Справа № 712/1933/25
Провадження 2/712/1792/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Пономаря В.О.,

за участю секретаря судового засідання Кеденко Я.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси із указаним позовом, у якому просив визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, квартирою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначив, що він на підставі ордера № 444 серії С, виданого на підставі рішення виконкому Соснівської ради народних депутатів 03.02.1983 отримав право на заселення вказаної квартири разом із дружиною та двома доньками. Наразі у квартирі зареєстровані він, його дружина ( ОСОБА_2 ), дочка (відповідач 1, ОСОБА_3 ), та внук (відповідач 2, ОСОБА_4 ).

Позивач стверджує, що у 2017 році відповідачі виїхала на постійне місце проживання до Республіки Польща та не проживають в спірній квартирі, а також не несуть витрат на оплату житлово-комунальних послуг та утримання житла. Реєстрація місця проживання відповідачів не відповідає фактичному місцю їх проживання.

Ухвалою суду від 21.02.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та витребовано в Державній прикордонній службі України інформацію про перетин державного кордону громадянином України ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просили задовольнити.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила задовольнити.

В судове засідання відповідачі у справі повторно не з`явилася, про час, дату та місце слухання справи повідомлені в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. Про причини неявки в судові засідання відповідачі суд не повідомляли, своїм правом на надання відзиву на позов вони не скористалися, заяв про відкладення слухання справи чи розгляд справи за їх відсутності до суду не направляли.

Оскільки судом вживалися передбачені законом заходи щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, вони вважаються такими, що належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилися, не подали відзив, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів

Ураховуючи те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, керуючись ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до копії ордеру № 444 від 03.02.1983, виданого виконавчим комітетом Соснівської ради народних депутатів, вбачається, що квартиронаймачем квартири за адресою: АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 .

Згідно з довідкою Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 12.02.2025 за вказаною адресою зареєстровані такі особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

З Акта опитування сусідів від 13.02.2025 вбачається, що за вказаною вище адресою фактично проживають позивач ОСОБА_1 та його дружина ОСОБА_2 , інші особи не проживають.

Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 25.03.2025, ОСОБА_5 виїхала з території України 13.07.2024 через пункт пропуску Ягодин; ОСОБА_6 виїхав з території України 28.07.2021 в напрямку м. Познань (Польща) через пункт пропуску Бориспіль-D.

За змістом ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно із ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Аналіз ст. 71, 72 ЖК України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання.

Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи.

Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені ст. 71 ЖК України строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24.10.2018 у справі № 490/12384/16-ц, від 22.11.2018 у справі № 760/13113/14-ц, від 26.02.2020 у справі № 333/6160/17, від 18.03.2020 у справі № 182/6536/13-ц, від 22.12.2021 у справі № 758/12823/17.

Верховний Суд виходить з того, що відповідно до цивільного процесуального закону позивач має довести факт відсутності відповідача у жилому приміщенні без поважних причин.

Як зазначено в позовній заяві, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають в Республіці Польща.

Як видно з документів, наданих на ухвалу Державною прикордонною службою, відповідачі протягом 2017-2024 років здійснювали в`їзд в Україну та виїзд в напрямку м. Познань (Польща). У 2024 році ОСОБА_3 загалом перебувала на території України 6 днів, а ОСОБА_4 не в`їжджав на території України з липня 2021 року. При цьому, відповідно до пояснень позивача та третьої особи, ОСОБА_3 за місцем реєстрації не з`являлася.

Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності.

Так, на думку суду, надані позивачем докази, щодо не проживання відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у належний спосіб не спростовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У ст. 81 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом не встановлено, а матеріали справи не містять будь-яких доказів про те, що відповідачі намагалися проживати у спірній квартирі, а позивач чинив їм перешкоди. Зокрема, відповідач не звертався до правоохоронних органів щодо неможливості використання майна, не звертався до суду із відповідним позовом. Відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не доведено, що у спірній квартирі знаходились їх речі, як не надано існування доказів про існування домовленостей між сторонами щодо користування житлом у разі відсутності відповідача понад шість місяців.

З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без поважних причин не проживають за адресою: АДРЕСА_2 понад строки, встановлені законом.

За таких обставин, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно із п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесені позивачем судові витрати підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 10.02.2025 № ПН3282025 про сплату судового збору в сумі 1 212,00 грн.

Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено повністю, суд стягує із відповідачів на користь позивача судовий збір в розмірі 1 212 грн, по 606,00 грн з кожного.

Керуючись ст. 7, 8, 12, 81, 141, 142, 258-259, 263, 264, 265, 273, 352, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 понесені витрати за сплату судового збору в розмірі 1 212,00 грн, по 606,00 грн із кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено з урахуванням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України 22.04.2025.

Сторони у справі:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач 1: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач 2: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя В.О. Пономар