Справа № 539/1951/25
Провадження № 2/539/965/2025
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2025 року
Суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області Алтухова О.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державної казначейської служби про стягнення коштів, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Державної казначейської служби України про стягнення коштів.
Ознайомившись зі змістом поданої позовної заяви та доданими до неї документами приходжу до висновку про те, що позовна заява не підсудна Лубенському міськрайонному суду Полтавської області суду і має бути передана на розгляд Печерському районному суду м.Києва, з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
В позовній заяві позивач, посилаючись на норми ст. 625 ЦК України, просить стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську служби України суму інфляційних витрат в сумі 63 965 грн.45 коп. та три відсотки річних у сумі 16 537 грн.07 коп., всього 80 502 грн.52 коп., а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати у вигляді судового збору.
При вирішенні питання про відкриття провадження по вказаній справі було встановлено, що дана цивільна справа не підсудна Лубенському міськрайонному суду Полтавської області, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За загальним правилом підсудності, відповідно до ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.
Стаття 28 ЦПК України містить перелік цивільних справ, в яких встановлена підсудність за вибором позивача. Тобто останньому надається право вибору підсудності залежно від категорії справи або за наявності інших зазначених у законі умов.
Підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це така підсудність, при якій позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох вказаних в законі судів. Така процесуальна пільга встановлена законодавцем для позивачів у деяких справах з метою зробити судовий захист їх суб`єктивних прав більш зручним.
Згідно ч. 4 ст. 28 ЦПК України позови, пов`язані з відшкодуванням шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.
Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є стягнення 3% річних та інфляційних втрат; фактична підстава позову невиконання рішення суду, яке набрало законної сили 15.05.2023, у справі №539/2673/21, яким на користь позивача, в рахунок відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду в розмірі 435 500 грн.
Тобто, вимог про відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури та суду вказаний позов не містить, а тому не надає позивачу право звернутися з позовом до суду за зареєстрованим місцем свого проживання.
Будь яких інших обставин, передбачених ст. 28 ЦПК України, які надають позивачу право на вибір підсудності, судом не встановлено та позивачем не зазначено.
У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
У даному випадку між сторонами виникло грошове зобов`язання, оскільки одна сторона зобов`язана сплатити певну, визначену судовими рішеннями, грошову суму стягувачу.
З огляду на відсутність підстав для визначення підсудності цієї справи за вибором позивача, для визначення підсудності цієї справи слід застосовувати загальні правила підсудності, встановлені ч. 2 ст. 27 ЦПК України.
Таким чином, адміністративно - територіальним розташуванням юридичної особи, до якої подано позов, є Печерський район міста Києва, тому даний спір має розглядатися Печерським районним судом м. Києва.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
За наведених обставин, суд вважає за необхідне передати вказану цивільну справу за територіальною юрисдикцією (підсудністю) на розгляд до Печерського районного суду м. Києва, оскільки дана справа не підсудна Лубенському міськрайонному суду Полтавської області.
За таких обставин, позов ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про стягнення коштів за несвоєчасне виконання рішення суду підлягає передачі на розгляд до Печерського районного суду м. Києва.
Керуючись ст. ст. 27, 31, 187 ЦПК України, суддя,-
постановив:
Копію ухвали направити позивачу.
Передачу справи здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження цієї ухвали, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення скарги без задоволення.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду О.С. Алтухова