Справа № 758/9690/18
Провадження № 2/758/1362/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 квітня 2025 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Оболонській Ю.С.,

за участю: третьої особи та представника позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - адвоката Синявського В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, -

В С Т А Н О В И В :

1.Описова частина

В липні 2018 р. позивач ОСОБА_2 звернулася до Подільського районного суду м. Києва з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 150 000,0 грн та моральну шкоду в розмірі 50 000,0 грн, завдану залиттям її квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , з вини відповідача, який є власником квартири АДРЕСА_2 , що розташована поверхом вище над її квартирою.

1.1. Стислий виклад позиції

Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_2 проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_2 поверхом вище будинку. Квартира в якій проживає ОСОБА_2 була неодноразово затоплена. Перший випадок залиття трапився ще в 2009 р., другий 2013 р., з вини мешканців квартир АДРЕСА_2 . А саме: в квартирі у ванній кімнаті залито стелю та стіни, в коридорі залито стелі та стіни. Причиною залиття став роз`єднаний злив від умивальника каналізаційну систему, в результаті чого вода з умивальника потрапила в пустоту між стіною та гіпсокартонною перегородкою. 04.07.2015 р. з вини відповідача її квартиру було залити повторно. 24.04.2015 р. відбулося ще одне залиття, причиною було халатне ставлення мешканців квартири АДРЕСА_2 до сантехнічного обладнання. Усі наслідки такого багаторазового залиття зафіксовані в акті обстеження та квартира потребує термінового ремонту. Позивачка зверталася до відповідача добровільно відшкодувати завдану шкоду в розмірі 463 825.6 грн. Крім того відкрито кримінальне провадження № 0007788 передбаченого статтею 125 КК України за нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та ОСОБА_1 . Неправомірними діями відповідача позивачу завдано моральну шкоду у розмірі 350 00,0 грн, що виразилася у негативних емоціях та переживаннях. З приводу пошкодженого майна. ОСОБА_2 є інвалідом першої групи, проведення ремонтних робіт і відновлення помешкання є надзвичайно важким процесом.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 30.07.2018 року дана позовна заява була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 20.12.2018 року за клопотанням позивача було продовжено ОСОБА_2 строк на усунення недоліків позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, на 10 (десять) днів з дня отримання копії ухвали, в інакшому випадку позов вважати неподаним та повернути позивачу.

Станом на 10.01.2020 року недоліки позовної заяви усунуті не були.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 10.01.2020 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири - повернуто позивачу, оскільки позивач не усунула недоліки позовної заяви.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, яка постановою Київського апеляційного суду від 06.07.2020 р. задоволена, ухвала Подільського районного суду міста Києва від 10 січня 2020 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 16.10.2020 р. вищевказаний позов на підставі ст.185 ЦПК України був залишений без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків.

11.12.2020 р. ухвалою Подільського районного суду м. Києва позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири - повернуто позивачу в зв`язку з неусуненням недоліків.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05.07.2021 р. ухвала суду від 11.12.2020 р. скасована, а питання про відкриття провадження у справі передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою від 02.02.2022 р. вищевказаний позов був залишений без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків, які були усунуті позивачем у встановлений законом строк.

Провадження у справі відкрито ухвалою від 01.07.2022 р. з призначенням розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою від 23.11.2023 р. задоволено клопотання сторони позивача та витребувано у Комунального підприємства Київської міської державної адміністрації «Київське міське бюро технічної інвентаризації» відомості, що підтверджують право власності/користування об`єктом нерухомості за адресою: АДРЕСА_3 .

В липні 2024 р., під час підготовчого провадження, представник позивача - адвоката Константинов О.Г. подав заяву про збільшення позовних вимог, обґрунтовуючи тим, що за час розгляду справи відповідач через неналежне утримання своєї квартири, здійснив неодноразове залиття квартири позивача. Крім того, вартість будівельних робіт та їх обсяг збільшився. За таких обставин вартість послуг по усуненню недоліків, що відбулися внаслідок залиттям квартири АДРЕСА_4 становить в розмірі 463 825.6 грн.

Ухвалою від 05.07.2024 р. відмовлено в задоволені заяви позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Ухвалою від 03.09.2024 р. замінено неналежного відповідача - ОСОБА_5 на належного відповідача - ОСОБА_6 .

Ухвалою від 19.09.2024 р. відмовлено в задоволені заяви представника позивача ОСОБА_2 - адвоката Константинова О.Г. про забезпечення позову.

У вересні 2024 р. представником відповідача - адвокатом Синявським В.В., через канцелярію суду, поданий відзив, в якому сторона відповідача просила відмовити в позовних вимогах, оскільки вимоги позивача є необгрутновними та незаконними, та просили застосувати строк позовної давності. Обґрунтовуючи тим, що починаючи з 2018 р. по липень 2024 р. відповідач не знав та не міг знати, що відповідач має вимоги матеріального характеру. Первинним доказом у справі мають бути акти про залиття квартири. В Матеріалах справи міститься шість актів. Позивач стверджує, що злиттям її кватири є квартира відповідача. Проте, акти про залиття квартири спростовують такі висновки позивача. З актів залиття від 07.02.2017 р., 24.02.2017 р., 09.10.2013 р. 21.07.2015 р., 03.12.2019 р. та 21.06.2023 р. вбачається, що встановити причини залиття квартири АДРЕСА_4 не має змоги, крім того наявні сліди старого залиття, промерзання стін, як причина з`явлення тріщини В обґрунтування розміру заявленої матеріальної шкоди позивач надає специфікацію ФОП ОСОБА_7 до договору підряду № ВС і вимагає і вимагає сплатити 463 тис. грн. Тому умови на яких ФОП ОСОБА_7 виставив комерційну пропозицію є незрозумілою. Поверхневий аналіз наданого ФОП ОСОБА_7 розрахунку свідчить про те, що позивач планує за рахунок позивача зробити собі ремонт. Цей рахунок немає нічого спільного із розміром реальної заподіяної шкоди. Позивачка заявила позовні у 2018 р., а перший акт про залиття було складено 09.10.2013, зі спливом майже 5 років.

В підготовчому засіданні 17.01.2025 р. протокольною ухвалою відмовлено ОСОБА_1 , яка діяла як представник позивача, у вступі її у справу як третьої особу із самостійними вимогами та підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні 19.02.2025 р. протокольною ухвалою представнику позивача ОСОБА_1 задоволено клопотання в частині залучення її як третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог та відмовлено в клопотанні в частині залучення до участі в справі як третьої особи ОСОБА_4 .

В судовому засіданні ОСОБА_1 , діючи як представник позивача та третя особа на стороні позивача без самостійних вимог підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені у позові обставини. Додала, що вона є власником даної квартири, але позов не подавала та не буде подавати, оскільки позов подано її матір`ю ОСОБА_2 тому, що остання звільнена від сплати судового збору та проживає в квартирі без реєстрації. Пояснила, що відповідач заливає її квартиру постійно.

Представник відповідача в судовому засідання проти вимог позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на безпідставність заявлених вимог та недоведеність їх належними та допустимими доказами; надав пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам. Додав, що за рахунок відповідача представник позивача хоче зробити коштовний ремонт в квартирі.

Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків.

2.Мотивувальна частина

2.1.Фактичні обставини, встановлені судом

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16.05.2005 р. має зареєстроване місце проживання не спірній квартирі, а за іншою адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , виданого 10.08.2016 р., позивач у справі має інвалідність 1 групи.

Як убачається за наданої довідки, видано КП «Центральний Подільського району мста Києва» від 24.01.2013 р., більш ніж 5 років до звернення до суду, позивач ОСОБА_2 проживає без реєстрації у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою, виданою КП «Центральний Подільського району мста Києва» від 24.01.2013 р.

Власником квартири АДРЕСА_6 , згідно договору купівлі-продажу від 04.10.1996 року, посвідченого Першою київською держаною нотаріальною конторою за реєстровим № 22- 5041, є третя особа у справі - ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою від 11.11.1998 р. виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_6 зареєстрована за ОСОБА_8 , на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою київською держаною нотаріальною конторою від 04.10.1996 р. № 22- 5041.

Як вбачається довідки № 472 від 05.08.10 КП «Дирекція з управління житлового фонду Подільського району» будинок АДРЕСА_7 та АДРЕСА_7 це одна і таж споруда.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20.03.2013 (справа № 2607/1074/2013) позов комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» до ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 , треті особи: комунальне підприємство «Центральний», Управління охорони культурної спадщини Київської міської державної адміністрації, ОСОБА_12 , ОСОБА_1 про зобов`язання привести приміщення в попередній стан задоволено частково, зобов`язано ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_3 поновити в межах своїх квартир планування горища будинку АДРЕСА_7 в попередній стан.

Як вбачається з листа Державної архітектурно-будівельної інспекції від 09.03.2010 р. № 7/26-967/s/08 вбачається, що перевіркою з виїздом на місце встановлено, що гр. ОСОБА_3 виконує будівельні роботи з реконструкції горища будинку, що є місцем загального користування, без затвердженого належним чином проекту та дозволу на виконання будівельних робіт, за виявлені порушення гр. ОСОБА_3 інспекцією притягнуто до адміністративної відповідальності та його попереджено про зупинення виконання робіт та усунення порушень.

Відповідно до Акту про залиття від 07.02.2017 року, складеного комісією «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» у складі заступника начальника Дубовик О.О., провідного інженера ОСОБА_13 , майстра т/д ОСОБА_14 причиною залиття квартири АДРЕСА_6 встановити не має змоги.

Згідно листа №№ 106-оп/м-8961-1186 від 05.05.2017 Подільської районної в місті Києві державної адміністрації вбачається, що залиття квартири АДРЕСА_6 відбулося з квартири , розташованої поверхом вище, внаслідок недбалого ставлення її власника до санітарно-технічного обладнання квартири.

Як вбачається з кошторису без дати, складеного ПП «В М. БУД», вартість ремонту ремонтно-будівельних робіт (без заначення адреси) становить 28 822,8 грн.

Відповідно до Акту про залиття від 09.10.2013 року, складеного комісією «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» у складі майстра т/д ОСОБА_15 , майстра т/д ОСОБА_16 , майстра т/д Гукалюк І.М. при обстеженні квартири АДРЕСА_6 виявили, що в квартирі залито в ванній кімнаті стелю та стін, та в коридорі стелю та стіну. Причиною залиття являється роз`єднаний злив від умивальника в каналізаційну систему, в результаті чого вода з умивальника попадала в пустоту між стіною та гіпсокортонною перегородкою, тобто залиття виникло в результаті халатного ставлення мешканців квартири АДРЕСА_2 до сантехнічного обладнання.

Відповідно до Акту про залиття від 21.07.2015 року, складеного комісією «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» у складі старшого майстра Райдугіна Н.В., майстра ОСОБА_18 , майстра ОСОБА_19 при обстеженні квартири виявили, що квартири з 4-х кімнат, розташована на другому поверсі 3-х поверхового будинку, забудови до 1917 р., ремонт в квартирі не проводився більше 5-ти років. В кімнаті АДРЕСА_8 є невеликі тріщини старого походження, кімната АДРЕСА_9 - наявні тріщини старого походження, кімната АДРЕСА_4 та кімната АДРЕСА_10 - невеликі тріщини старого походження. В коридорі, кухні та ванній кімнаті на стелі та стінах залиття старого походження. Зі слів мешканки тріщини утворилися в результаті проведення ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_2 та в квартирі АДРЕСА_8 , що розташовані поверхом вище.

Відповідно до Акту про залиття від 24.04.2017 року, складеного комісією «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» у складі головного інженера Рослого П.М., провідного інженера ОСОБА_20 , провідного інженера ОСОБА_21 в ході обстеження встановлено залиття квартири (ремонт 2009) № 3 в житловому будинку АДРЕСА_7 , що у Подільському районі, відбулося з вище розташованої квартири АДРЕСА_2 , внаслідок недбалого відношення її власника до санітарно-технічного обладнання квартири.

Відповідно до Акту обстеження від 03.12.2019 року, складеного комісією «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» у складі інженера Попова С.А., інженера ОСОБА_22 , майстра дільниці № 1 ОСОБА_14 , квартири АДРЕСА_6 , на підставі звернення, що надійшло до КБУ «Контактний центр міста Києва» від 28.11.2019 № 9-454822/2 громадянки ОСОБА_8 , вбачається в кімнатах сліди старого залиття, жовті плями, відшарування шпалер, розкриття волосяних тріщин. Зі слів мешканки тріщини утворилися в результаті проведення ремонтних робіт в квартирі АДРЕСА_2 , що розташовані поверхом вище та через промерзання стін.

Відповідно до Акту обстеження від 21.06.2023 року, складеного комісією «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» у складі головного інженера Гукалюка І.М., провідного інженера ОСОБА_23 , старшого майстра ОСОБА_24 , слюсарі-сантехніка ОСОБА_25 , квартири АДРЕСА_6 , на підставі звернення від 30.05.2023 р. № 310663/М-820, від 01.06.2023 р. № 3-380184/1, від 06.06.2023 р. № 3-396519/1, від 14.06.2023 р. № 106/М-36/1, вбачається в кімнатах сліди старого залиття, жовті плями, відшарування шпалер. Висновки та рекомендації: Пошкодження у квартирі АДРЕСА_4 вищезазначеного житлового будинку було виявлено, зі слів власника квартири, у травні поточного року після завершення опалювального періоду 2022/2023 р., момент залиття невідомо. Встановити причину залиття працівникам Опорного пункту № 1 немає можливості через ненадання доступу до розташованої вище квартири АДРЕСА_2 житлового будинку для проведення огляду технічного стану інженерно- комунікаційних трубопроводів, зокрема трубопроводу центрального опалення (стояку), так як власник квартири АДРЕСА_2 впродовж тривалого часу перебуває за кордоном. Визначення причини залиття квартири АДРЕСА_4 для подальшого вжиття відповідних заходів по її усуненню можливо при наданні доступу до вище розташованої квартири АДРЕСА_2 вказаного житлового будинку.

Відповідно до Акту про залиття квартири АДРЕСА_11 від 12.10.2023 року, складеного комісією «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» у складі головного інженера Гукалюка І.М., провідного інженера ОСОБА_23 , провідного інженера ОСОБА_26 , слюсаря-сантехніка ОСОБА_25 відповідно до звернення від 23.10.2023 р. № 3-752468/1, виявлено в кімнатах сліди старого залиття, жовті плями, відшарування шпалер, розкриття волосяних тріщин, питання відшкодування збитків, нанесених у квартирі АДРЕСА_4 , вирішувати з власником квартири АДРЕСА_2 зазначеного житлового будинку.

Згідно договору купівлі-продажу від 20.08.2009 р., посвідченого ПН КМНО Лисюком В.О. за реєстром № 1433, власником квартири АДРЕСА_12 , що знаходиться над спірною квартирою, є відповідач ОСОБА_3 .

2.2. Мотиви, з яких виходить суд при ухвалені рішення та застосовані норми права

Суд, оцінюючи вказані докази, бере до уваги, що статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідночастини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини 2 статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз`яснено у пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Отже системний аналіз норм чинного законодавства щодо відшкодування шкоди свідчить про те, що предметом доказування у справі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, є обставини щодо факту залиття квартири, особи-завдавача шкоди, причинного зв`язку між діями завдавача та наслідками у виді шкоди, вини завдавача шкоди у завданні збитків, розміру збитків, заподіяних внаслідок залиття квартири.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 р. № 76, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 р. за № 927/11207 (далі - «Правила»), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). У додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; дата аварії, її характер та причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття та про обсяг робіт для усунення його наслідків.

У листі Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 29.12.2009 р. № 12/20-11-1975 «Щодо ремонту квартири після залиття» зазначено, що при складенні акту про залиття присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної особи є обов`язковою. Тобто факт залиття, характер залиття та його причини, завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість) та його наслідків має бути зафіксований актом комісійного обстеження квартири, складеним за обов`язкової участі винної особи. Акт обов`язково має бути підписаний всіма членами комісії. Відмова від підпису складеного акта присутніми особами від потерпілої сторони та з боку винної сторони не впливає на його чинність (у такому випадку в акті має бути зазначено, що згадані особи - прізвище, ім`я, по батькові - підписувати складений акт відмовилися з таких-то причин). З наведеного слідує, що на підтвердження позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди позивачі повинні надати належні та допустимі докази, які б підтверджували факт залиття їх квартири з вини відповідачів, зокрема, комісійний акт, який складено із додержанням вищевказаних вимог Правил, у якому містяться відомості про факт залиття, винну особу, причини залиття, завдані пошкодження та обсяг робіт для їх усунення.

Разом з цим наданий позивачем Акт від 07.02.2017 р., 24.02.2017 р., 09.10.2013 р. 21.07.2015 р., 03.12.2019 р. та 21.06.2023 р. не містять відомостей про дату залиття, а також висновків про винну особу та обсяги робіт, необхідні для усунення наслідків залиття; у акті відсутні відомості про обстеження квартири відповідача. Крім того в цьому акті відсутні висновки комісії про особу, що заподіяла шкоду, обсяг робіт, необхідний для усунення наслідків залиття.

Дослідивши вказані документи, враховуючи норми чинного законодавства та правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.02.2018 р. у справі № 2-1974/11, суд дійшов висновку, що акти від 07.02.2017 р., 24.02.2017 р., 09.10.2013 р. 21.07.2015 р., 03.12.2019 р. та 21.06.2023 р., наданий позивачем, не може бути належним та допустимим доказом заподіяння відповідачами майнової шкоди. Інших доказів неправомірності дій відповідача щодо залиття належної позивачу квартири матеріали справи не містять.

Крім того, позивачка не є власником квартири АДРЕСА_6.

Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність одночасно усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки; шкоди; причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; вини. Таким чином, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів неправомірних дій відповідачів щодо залиття квартири позивача, як не доведено як факту спричинення позивачам матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири по вині відповідачів, а також розміру цієї шкоди. За таких підстав суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_27 про відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з недоведеністю таких вимог.

3. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов такого висновку.

Позивач внаслідок залиття квартири було завдано моральну шкоду, яка виразилась у емоційному стресі, душевних стражданнях, негативних емоціях, переживанням з приводу залиття та пошкодження квартири. Також через залиття було порушено звичний та розмірений спосіб життя, виникла необхідність докладання додаткових зусиль для його нормалізації та витрачання свого власного часу для вирішення проблем пов`язаних з усуненням наслідків залиття.

Згідно статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

При цьому на підтвердження завдання позивачу моральної шкоди, нею не надано суду жодного доказу. Крім того, дослідженими доказами спростовано доводи позивача про протиправну бездіяльність відповідачів по відношенню до позивача.

За таких обставин, враховуючи також, що вимога про відшкодування моральної шкоди в даному випадку є похідними від вимог про відшкодування матеріальної шкоди, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідачів 350 000,0 грн у відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає.

4. Щодо застосування загального строку позовної давності, заявленого стороною відповідача, суд дійшов такого висновку.

Строки позовної давності (в цивільному процесі) встановлені в Главі 19 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України). І відповідно, строки позовної заяви починають обраховуватись з дати, коли позивач дізнався або мав дізнатись про порушення своїх прав (вчинення кримінального правопорушення).

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності становить 3 (три) роки. Саме в рамках 3 (трьох) років потерпіла особа має звернутись із позовної заявою у цивільному процесі, якщо позов не було подано в рамках кримінального процесу, і, щоб не програти справу через пропуск строків позовної давності.

Відповідно до частин першої, четвертої та сьомої статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Форма та зміст позовної заяви повинні відповідати вимогам, встановленим до позовів, які пред`являються у порядку цивільного судочинства. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Таким чином, перший акт про залиття було складено 09.10.2013, тобто строк позовної давності закінчився 09.10.2016 р., позивачка заявила позовні вимого у 2018 р.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно з вимогами статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, від 10.02.2010 р. § 58).

5. Висновки суду

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, отже у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

6. Судовий збір

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, а позивач, як особа з інвалідністю 1 групи, була звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати у вигляді даного судового збору в розмірі 2 000,0 грн. підлягають віднесенню на рахунок держави.

На підставі наведеного, ст.ст. 22, 23, 319, 1166, 1167 ЦК України, керуючись ст. ст.4, 12, 76-81, 141, 258-259, 264-265, 352, 353, 355 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому копія повного судового рішення не була вручена в день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування учасників справи:

позивач - ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_5 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

третя особа на стороні позивача - ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_13 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач - ОСОБА_3 (зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_14 ; РНОКПП НОМЕР_3 ).

Суддя Н. М. Ларіонова