Справа № 296/3820/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

18 квітня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Петровської М.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Дзюман О.І.,

заявниці - ОСОБА_1 ,

представника заявниці - адвоката Бобчика І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира із заявою про видачу обмежувального припису, відповідно до змісту якої просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_2 , що мешкає за адресою: АДРЕСА_1 на строк шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав, а саме:

- заборонити ОСОБА_2 перебувати в місці проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 ;

- заборонити ОСОБА_2 наближатися на відстань меншу ніж 100 метрів до місця проживання ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , та інших місць частого відвідування заявниці;

- заборонити ОСОБА_2 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею;

- заборонити ОСОБА_2 вести листування, телефонні переговори з ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обгрунтування заяви вказує, що 27 листопада 2024 року сторонами був зареєстрований шлюб, та вони проживали вони разом у квартирі заявниці за адресою: АДРЕСА_2 . Під час спільного проживання, особливо після народження дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово вчиняв щодо неї фізичне та психологічне насильство, піднімав руку, що стало підставою для виклику правоохоронних органів. За її черговим зверненням, відносно ОСОБА_2 було складено терміновий заборонний припис від 21.02.2025 та зобов`язано залишити місце проживання заявниці, заборонено вхід та перебування в місці проживання заявниці, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою. Крім того, заявниця неодноразово зверталася до правоохоронних органів за фактом вчинення домашнього насильства зі сторони ОСОБА_2 , а саме 12.10.2024 року (ЄО ЖРУП ГУНП від 12.10.2024 № 46611), 21.02.2025 року (ЄО ЖРУП № 2 ГУНП № 182), 23.03.2025 року (ЄО ЖРУП № 2 ГУНП № 290), 02.03.2025 року (ЄО ЖРУП № 2 ГУНП № 786), 12.03.2025 року (ЄО ЖРУП № 2 ГУНП № 1596), 13.03.2025 року (ЄО ЖРУП № 2 ГУНП № 1696). Однак, такі заходи не сприяли нормалізації стосунків. Також, було проаналізвано веб-сайт «Судова влада України, і за прізвищем ОСОБА_2 судами Житомирської області було винесено/перебуває на розгляді велика кількість кримінальних проваджень та справ про адміністративне правопорушення.Враховуючи постійне фізичне та психологічне насильство зі сторони ОСОБА_2 , потребує захисту в порядку, передбаченому Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

В судовому засіданні представник заявниці ОСОБА_1 - адвокат Бобчик І.М. підтримав вимоги заяви та просив їх задовольнити.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 пояснила, що під час вагітності та спільного проживання чоловік виявляв ознаки раптової агресії, безпідставно ревнував її і влаштовував сварки. ОСОБА_2 став неадекватним. Шість разів викликала поліцію і лише один раз було складено заборонний припис.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду заяви про видачу обмежувального припису.

Суд, вислухавши пояснення заявниці ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_3 , показання свідка ОСОБА_4 , повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, дослідивши всі зібрані у справі докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

За змістом ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (далі по тексту - Закон України), домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі.

Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.3 Закону України, дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на подружжя.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_5 ) перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 листопада 2024 року.

Від шлюбу у заявниці та ОСОБА_2 народилась спільна дитина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2

ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Заявниця неодноразово зверталася до правоохоронних органів за фактом вчинення домашнього насильства зі сторони ОСОБА_2 , а саме: 12.10.2024 (ЄО ЖРУП ГУНП від 12.10.2024 № 46611), 21.02.2025 (ЄО ЖРУП № 2 ГУНП № 182), 23.03.2025 (ЄО ЖРУП № 2 ГУНП № 290), 02.03.2025 (ЄО ЖРУП № 2 ГУНП № 786), 12.03.2025 (ЄО ЖРУП № 2 ГУНП № 1596), 13.03.2025 (ЄО ЖРУП № 2 ГУНП № 1696).

21.02.2025 відносно ОСОБА_2 винесено терміновий заборонний припис № 473079 у зв`язку із скоєнням ним психологічного насильства стосовно своєї дружини ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебуваючи за місцем проживання в АДРЕСА_2 , завдав шкоди психологічного характеру. Вказаним приписом, строком на десять діб з 22:10 21.02.2025 до 10:22 03.03.2025, зобов`язано кривдника залишити місце проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено на вхід та перебування в місці проживання (перебування) постраждалої особи, заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою.

Вважаючи, що ОСОБА_2 чинить щодо неї психологічне насильство, заявниця ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису.

Згідно п.1 ч.1 ст.350-2 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно п.14 ч.1 ст.1 Закону №2229-VIII психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону №2229-VIII, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.

Згідно пункту 7 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з ч.3 ст.26 Закону №2229-VIII, рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону №2229-VIII встановлено, що оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Оцінка ризиків має проводитись за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників і умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи.

Враховуючи вищенаведені положення Закону №2229-VIII, суд зазначає, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Положеннями статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, свідок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , показала, що є сестрою заявниці ОСОБА_1 , а ОСОБА_2 є чоловіком заявниці. Вони всі разом проживали за адресою: АДРЕСА_2 . Під час вагітності ОСОБА_7 , ОСОБА_8 завжди приходив з червоними очима і відразу лягав спати. Вона була очевидцем постійних сварок між сестрою та її чоловіком. Зокрема, ОСОБА_8 довів Руслану до такого стану, що її поклали у лікарню, коли вона була вагітна. ОСОБА_2 агресивний, вона його боїться, оскільки їй також погрожував фізичною розправою. Наразі ОСОБА_2 забрали в ЗСУ і приблизно три тижні він не турбує їх з сестрою.

Разом з тим, заявницею ОСОБА_1 в ході розгляду справи не надано достатніх доказів на підтвердження наявності ризиків, передбачених Законом №2229-VIII.

Зокрема, саме по собі звернення заявниці до органів поліції та винесення термінового заборонного припису, за відсутності сукупності інших підтверджуючих наявність ризиків доказів, зокрема, доказів притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, наявність неприязних стосунків між подружжям, не свідчить про вчинення ОСОБА_2 психологічного насильства щодо заявниці та не підтверджує необхідність видачі стосовно нього обмежувального припису. Крім того, терміновий заборонний припис від 21.02.2025 взагалі не містить даних про те, в чому полягало домашнє насильство відносно заявниці та такий припис є формальним.

Враховуючи відсутність документального підтвердження наявності ризиків, передбачених Законом №2229-VIII, а також зважаючи, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб і у разі настання відповідних факторів та ризиків, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису.

Керуючись Законом України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству, ст.ст. 247, 258, 259, 263-265, 268, 294, 350-1 -350-8, 352 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), заінтересована особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про видачу обмежувального припису, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено: 22.04.2025.

Суддя М. В. Петровська