УХВАЛА

25 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 944/5646/21

провадження № 61-4304ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 18 вересня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Львівської обласної прокуратури про відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органу, що здійснює досудове розслідування, прокуратури та суду, витрат, сплачених за юридичну допомогу та інших витрат,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Державної казначейської служби України (далі - ДКС України), Львівської обласної прокуратури, в якому просив суд стягнути з ДКС України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на його користь: відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 052 000,00 грн; витрати на проїзд для участі у судових засіданнях у розмірі 15 313,68 грн; витрати на правову допомогу

у розмірі 123 482,00 грн.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 18 вересня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ДКС України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 000,00 грн.

Стягнуто з ДКС України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат на проїзд для участі в судових засіданнях у розмірі 15 313,68 грн.

Стягнуто з ДКС України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 компенсацію витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 123 482,00 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Яворівського районного суду Львівської області

від 25 листопада 2024 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката

Мацепури В. С. задоволено частково.

Стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 34 164,94 грн.

Стягнуто з Львівської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 витрати, що пов`язані із залученням експерта та проведення експертизи у розмірі 18 480,00 грн.

У задоволенні решти вимог заяви відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 10 березня 2025 року апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури задоволено частково.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мацепури В. С. залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу ДКС України задоволено частково.

Апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури на додаткове рішення Яворівського районного суду Львівської області від 25 листопада 2024 року залишено без задоволення.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 18 вересня 2024 року змінено, викладено резолютивну частину рішення у такій редакції.

Стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 1 000 000,00 грн компенсації моральної шкоди.

В іншій частині рішення Яворівського районного суду Львівської області

від 18 вересня 2024 року залишено без змін.

Додаткове рішення Яворівського районного суду Львівської області

від 25 листопада 2024 року залишено без змін.

24 квітня 2025 року ДКС України через підсистему «Електронний суд» звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 18 вересня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 березня 2025 року (повний текст постанови виготовлено 20 березня

2025 року, касаційна скарга надійшла до суду 04 квітня 2025 року), в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просила суд скасувати оскаржувані судові в частині стягнення з ДКС України, прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог до ДКС України.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої та другої статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

У постанові Львівського апеляційного суду від 10 березня 2025 року зазначено, що дата виготовлення повного тексту 20 березня 2025 року, отже останній тридцятий день на касаційне оскарження припадає на 21 квітня 2025 року (понеділок).

Представник заявника звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою

24 квітня 2025 року, тобто з порушенням строку подачі касаційної скарги.

У касаційній скарзі взагалі не порушується питання поновлення строку подачі касаційної скарги та не надано доказів поважності пропуску такого строку.

Оскільки представником заявника не заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та не надано відповідних доказів, касаційну скаргу необхідно залишити без руху відповідно до вимог частини третьої статті 393 ЦПК України та надати особі строк для подання відповідного клопотання.

Крім того, подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження з огляду на наступне.

У порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не доданий документ, що підтверджує сплату судового збору.

У касаційній скарзі ДКС України вказує, що від сплати судового збору вони звільненні на підставі частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до пункту 11 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Від сплати судового збору у такому випадку звільняється позивач, а саме особа, якій було заподіяно шкоду.

Однак, у даній справі касаційну скаргу подає відповідач - ДКС України, яка відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» не звільнена від сплати судового збору за подання касаційної скарги у таких категоріях справ.

Ураховуючи викладене, заявнику необхідно сплатити судовий збір у порядку та розмірі, які визначено Законом України «Про судовий збір».

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України від 08 липня 2011 року «Про судовий збір», який набрав чинності 01 листопада 2011 року.

При цьому з 15 грудня 2017 року набули чинності зміни до вказаного Закону України щодо сплати судового збору на підставі Закону України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про судовий збір» за подання касаційної скарги справляється судовий збір, який відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої цієї статті становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви в розмірі оспорюваної суми.

Підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»

(у редакції, чинній на день звернення до суду з цим позовом) передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення

в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у 2021 році та заявляв позовну вимогу майнового характеру.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 270,00 грн (0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 908,00 грн, 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб - 11 350,00 грн).

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

При цьому суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем.

Заявником позовні вимоги оскаржуються в частині стягнення коштів з ДКС України.

Отже, заявнику необхідно сплатити судовий збір за подачу касаційної скарги

у розмірі 22 700,00 грн:

1) Оскаржувана ціна позову - 1 138 795,68 грн (1 000 000,00+15 313,68+123 482,00=1 138 795,68);

2) Судовий збір за позовну вимогу майнового характеру - 11 350,00 грн (1 138 795,68*1%=11 387,96 грн, максимальний розмір судового збору - 11 350,00 грн );

3) Судовий збір за подачу касаційної скарги - 22 700,00 грн (11 350,00*200%=22 700,00).

Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК у м. Києві/Печерс.р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026007, код банку отримувача (МФО): 899998, код класифікації доходів бюджету: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату в повному обсязі.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Державної казначейської служби України на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 18 вересня 2024 року та постанову Львівського апеляційного суду від 10 березня 2025 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць