Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.04.2025 Справа №607/13350/24 Провадження №2/607/625/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого судді Стельмащука П.Я., за участю секретаря судового засідання Двикалюк І.В., представника позивача Стецюка Ю.О., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом представника ОСОБА_2 адвоката Стецюка Юрія Олеговича до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Представник ОСОБА_2 адвокат Стецюк Ю.О. звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики від 18.01.2024 у розмірі 12500 доларів США, 3% річних від суми заборгованості за весь час прострочення з 19.04.2024 до дня ухвалення судового рішення, на підставі ст.625 ЦК України.

В обґрунтування позову зазначено, що 18.01.2024 позивач ОСОБА_2 передала (позичила) відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 12500 доларів США, про що свідчить розписка про отримання грошових коштів від 18.01.2024. Відповідач зобов`язалась повернути кошти до 18.04.2024 включно. Однак, у встановлений строк, та в подальшому, відповідач борг позивачу не повернула, тому позивач змушена звернутись за захистом своїх порушених прав в судовому порядку.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_3 від 18.06.2024 відкрито провадження у вищевказаній справі за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні 03.09.2024 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.02.2025 справу передано для розгляду судді Стельмащуку П.Я., у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_3 з посади.

Ухвалою судді від 06.03.2025 справу прийнято до провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті на 10.04.2025.

В судовому засіданні 10.04.2025 представник позивача ОСОБА_4 позов підтримав та просив задовольнити.

В судовому засіданні 10.04.2025 відповідач ОСОБА_1 позов визнала.

Ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 09 год. 30 хв. 17.04.2025.

Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, керуючись такими міркуваннями.

18.01.2024 відповідач ОСОБА_1 позичила у позивача ОСОБА_2 12500 доларів, про що свідчить складена та підписана того ж дня сторонами письмова розписка.

Згідно розписки, відповідач зобов`язалась повернути позичені кошти до 18.04.2024 включно.

В судовому засіданні сторони визнали, що в розписці йдеться саме про долари Сполучених Штатів Америки, а не будь-якої іншої держави.

Згідно ч. 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 89 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (статті 1046, 1047 ЦК України).

Відповідно до вимог статей 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконувати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 статті 530 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За нормами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, зазначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Предметом позики у даній справі є долари США. У той же час, грошовою одиницею України є гривня (частина перша статті 99 Конституції України). Але Основний Закон не встановлює заборони використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України). Тобто, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на території України за номінальною вартістю (частина перша статті 192 ЦК України), тоді як обіг іноземної валюти регламентований законами України.

Приписи чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, у якому має бути виражене та виконане зобов`язання (частина перша статті 192, частина перша статті 524, частина перша статті 533 ЦК України), однак не забороняють вираження у договорі грошового зобов`язання в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на перерахунок грошового зобов`язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України щодо іноземної валюти.

Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (частина друга статі 524 ЦК України). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частина друга статті 533 ЦК України).

Як укладення, так і виконання договірних зобов`язань, зокрема позики, виражених через іноземну валюту, не суперечить законодавству України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошей (суму позики), тобто таку ж суму грошових коштів в іноземній валюті, яку він отримав у позику (частина перша статті 1046, частина перша статті 1049 ЦК України).

Згідно із ч. 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення відповідачем майнових прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі суми позики, а саме 12500 доларів США.

Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних на підставі статті 625 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проте, згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу.

З 24.02.2022 і по день ухвалення судом рішення в Україні діяв воєнний стан. Дана обставина є загальновідомою та не потребує доказування в силу ч. 3 статті 92 ЦПК України.

Отже, відповідач звільнена від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 ЦК України, на підставі п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, тому не повинна сплачувати 3% річних від суми боргу.

За таких обставин, у задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних на підставі статті 625 ЦК України належить відмовити.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, як судовий збір, так і інші судові витрати, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в розмірі 5106,12 грн. (з розрахунку 1% від ціни позову, яка складається із суми основного боргу 12500 доларів США + 61,48 доларів США, як 3% річних). Позов задоволено частково, а саме стягнуто лише основну суму боргу 12500 доларів США.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 5081,12 грн. судового збору (12500 доларів США х 40,649 грн/1 долар США х 1%).

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 18.01.2024 у розмірі 12500,00 доларів США.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 5081,12 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Тернопільського апеляційного суду у 30-денний строк з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: с. Петриків, Тернопільський район, Тернопільська область, РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Рішення складено та проголошено 17.04.2025.

Головуючий суддя П. Я. Стельмащук