Справа № 2/593/171/2025
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" квітня 2025 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі в режимі відеоконференції представника позивачки адвоката Істеревича А.З., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Бережани цивільну справу № 593/308/25 за позовом, поданим представником позивачки адвокатом Істеревичем Андрієм Зіновійовичем в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

27 лютого 2025 року адвокат Істеревич Андрій Зіновійович в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернувся до Бережанського районного суду Тернопільської області із позовною заявою про збільшення розміру аліментів, що стягуються на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2011 року у справі № 2-190/2011 зобов`язано відповідача ОСОБА_2 сплачувати на утримання його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 300 (трьохсот) гривень щомісячно, а так як для забезпечення гармонійного розвитку сина вказаних коштів є недостатньо та визначений судом розмір аліментів на даний час є меншим, а ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого Законом України ''Про державний бюджет на 2025 рік'', що суперечить ч. 2 ст.182 Сімейного Кодексу України, а тому враховуючи вищевказане, просив збільшити розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_2 на підставі рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2011 року в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 300 (трьохсот) гривень до 2500 (двох тисяч п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення у зміненому виді з дня набрання рішенням законної сили і продовжити до досягнення сином повноліття.

6 березня 2025 року ухвалою Бережанського районного суду Тернопільської області провадження у зазначеній справі було відкрито та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась. Представник позивачки адвокат Істеревич Андрій Зіновійович, беручи участь в судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції, подані вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні поданому ним позову, просив їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Горський Олег Іванович надіслав суду письмову заяву, у якій просив справу розглядати у їх відсутності, відповідач позов про збільшення розміру аліментів з 300 до 2500 гривень визнає та не заперечує проти його задоволення.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачки та взявши до уваги визнання позову стороною відповідача, прийшов до висновку, що позовні вимоги, подані представником позивачки адвокатом Істеревичем Андрієм Зіновійовичем в інтересах ОСОБА_1 , слід задоволити, виходячи із наступного.

Статтею 8 Закону України ''Про охорону дитинства'' передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положеннями статті 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх спільно з дитиною чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечити такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Правила ст. 182 Сімейного Кодексу України визначають обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, такий розмір має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно зі статтею 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що з 14 травня 2009 року по 12 квітня 2011 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 . З часу розірвання шлюбу сторони проживали роздільно і не підтримували шлюбних відносин та з вказаного часу неповнолітній син сторін проживав разом з позивачкою і перебував на її утриманні, а відповідач згідно рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2011 року, постановленого у цивільній справі № 2-190/2011 за позовом ОСОБА_4 щомісяця сплачував на користь позивачки аліменти на утримання їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 300 гривень;

Вищевказаний факт підтверджений долученою до матеріалів справи копією виконавчого листа, виданого на підставі рішення Козівського районного суду від 12 квітня 2011 року, постановленого у цивільній справі № 2-190/2011, яке набрало законної сили.

У вищевказаному документі зазначено, що стягнення аліментів розпочати з 1 квітня 2011 року і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги про збільшення розміру аліментів з 300 до 2500 гривень на утримання дитини відповідачем визнано про що свідчить подана його захисником письмова заява.

Згідно статті 13 Цивільно-процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 4 ст.206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

А так як згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом та позивачка, посилаючись на те, що присуджений у 2011 році розмір аліментів по 300 грн. на дитину, на даний час безумовно є недостатнім навіть для задоволення базових потреб, особливо з огляду на суттєве зростання цін на продукти харчування, одяг, медикаменти протягом останніх років і такий присуджений рішенням суду розмір аліментів суперечить ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, оскільки є меншим 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а крім цього вказані вимоги визнані відповідачем, а відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню, тому враховуючи зазначене, у відповідності до ч. 4 ст.206 ЦПК України суд прийшов до висновку, що подані представником позивачки позовні вимоги слід визнати підставними та такими, що підлягають до задоволення.

Приймаючи рішення про задоволення позову поряд із вищевказаним, суд враховує безспірне та фактичне зростання щорічних потреб дитини, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов`язку батьків щодо утримання дитини та вважає наявними підстави для збільшення розміру аліментів, який визначений рішенням суду у твердій грошовій сумі - з 300 грн. до 2500 грн..

У ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 '' Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача; згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні в порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

А так як відповідач позов визнав, тому з відповідача у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України підлягає до стягнення лише 50 % судового збору, яка згідно Закону України ''Про судовий збір'' мала би бути сплачена позивачкою при зверненні до суду, а решту 50 % судового збору слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 180-183, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 76-82, 89, 141, 142, ч.4 ст.206, 258-259, 263-265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги, подані адвокатом Істеревичем Андрієм Зіновійовичем в інтересах ОСОБА_1 задоволити.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_2 на підставі рішення Козівського районного суду Тернопільської області від 12 квітня 2011 року по справі № 2-190/2011 в користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 300 (трьохсот) гривень до 2500 (двох тисяч п`ятсот) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягнення у зміненому розмірі з дня набрання рішенням законної сили і продовжувати до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 в користь держави 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок судового збору, решту судових витрат віднести за рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Відомості про сторін по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.