власності на майновий пай, до того ж загальні збори власників майнових паїв, з приводу виділення в натурі майнового фонду колишнього КСП «Борівка» не скликались і тому відповідне рішення загальні збори власників майнових паїв на користь позивача не приймали.

Вважає, що позивач не набув законним шляхом права власності на спірне майно, а відтак його вимоги задоволенню не підлягають, про що було зазначено і в рішенні суду від 08.02.2012 в справі №2-919/11.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 наступного нерухомого майна:

1.1. Тип об`єкта: пункт штучного осіменіння, загальна площа: 64,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 1224, виданий 24.11.2020.

Скасувати рішення суду в частині витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 наступного нерухомого майна:

1.1. Тип об`єкта: будівля, комора, загальна площа: 1069,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_7 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 145, виданий 13.02.2018;

1.2. Тип об`єкта: комора, загальна площа: 1932 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_1 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 142, виданий 13.02.2018;

1.3. Тип об`єкта: корівник, загальна площа: 1687,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 148, виданий 13.02.2018;

1.4. Тип об`єкта: вівчарник, загальна площа: 1685,1 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_6 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер № 720, виданий 30.06.2021.

Скасувати рішення суду в частині витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 наступного нерухомого майна:

1.1. Тип об`єкта: корівник, загальна площа: 899,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_3 , підстава набуття права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 05.06.2014, видавник: Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції у Київській області;

1.2. Тип об`єкта: корівник, загальна площа: 762 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 07.06.2014, видавник: Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції у Київській області.

Скасувати рішення в частині стягнення в рівних частинах з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 судового збору у розмірі 8052 грн, по 2684 грн з кожного. Залишити рішення без змін в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 витрат на правничу (правову) допомогу у розмірі 25 000 грн.

Зазначав, що він, ОСОБА_2 , придбав у відповідача ОСОБА_5 нерухоме майно - пункт штучного осіменіння на підставі договору купівлі-продажу від 24.11.2020, і він є добросовісним набувачем майна. Судом першої інстанції було допущено формальний підхід щодо встановлення факту наявності зазначеного у переліку позовної заяви майна у фактичному володінні апелянта. Доказів про те, що позивач є власником нерухомого майна судом не знайдено.

Вважає, що позивачем ОСОБА_6 в ході розгляді справи в суді першої інстанції не підтверджено дотримання порядку набуття права власності на нерухоме майно та не підтверджено обставин, які обґрунтовують позовні вимоги щодо підтвердження наявності майна у незаконному володінні відповідачів, в тому числі апелянта, не досліджувалось судом першої інстанції чи відбулись зміни в об`єктах нерухомості, які належать відповідачам, в тому числі і апелянту.

Просив суд задовольнити заяву та застосувати строк позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині задоволення позову ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння і стягнення судового збору, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Витребувати із архіву Макарівського районного суду Київської області матеріали цивільної справи №2-919/11 за позовом ОСОБА_6 до Борівської сільської ради Макарівського району Київської області, треті особи без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 про визнання права власності на майно і долучити до матеріалів даної цивільної справи під час її розгляду в апеляційному суді.

Поновити строк для подання доказів і долучити до матеріалів справи копії ухвали Апеляційного суду Київської області від 17 січня 2013 року у справі № 1-35/12, постанови Макарівського районного суду Київської області від 13.11.2013 року у справі №370/291/13-к, постанови слідчого Макарівського РВ ГУ МВС України в Київській області про закриття кримінального провадження.

Вважає, що рішення суду не містить аналізу та оцінки аргументів відповідача ОСОБА_3 , а текст судового рішення значною мірою повторює зміст позовної заяви позивача, навіть з граматичними та орфографічними помилками, що може свідчити про упередженість суду. Зазначає, що суд першої інстанції задовольнив позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння, але не вказав норму матеріального права, яка це передбачено. Ані позовна заява, ані рішення суду не містять посилання на відповідну норму права. Предмет позову має бути чітко визначений позивачем з посиланням на норми матеріального права. Відсутність в позовній заяві посилання на норму права робить незрозумілим правовий характер позовних вимог. Суд не може вигадувати правові підстави для задоволення позову за відсутності відповідних аргументів позивача.

Вказує на те, що суд не застосував статті 330 та 388 ЦК України, які регулюють питання добросовісності набувача та умови витребування майна. Для витребування майна у відповідача, суд повинен був дослідити питання добросовісності набуття права власності.

Рішення суду не містить жодних доводів щодо добросовісності або недобросовісності відповідачів. Суд проігнорував аргументи відповідача щодо застосування ст. 388 ЦК України, яка передбачає умови, за яких майно може бути витребуване у добросовісного набувача.

Суд першої інстанції стверджує, що позивач набув право власності на спірне майно, але не наводить доказів на підтвердження цього факту, не визначає момент набуття позивачем права власності, підстави для звернення до суду з позовом про визнання права власності.

Вважає, що поведінка позивача (звернення до суду з позовом про визнання права власності, звернення до сільської ради щодо отримання свідоцтва про право власності на майновий пай) суперечить твердженню про те, що він вже є власником майна.

Також вказує на те, що суд не перевірив належним чином обставини придбання позивачем майнових паїв та розрахунок відсотка пайового фонду, проігнорував рішення Макарівського районного суду Київської області від 08.02.2012 у справі № 2-919/11, яким було встановлено відсутність у позивача права власності на спірне майно; не врахував, що протокол засідання комісії містить суперечливі відомості, а члени комісії мали майновий інтерес у вирішенні питання на користь позивача; не звернув увагу на невідповідність між протоколами зборів та рішенням комісії, а також на порушення процедури прийняття рішення комісією; а також не взяв до уваги відсутність у позивача оригіналу свідоцтва про право власності на майновий пай.

У частині невідповідності висновків суду обставинам справи вказує, що суд першої інстанції зробив неправильний висновок про те, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на майновий пай та зареєструвати за собою право власності на нерухоме майно. Суд змішав два різні поняття: невидачу свідоцтва про право власності на майновий пай та реєстрацію права власності на нерухоме майно. Відмова у видачі свідоцтва не означає автоматично право власності на нерухоме майно. Суд не врахував, що навіть у разі отримання свідоцтва про право власності на майновий пай, позивач повинен був пройти процедуру виділення паю в натурі. Суд також зробив необґрунтований висновок про те, що повторна передача майна ОСОБА_5 відбувалася без його попереднього вилучення у позивача, оскільки позивач не був власником спірного майна, тому не могло бути його вилучення.

Вважає, що суд першої інстанції проігнорував доводи відповідача щодо застосування позовної давності, неправильно визначив початок перебігу позовної давності, не врахувавши обізнаність позивача про обставини справи, не взяв до уваги, що позивач знав про скасування рішення про оформлення права власності на майно ще під час розгляду іншої судової справи у 2011 році; врахував, що позивач не вживав жодних заходів для захисту своїх прав на майно протягом тривалого часу. Суд неправильно застосував норми статей 257, 261, 267 ЦК України щодо позовної давності.

В апеляційній скарзі адвокат Стеценко Ю. В. в інтересах ОСОБА_4 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду в частині зменшення стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судових витрат, ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 понесені витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі 42 700 грн, а також понесені судові витрати, пов`язані із розглядом справи (відправка поштової кореспонденції) у розмірі 1263 грн.

Поновити строк для подання доказів і долучити до матеріалів справи 6 витягів із інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об`єктів нерухомого майна, які перебувають у власності і користуванні ОСОБА_6 .

Вважає, що суд порушив принцип змагальності сторін процесу, розглянув заяву ОСОБА_4 без проведення судового засідання, позбавивши сторону відповідача можливості подати заперечення на клопотання сторони позивача про зменшення розміру судових витрат.

Вважає, що суд не міг із власної ініціативи, без клопотання сторони позивача, відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_4 про стягнення із позивача витрат, пов`язаних з розглядом справи у розмірі 1263 грн. Відсутність такого права у суду роз`яснено у п. 7.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21.

У поданому відзиві ОСОБА_6 в особі представника - адвоката Ганенка Р. А., просить апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишити без задоволення, посилаючись на безпідставність її доводів, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним і обґрунтованим. Підкреслює, що позивач набув право власності на підставах, передбачених законом, а саме на підставі договорів купівлі-продажу майнових паїв у членів КСП «Борівка» та акту приймання-передачі від 14.02.2007. Також зазначає, що відсутність державної реєстрації права власності не пов`язана з бездіяльністю позивача, оскільки він неодноразово звертався до органів місцевого самоврядування для оформлення права власності, але йому було відмовлено. У відзиві наголошується на недобросовісній поведінці відповідача ОСОБА_5 , який, знаючи про те, що позивач не зареєстрував право власності на майно, вчинив дії щодо оформлення цього майна у свою власність. Також стверджує, що обставини, встановлені у попередній справі (викладені в рішенні Макарівського районного суду від 08.02.2012), суттєво відрізняються від обставин даної справи, і тому посилання апелянтів на преюдиційні факти є необґрунтованими. Вважає, що позивачем не були пропущені строки позовної давності, оскільки протягом певного періоду часу діяли обставини, що зупиняли перебіг позовної давності (карантин, воєнний стан).

У поданому відзиві адвокат Тризна О. О., в інтересах ОСОБА_2 , просить апеляційні скарги ОСОБА_1 та адвоката Стеценко Ю. В.. в інтересах ОСОБА_4 , задовольнити, посилаючись на їх обґрунтованість, а рішення суду скасувати.

У поданому відзиві ОСОБА_5 просить апеляційні скарги ОСОБА_2 , та адвоката Стеценка Ю. В.. в інтересах ОСОБА_4 , задовольнити, посилаючись на їх обґрунтованість, а рішення суду скасувати.

У відповіді на відзив представника позивача, адвокат Стеценко Ю. В., в інтересах ОСОБА_3 , просив критично оцінити доводи представника позивача, викладені у відзиві на апеляційні скарги відповідачів ОСОБА_5 і ОСОБА_2 і відхилити їх, а апеляційні скарги задовольнити.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а також адвокат Тризна О. О. в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та адвокат Стеценко Ю. В. в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_3 апеляційні скарги підтримали із викладених у них підстав та доводів.

Представника позивача - адвоката Ганенко Р. А. проти задоволення апеляційних скарг заперечив, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін. Водночас не заперечував що вимог ОСОБА_4 про стягнення судових витрат на відправку поштової кореспонденції у розмірі 1 263 грн.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення позивача, відповідачів та їх представників, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг та відзивів на них, колегія суддів виходить з наступного.

Встановлено, що впродовж січня - квітня місяця 2007 року позивач на підставі договорів купівлі-продажу, укладених у простій письмовій формі (230 договорів купівлі-продажу) придбав майнові паї КСП «Борівка» на загальну суму 324 758,00 грн, що становить 63,61% пайового фонду підприємства.

При цьому суд зазначив, що інформація про особу продавця майнового паю, його вартість (відповідно до майнового сертифікату), документ, що посвідчує право власності на майновий пай, а також про правову підставу набуття права власності позивачем на майновий пай, наведено у додатку № 1 до позовної заяви (а.с. 47-64 том 1). Копії договорів купівлі-продажу, свідоцтв про право власності на майновий пай додаються до позовної заяви в електронних копіях на оптичному носії інформації (а.с. 127 том 1).

Колективне сільськогосподарське підприємство «Борівка» утворено шляхом реорганізації колгоспу «Комсомолець», який розташовувався на території с. Борівка Макарівського району Київської області. Вказані обставини підтверджуються установчим договором про створення КСП «Борівка» с. Борівка Макарівського району Київської області (а.с. 29 том 1).

Протоколом № 2 від 10.08.2001 загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП «Борівка» було утворено комісію з організації майнових питань, що виникають в процесі реформування аграрного сектору економіки, затверджено Положення про комісію, проведено уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів реорганізованого КСП «Борівка», затверджено дату складання списку осіб, які мають право на майнову частку (пай) (а. с. 39-40 том 1).

Відповідно до рішення комісії з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки (реорганізованого КСП «Комсомолець») (протокол № 4 від 12.02.2007), затвердженого рішенням загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП «Борівка» (протокол №2 від 13.02.2007), а також акту прийому-передачі від 14.02.2007, позивачу в рахунок належного йому права на майновий пай КСП «Комсомолець» було виділено в натурі наступне нерухоме майно: комора дерев`яна вартістю 6532 грн; вісова будка, ваги - 2000 грн; комора - 18000 грн; сіносховище 2 шт. - 4000 грн; хімсклад - 6000 грн; корівник цегляний 2 шт - 12500 грн; корівник 4 ряди 2 шт - 30000 грн; свинарник - 7700 грн; телятник - 5500 грн; пункт штучного осіменіння - 2665 грн; пилорама - 1772 грн; склад - 3000 грн; гараж цегляний - 8000 грн; склад ГСМ - 6000 грн; тракторна майстерня - 60000 грн; будинок механізаторів - 5000 грн; силосні траншеї 4 шт - 2520 грн; водокачка - 1600 грн; вівчарник Шнурів ліс - 15000 грн; башня Рожновського 2 шт - 600 грн; будка дизельна - 200 грн; КЗС - 3500 грн.

Загальна вартість нерухомого майна: 202089 грн. (а.с. 42-45 том 1).

15.02.2007 виконавчим комітетом Борівської сільської ради прийнято Рішення № 12 «Про оформлення приватної власності» за позивачем на наступні об`єкти нерухомого майна: комора - АДРЕСА_1 , вартістю 18000 грн; комора дерев`яна - АДРЕСА_1 , вартістю 6532 грн; АДРЕСА_1 , вартістю 3500 грн; гараж - АДРЕСА_1 , вартістю 8000 грн; сіносховище - АДРЕСА_2 , вартістю 4000 грн; склад - АДРЕСА_1 , вартістю 3000 грн; склад ГСМ - АДРЕСА_1 , вартістю 6000 грн; тракторна майстерня - АДРЕСА_1 є, вартістю 60 000 грн; будинок механізаторів - АДРЕСА_1 , вартістю 5000 грн; корівник цегляний - АДРЕСА_9, 27, вартістю 12 500 грн; корівник 4 ряди 2 шт - с. Борівка, вул. Клименка, 28, АДРЕСА_4 , вартістю 30 000 грн; свинарник - АДРЕСА_5 , вартістю 7 700 грн; телятник - АДРЕСА_5 , вартістю 5500 грн; пункт штучного осіменіння - АДРЕСА_5 , вартістю 2 665 грн; силосні траншеї 4 шт. - АДРЕСА_5 , вартістю 2 520 грн; водокачка - АДРЕСА_5 , вартістю 1600 грн; башня Рожновського 2 шт. - АДРЕСА_5 , вартістю 600 грн; будка дизельна - АДРЕСА_5 , вартістю 200 грн; вівчарник Шнурів ліс - АДРЕСА_6 , вартістю 15 000 грн.

Загальна вартість нерухомого майна: 192317 грн. (а.с. 46).

Також судом встановлено, що Рішення виконавчого комітету Борівської сільської ради Макарівського району Київської області № 12 від 15.02.2007, яким було вирішено оформити право власності позивача на дане майно, скасоване Рішенням Борівської сільської ради Макарівського району Київської області № 221-26-V від 14.06.2010 (а.с. 74 том 2).

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 08.02.2012 року у справі № 2-919/11 (а.с. 84-89 том 2), предметом позову у якому було визнання за ОСОБА_6 права власності на майно, набуте в процесі реорганізації КСП «Борівка» та зобов`язання Макарівського БТІ зареєструвати за ним це майно, відмовлено у задоволенні позову.

Також встановлено, що на підставі протоколу № 1 від 10.08.2013 зборів уповноважених членів колективного сільськогосподарського підприємства «Борівка» зазначене вище нерухоме майно з пайового фонду КСП «Борівка» виділено відповідачу ОСОБА_5 (а. с. 90-91 том 1).

Передача майна відбулася на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна від 12.08.2013, складеного між уповноваженим від співвласників КСП «Борівка» та ОСОБА_5 (а. с. 92 том 1).

Рішенням виконавчого комітету Борівської сільської ради від 14.08.2013 № 8 «Про оформлення прав власності на нерухоме майно» надано дозвіл ОСОБА_5 на оформлення прав власності на зазначене вище нерухоме майно (а.с. 93 том 1).

У серпні 2013 спірні об`єкти нерухомого майна були передані у власність відповідача ОСОБА_5 , який в подальшому на підставі договорів купівлі-продажу відчужив частину об`єктів нерухомості на користь відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Також судом встановлено, що у власності відповідачки ОСОБА_3 перебувають наступні об`єкти нерухомого майна:

- тип об`єкта: будівля, комора, загальна площа: 1069,4 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_7 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 145, виданий 13.02.2018;

- тип об`єкта: комора, загальна площа: 1932 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_1 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 142, виданий 13.02.2018;

- тип об`єкта: корівник, загальна площа: 1687,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 148, виданий 13.02.2018;

- тип об`єкта: вівчарник, загальна площа: 1685,1 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_6 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: №720, виданий 30.06.2021.

Факт володіння відповідачкою зазначеним нерухомим майном підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційні довідки №№328682864, 328683354, 328682790, 328683423 від 10.04.2023; а.с. 94, 95, 96, 97 том 1).

У власності відповідача ОСОБА_2 перебувають наступні об`єкти нерухомого майна:

- тип об`єкта: пункт штучного осіменіння, загальна площа: 64,8 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: договір купівлі-продажу, серія та номер: 1224, виданий 24.11.2020.

Факт володіння відповідачем зазначеним нерухомим майном підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка №328683210 від 10.04.2023; а.с. 101 том 1).

У власності відповідача ОСОБА_5 перебувають наступні об`єкти нерухомого майна:

- тип об`єкта: корівник, загальна площа: 899,3 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_3 , підстава набуття права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий 05.06.2014, видавник: Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції у Київській області;

- тип об`єкта: корівник, загальна площа: 762 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, адреса: АДРЕСА_8 , підстава набуття права власності: свідоцтво про право власності, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 07.06.2014, видавник: Реєстраційна служба Макарівського районного управління юстиції у Київській області.

Факт володіння відповідачем зазначеним нерухомим майном підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційні довідки №№328682900, 328682968 від 10.04.2023; а.с. 102, 103 том 1).

Встановлено, що позивач також неодноразово звертався до Борівської сільської ради із заявою щодо оформлення на його ім`я сертифікату про право власності на майновий пай у зв`язку з придбанням ним майнових паїв членів КСП «Борівка». Востаннє таке звернення до Борівської сільської ради було надіслано 12.08.2019, утім відповіді позивач не отримав.

Після проведення реформи адміністративно-територіального устрою, внаслідок якої Борівська сільська рада були припинена шляхом приєднання до Макарівської ОТГ, Макарівська селищна рада листом від 14.04.2023 №П-472/03-13 відмовила позивачу у видачі свідоцтва про власності на майновий пай у зв`язку з тим, що у Макарівській селищній раді відсутні списки осіб, які мають право на майновий пай КСП «Борівка», та книга обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (а.с. 89 том 1).

Задовольняючи позов, суд передшої інстанції виходив із того, що позивач набув право власності на майнові паї членів колективного сільськогосподарського підприємства «Борівка», й у подальшому право власності на спірне майно в порядку, визначеному Законом України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» та Порядком розподілу та використання майна, реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.032001 № 62. Суд вважав, що позивач позбавлений можливості отримати свідоцтво про право власності на майновий пай та зареєструвати за собою право власності на нерухоме майно, яке було виділено йому в натурі зі складу пайового фонду КСП «Борівка», адже частина нерухомого майна, яке було йому виділено в натурі та передано за актом приймання-передачі від 14.02.2007, вибуло з його володіння та на час звернення до суду з даним позовом перебуває у власності відповідачів, про що позивачу стало відомо у 2023 році.

Також суд вважав, що той факт, що позивач не зміг зареєструвати за собою право власності (відсутність факту державної реєстрації) на спірне майно не позбавляє його правомочностей власника та права на звернення до суду з даним позовом, оскільки станом на 2013 рік залишалися чинними протокол № 4 від 12.02.2007 засідання комісії з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки (реорганізованого КСП «Комсомолець»), рішенням загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП «Борівка» від 13.02.2007, протокол № 2, а також акт прийому-передачі від 14.02.2007, на підставі яких спірне нерухоме майно було передано у власність ОСОБА_6 .

Оскільки повторна передача спірного майна у власність ОСОБА_5 відбувалась без його попереднього вилучення у позивача ОСОБА_6 , суд першої інстанції дійшов висновку про вибуття спірного майна з володіння позивача проти його волі, та наявність підстав для задоволення позову.

Щодо заяви відповідачів про застосування позовної давності, суд вважав, що позовна давність не пропущена, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_6 був належним чином повідомлений про зміст рішень, прийнятих на загальних зборах уповноважених членів КСП «Борівка» від 10.08.2013.

За висновком суду першої інстанції, факт обізнаності позивача із рішенням Борівської сільської ради від 14.06.2010 № 221-26-V від 14.06.2010, яким було скасовано рішення виконавчого комітету Борівської сільської ради № 12 від 15.02.2007, не свідчить про сплив позовної давності в даній справі, як і не доведено факт такої обізнаності.

Вирішуючи заяву відповідача ОСОБА_4 , поданої його представником адвокатом Стеценком Ю.В., про стягнення судових витрат, суд виходив із того, що ухвалою суду від 13.06.2024 року закрито провадження у даній справі, в частині позовних вимог до відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , у зв`язку з відмовою позивача від позову. Оскільки такі обставини є підставою відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, для відшкодування витрат відповідача за його заявою, суд, враховуючи клопотання про зменшення розміру судових витрат до 5 000,00 грн, у зв`язку з недотриманням критеріїв, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України, та урахуванням майнового стану позивача, дійшов висновку про стягнення з позивача ОСОБА_6 на користь відповідача ОСОБА_4 витрат на правничу допомогу у розмірі 25 000 грн.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Законодавець у статті 4 ЦПК України встановив, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання або оспорювання. Перелік способів захисту, визначений у частині другій статті 16 ЦК України, не є вичерпним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (абзац 12 частини другої вказаної статті).

Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Порушенням є такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилось або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Завданням суду при здійсненні правосуддя є забезпечення, зокрема, захисту прав і законних інтересів юридичних осіб, інтересів суспільства і держави, відтак, встановивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу у захисті. Вказані норми визначають об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес.

Верховний Суд наголошував, що вказаний вище підхід є загальним і може застосовуватись при розгляді будь-яких категорій спорів, оскільки недоведеність порушення прав, за захистом яких було пред`явлено позов, у будь-якому випадку є підставою для відмови у його задоволенні (постанова Верховного Суду від 10.09.2020 у справі №904/3368/18).

З огляду на наведене, у межах даної справи про витребування майна позивачу належало довести 1) набуття ним права власності на спірні об`єкти нерухомого майна відповідно до встановленого законодавством поряду, 2) вибуття із володіння позивача поза його волею та 3) заволодіння майном відповідачами незаконно, без відповідної правової підстави.

Висновки суду про набуття позивачем прав власності на спірне нерухоме майно не відповідають встановленим у справі обставинам з огляду на наступне.

Згідно із статтею 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом, а відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З матеріалів справи вбачається, що у 1997 році членами трудового колективу колгоспу «Комсомолець» було прийнято установчий договір про створення та діяльність колективного сільськогосподарського підприємства «Борівка» шляхом реорганізації, затверджено Статут та встановлено пайовий фонд у розмірі 50% вартості майна. та обрано голову цього кооперативу.

Засновниками КСП «Борівка» стали триста двадцять сім членів (а.с. 28-38, т. 1) й позивач до їх числа не входить.

Згідно зі статтею 7 Закону України від 14.02.1992 «Про колективне сільськогосподарське підприємство» об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство. Майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство, як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» до пайового фонду майна членів підприємства включається вартість основних виробничих і оборотних фондів, створених за рахунок діяльності підприємства, цінні папери, акції, гроші та відповідна частка від участі в діяльності інших підприємств і організацій. Уточнення складу і вартості пайового фонду майна членів підприємств, у тому числі реорганізованих, проводиться за методикою, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Право членів підприємства на пайовий фонд майна залежить від їх трудового внеску. Члену підприємства щорічно нараховується частина прибутку залежно від частки у пайовому фонді, яку за його бажанням може бути виплачено або зараховано у збільшення частки в пайовому фонді. Ці відносини регулюються статутом підприємства. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. У разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Спори, що виникають при здійсненні цього права, розглядаються судом.

Згідно з пунктами 13, 14 Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 № 177, майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства за зразком згідно з додатком. Уразі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкуваннявидається нове свідоцтво. Свідоцтво видається сільською, селищною або міською радою згідно із списком осіб, які мають право на майновий пай підприємства. До зазначеного списку додаються такі документи: акт розрахунку уточненого пайового фонду; уточнена структура пайового фонду; уточнений перелік майна пайового фонду.

Для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно-правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП. Усі подані документи формуються в окрему справу по кожному підприємству. Факт оформлення свідоцтва засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради. Оформлені свідоцтва реєструються у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП. Видача свідоцтва громадянину проводиться безоплатно. Відмову у видачі свідоцтва можна оскаржити в судовому порядку. У разі втрати чи пошкодження свідоцтва громадянину видається дублікат, про що робиться відповідний запис на бланку свідоцтва.

Порядком розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики України від 14.03.2001 № 62 (втратив чинність 24.05.2013) передбачалось, що виділення із складу пайового фонду майна у натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням у процесі вирішення майнових питань здійснюється підприємством-правонаступником (користувачем) на підставі рішення зборів співвласників (п. 9). При цьому, саме збори співвласників після розгляду пропозицій комісії щодо визначення розмірів майнових паїв затверджують результати розподілу майна пайового фонду та переліки майна, яке виділяється у натурі групам співвласників (п. 12)

Пунктом 13 Порядку № 62 визначено, що після затвердження зборами співвласників переліків майна для виділення вищезазначеним групам співвласників комісія (комісією з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектора економіки):

- визначає місцезнаходження майна і юридичну особу - користувача майна, яке виділено кожній із груп співвласників і до якого перейшли зобов`язання з виділення майнових паїв у натурі співвласникам;

- передає не пізніше 10 днів з дня затвердження зборами співвласників підприємствам-правонаступникам (користувачам майна) уточнені списки груп співвласників та переліки майна, призначеного для виділення кожній із груп, а копії цих документів - сільській раді.

У разі невиконання рішень зборів співвласників щодо виділення підприємством-правонаступником (користувачем) майна у натурі власнику майнового паю, подальший захист прав власника майнового паю вирішується в судовому порядку.

Пунктами 15, 16 Порядку № 62 також передбачалося, що при виділенні майна в натурі конкретному власнику підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна мало зробити відмітку про виділення майна в натурі у свідоцтві про право власності на майновий пай члена КСП, що засвідчувалося підписом керівника підприємства та печаткою. Вказане свідоцтво з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, акт приймання-передавання майна могло бути підставою для оформлення права власності на виділене майно у встановленому порядку.

Зміст вище наведених вимог, дозволяє дійти висновку про те, що співвласник, який виявив бажання отримати в натурі належну йому частку майна в індивідуальну власність має право подати зборам співвласників майнових паїв відповідну заяву, яку ці збори розглядають та приймають відповідні рішення, що оформляються протоколом. І лише за наявності відповідного рішення загальних зборів підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна має право зробити відмітку про виділення майна в натурі у свідоцтві про право власності на майновий пай члена КСП, виданому відповідною сільською, селищною або міською радою.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що право особи на отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі відповідної цивільно-правової угоди та виділення майна в натурі пов`язані не виключно з самим по собі існуванням такого права, а й з механізмом його реалізації, що не виключає обов`язку особи здійснити певні дії, визначені законом (постанова Верховного Суду від 11.01.2022 у справі №273/1321/20, провадження №61-15399св21).

В постановах Верховного Суду від 10.10.2018 у справі № 683/908/15-ц (провадження № 61-17330св18), від 12.12.2018 у справі № 686/11271/16-ц (провадження № 61-15886св18) та від 09.10.2019 у справі № 683/527/16-ц (провадження № 61-31845св18) наведено правовий висновок про те, що до договору купівлі-продажу майнового паю має додаватися основний правовстановлюючий документ, що підтверджує право на майновий пай, яким є свідоцтво про право власності на майновий пай члена КСП встановленого зразка. Право власності на майновий пай (частку) посвідчується відповідним свідоцтвом, вирішення питання про видачу якого перебуває у компетенції сільської, селищної або міської ради.

Отже, позивач, стверджуючи про набуття права власності на спірне майно, мав довести 1) набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі цивільно-правових угод, 2) отримання у Борівській сільській раді свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП, на заміну попередніх свідоцтв; 3) ухвалення зборами співвласників КСП «Борівка» рішення про затвердження переліку майна, для виділення позивачу як співвласнику майна; 4) підписання Акту приймання-передачі майна в натурі позивачу підприємством правонаступником (користувачем) й проставлення відмітки про виділення майна у свідоцтві про право власності на майновий пай члена КСП.

Із наведеного переліку позивачем на підтвердження своїх вимог подані: свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП, що оформлені на інших осіб такопії цивільно-правових угод (на цифровому носії); протокол № 4 засідання комісії з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки (КСП «Комсомолець) від 12.02.2007, Протокол № 2 загальних зборів співласників майна реорганізованого КСП «Борівка» від 13.02.2007 та Акт від 14.02.2007 прийому передачі в натурі майна пайового фонду на підставі рішення комісії від 12.02.2007.

Отже, станом на 12.02.2007 позивач, що не був засновником-членом КСП «Борівка», не виконав вимог законодавства щодо отримання у Борівській сільській раді на підставі цивільно-правових угод свідоцтва про право власності на майновий пай. Відповідно, сільська рада не вносила зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, попередні свідоцтва не анулювала, відповідний запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП не вчиняла.

Не отримавши такого свідоцтва, позивач не набув статусу співвласника майна КСП «Борівка» та, відповідно, прав на отримання в натурі частки майна КСП.

Відсутність у позивача оформленого відповідно до вимог чинного на той час законодавства на його ім`я свідоцтва про право власності на майновий пай, унеможливлювала як звернення до загальних зборів співвласників КСП «Борівка», так і підписання акта приймання-передавання майна, адже підприємство-правонаступник (користувач) мало зробити відмітку про виділення майна позивачу в натурі саме у свідоцтві про право власності на майновий пай члена КСП, виданому відповідною сільською, селищною або міською радою.

Самі по собі протокол № 4 від 12.02.2007 засідання комісії з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки (реорганізованого КСП «Комсомолець»), рішення загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП «Борівка» від 13.02.2007, протокол № 2, а також акт прийому-передачі від 14.02.2007, на чинність яких суд послався, як доказ набуття позивачем прав власника, на переконання колегії суддів не мають правового значення, оскільки не підміняють оформленого у встановленому законодавством порядку свідоцтва про право власності на майновий пай з відміткою про виділення майна в натурі індивідуально, що разом із актом приймання-передавання майна , є законодавчо визначеною підставою для оформлення права власності на виділене майно.

Разом із тим, колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на неналежність Проколів №4 від 12.02.2007 та №2 від 13.02.2007, акту прийому-передачі від 14.02.2007 як доказів, адже такі документи не містять інформацію щодо предмета доведення, й стосуються виділення в натурі позивачу, як співвласнику КСП «Комсомолець», майна на суму 340 922 грн, що становить 66,77 відсотків від загального пайового фонду реорганізованого КСП «Комсомолець». Водночас, у цій справі, позивач посилається на придбання майнових паїв КСП «Борівка» на загальну суму 324 758, що становить 63,61% пайового фонду КСП «Борівка».

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Акт прийому передачі від 14.02.2007 складений саме на підставі рішення комісії від 12.02.2007 щодо виділення позивачу в натурі майна, як співвласнику КСП «Комсомолець», а наявність будь-якого юридичного зв`язку КСП «Борівка» та КСП «Комсомолець» матеріали справи не містять.

Також, як встановлено судом, рішення виконавчого комітету Борівської сільської ради Макарівського району Київської області № 12 від 15.02.2007, яким було вирішено оформити право власності позивача на майно, скасоване Рішенням Борівської сільської ради Макарівського району Київської області № 221-26-V від 14.06.2010 (а.с. 74 том 2).

Доказів оскарження позивачем рішення Борівської сільської ради Макарівського району Київської області № 221-26-V від 14.06.2010 у судовому порядку, матеріали справи не містять. Водночас обізнаність позивача із таким рішенням підтверджується рішенням Макарівського районного суду Київської області від 08.02.2012 року у справі № 2-919/11 (а.с. 84-89 том 2), яким ОСОБА_6 було відмовлено у визнанні права власності на майно на підставі Акту прийому передачі від 14.02.2007 та рішення комісії від 12.02.2007. У вказаній справі позивач вважав, що ухваленням рішення № 221-26-V від 14.06.2010, Борівська сільська рада не визнає його право власності на нерухоме майно.

За наведених обставин, висновки суду першої інстанції про доведеність прав власника, що ґрунтуються на чинності протоколу № 4 від 12.02.2007 засідання комісії з організації вирішення майнових питань, що виникають у процесі реформування аграрного сектору економіки (реорганізованого КСП «Комсомолець»), рішення загальних зборів співвласників майна реорганізованого КСП «Борівка» від 13.02.2007, протоколу № 2, а також акту прийому-передачі від 14.02.2007, є безпідставними й не відповідають встановленим у справі обставинам.

Право, на захист якого подано позов, у позивача відсутнє, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Разом із тим колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на підстави, які суд першої інстанції вважав достатніми для витребування майна, адже рішення суду не містить посилання на відповідну норму матеріального права.

Зокрема, суд вважав, що повторна передача спірного майна у власність ОСОБА_5 відбувалась без його попереднього вилучення у позивача ОСОБА_6 , що свідчить про вибуття спірного майна з володіння позивача проти його волі. При цьому суд, посилаючись на п. 150 постанови ВП ВС від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц, вважав, що для захисту прав позивача не потрібно визнавати недійсними протокол № 1 від 10.08.2013 зборів уповноважених членів КСП «Борівка», акт приймання-передачі нерухомого майна від 12.08.2013, складений між уповноваженим від співвласників КСП «Борівка» та ОСОБА_5 , а також наступні договори купівлі-продажу, на підставі яких майно було відчужено на користь інших відповідачів у справі.

Аналіз наведених мотивів та встановлених обставин свідчить, що судом першої інстанції у спірних правовідносинах застосовано правовий механізм визначений статтею 388 ЦК України (а саме пунктом 3 частини 1) - віндикацію, витребування своєї речі не володіючим власником від володіючого не власника.

Такий спосіб захисту застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником (законним володільцем) і володільцем майна відсутні договірні відносини і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного безпосередньо із власником договору.

Віндикація - це передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульного володільця), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Для застосування положень пункту 3 частини першої статті 388 ЦК України є визначальним питання добросовісності/недобросовісності набувача, оплатність чи неоплатність набуття добросовісним набувачем такого майна, а також обставини, за яких спірне майно вибуло з володіння первісного власника (за волею чи без волі власника, наприклад, чи в порядку продажу майна у виконавчому провадженні при виконанні судового рішення чи за інших умов), а тому такі обставини підлягають обов`язковому з`ясуванню та перевірці судом для правильного вирішення ним спору.

Між тим, за висновком колегії суддів, обставини вибуття майна з володіння позивача у межах даної справи не знайшли підтвердження, адже позивачем не доведено набуття у встановленому законом порядку прав власника щодо спірного майна.

Про неможливість вибуття майна із володіння позивача крім іншого свідчить сам факт ухвалення рішення Макарівського районного суду у справі № 2-919/11 про відмову ОСОБА_6 у задоволенні позову про визнання права власності, шо мав місце 08.02.2012, тобто за рік до передачі спірного майна у власність ОСОБА_5 .

За встановлених обставин відсутності у позивача прав власника, задоволення вимог про витребування у відповідачів спірного майна, недобросовісність чи незаконність набуття якими не встановлена, є порушенням статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року, якими закріплено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а право приватної власності є непорушним.

Оскільки доводи апеляційних скарг щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, а також неправильного застосування норм матеріального права є обґрунтованими, відповідно до ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового судового рішення про відмову ОСОБА_6 у задоволенні позову.

У частині тринадцятій статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Оскільки у задоволенні позову відмовлено, на позивача ОСОБА_6 покладаються понесені ним витрати із сплати судового збору за подання позову, а також витрати ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , понесені за подання апеляційних скарг, у розмірі по 20 130 грн на кожного.

Щодо витрат правничу допомогу за заявою відповідача ОСОБА_4 , поданої його представником адвокатом Стеценком Ю.В., про стягнення судових витрат, колегія суддів зважаючи на доводи апеляційної скарги у цій частині та позицію позивача, виходить з наступного.

Так, ухвалою суду першої інстанції від 13.06.2024 закрито провадження у даній справі, в частині позовних вимог до відповідачів: ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята-шоста статті 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3)обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України).

З аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3)розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи (висновки у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 357/380/20(провадження № 14-20цс22)).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі висновки сформульовані у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року (справа №686/5757/23).

Так, на підтвердження понесених витрат на надання правової (правничої) допомоги відповідачем ОСОБА_4 подано договір про надання правової допомоги (а. с. 97 том 4), додаткову угоду до договору (а. с. 98 том 4), акт приймання-передачі наданих послуг і виконаних робіт (а.с. 208 том 4), платіжну інструкцію про оплату наданих адвокатом послуг у сумі 42 700,00 грн (а.с. 209 том 4).

Згідно зазначених відповідачем судових витрат, витрати на професійну правничу (правову) допомогу складають 42 700,00 грн, а також понесені судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 1263,00 грн.

Представником позивача подано клопотання про зменшення розміру судових витрат до 5 000,00 грн, в обґрунтування якого вказав, що позивач не погоджується із заявленим розміром судових витрат на професійну правничу допомогу в сумі 42 700 грн у зв`язку з недотриманням критеріїв, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Позивач також просив врахувати його фінансовий стан під час вирішення питання про стягнення судових витрат.

Погоджуючись із визначеним судом першої інстанції розміром витрат на правничу допомогу 25 000 грн, представник позивача у суді апеляційної інстанції не заперечив щодо покладення на нього витрат у розмірі 1263 грн, що понесені відповідачем на відправку поштової кореспонденції.

Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги Стеценка Юрія Володимировича , в інтересах ОСОБА_4 , у частині присудження витрат на правничу допомогу у розмірі 42 700,00 грн, адже така сума відшкодування суд не відповідає як критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), так і критерію розумності їхнього розміру.

Як вбачається із поданого розрахунку, 24 500 грн із вказаної суми становлять витрати пов`язані із участю/прибуттям представника у судові засіданнях, а решту - підготовку клопотань та ознайомлення із матеріалами та доказами. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, обґрунтований відзив по суті позову (відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України) представником ОСОБА_4 поданий не був.

Враховуючи викладене вище, керуючись принципом справедливості та розумності, ураховуючи позицію позивача, колегія суддів вважає, що обґрунтований розмір витрат на правничу допомогу, який підлягає компенсації ОСОБА_4 , становить 25 000 грн.

Також колегія суддів вважає, що наявні підстави для компенсації ОСОБА_4 судових витрат у розмірі 1263 грн, що пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій, на здійснення відправлення поштової кореспонденції. Про такі витрати заявлено у короткому відзиві на позов, розрахунок наведено у заяві про відшкодування судових витрат, докази поштових відправлень наявні у матеріалах справи.

Отже, судові витрати, що за насідками судового розгляду підлягають компенсації ОСОБА_4 і покладаються на позивача ОСОБА_6 становлять 26 263 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 задовольнити.

Апеляційну скаргу адвоката Стеценка Юрія Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_4 , задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 21 жовтня 2024 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судові витрати у розмірі 26 263 грн.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 судові витрати, пов`язані із сплатою судового збору за подання апеляційної скарги по 20 130 грн на кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 24 квітня 2025 року.

Судді: Є. П. Євграфова

Т. О. Писана

Д. Р. Гаращенко