Справа № 555/837/25
Номер провадження 6/555/11/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" квітня 2025 р. м.Березне

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючої судді Мельничук Н.В.

за участю секретаря судового засідання Стасюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березне подання старшого державного виконавця Березнівського ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Овдійчука Р.В. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника Фермерського господарства «Федаса Віктора Васильовича» з виконання наказу №918/1962/13 виданого Господарським судом Рівненської області 14.02.2014 року та наказу №918/230/13-Г виданого Господарським судом Рівненської області 21.03.2013 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

Старший державний виконавець Березнівського ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Овдійчук Роман Володимирович звернувся до Березнівського районного суду Рівненської області із поданням про надання дозволу на примусове проникнення до приміщення місця реєстрації боржника Фермерського господарства «Федаса Віктора Васильовича», , яке знаходиться за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с.Тишиця, вул. Шевченка, 16 та на територію підприємства боржника, де знаходиться арештоване майно за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с.Тишиця, вул. Лесі Українки, 3Б з метою виявлення арештованого майна.В обґрунтування подання покликається на те, що на виконанні у Березнівському відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження № 68186366 з примусового виконання наказу № 918/1962/13 від 14.02.2014 року Господарського суду Рівненської області про стягнення з ФГ «Федаса Віктора Васильовича» на користь Українського Державного фонду підтримки фермерських господарств боргу в розмірі 29 582,39 гривень та наказу № 918/230/13-Г від 21.03.2013 року Господарського суду Рівненської області про стягнення з ФГ «Федаса Віктора Васильовича» на користь Українського Державного фонду підтримки фермерських господарств боргу в розмірі 22 270 гривень. Виконавчі документи були повторно пред`явлені до примусового виконання 20 січня 2022 року. Відповідно до ст.3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем 20.01.2022 року було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №68186366 та №68185109 якими боржника зобов`язано подати декларацію про майно та доходи та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей ( копії постанов були надіслані сторонам виконавчого провадження). Вказує, що державним виконавцем було вжито усіх заходів передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» щодо примусового виконання рішень судів. Також постановою №39477285 накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно належне боржнику та на грошові кошти боржника, що містяться на рахунках у банківських установах. Згідно аналітичного пошуку ТЗ ЄДР МВС України транспортні засоби належні боржнику відсутні. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно №390329172 майно, яке б належало боржникові на праві приватної власності відсутнє. Боргові зобов`язання боржника перед стягувачем забезпечено заставою, а саме: комбайн зернозбиральний марка СК-5, 1987 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 , враховуючи вищенаведене державним виконавцем було проведено опис і арешт даного майна відповідно до постанови про опис та арешт майна боржника №57034230 від 18.12.2018 року та акту опису й арешту майна від 06.11.2013 року та передано на відповідальне збереження керівнику ФГ «Федаса В.В.» ОСОБА_1 (про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного і арештованого майна зберігача було попереджено). Оскільки торги електронної системи ДП СЕТАМ з реалізації арештованого майна не відбулися у зв`язку з відсутністю зареєстрованих покупців, дане майно в подальшому перебувало на зберіганні у зберігача ОСОБА_1 . Керівник ФГ «Федаса В.В.» ОСОБА_1 жодних дій щодо погашення боргу згідно рішення суду на користь стягувача не вчиняв, на неодноразові виклики державного виконавця не з`являвся. Вимогами державного виконавця від 14.03.2025 року №5668, від 02.04.2025 року №7369 було зобов`язано керівника підприємства боржника ОСОБА_1 надати відомості про місцезнаходження майна належного боржникові на праві приватної власності, бути присутнім та надати доступ для проведення виконавчих дій щодо перевірки наявності арештованого майна. 10.04.2025 року державним виконавцем було здійснено виїзд за адресою реєстрації підприємства- боржника, а саме: АДРЕСА_1 , про що складено відповідний акт. Актом державного виконавця від 10.04.2025 року встановлено факт не допуску керівником ФГ «Федас В.В.» до місця знаходження арештованого майна, перешкоджанням державному виконавцю вчинення виконавчих дій шляхом фізичного тиску та погрозами фізичної розправи. За результатами виїзду за адресою боржника, виявити арештоване майно не вдалося. Просить винести рішення про примусове проникнення до приміщення місця реєстрації боржника та на територію де знаходиться арештоване майно.

Приписами ч.2 ст. 439 ЦПК України встановлено, що суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

В судове засіданнястарший державний виконавець Овдійчук Р.В. не з`явився, у поданні просить розгляд справи проводити у його відсутності.

Інші учасники (сторони) у відповідності до вимог ст. 439 ЦПК України в судове засідання не викликалися.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали подання та дослідивши долучені до нього докази, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні у Березнівському відділі державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває зведене виконавче провадження № 68186366 з примусового виконання наказу № 918/1962/13 від 14.02.2014 року Господарського суду Рівненської області про стягнення з ФГ «Федаса Віктора Васильовича» на користь Українського Державного фонду підтримки фермерських господарств боргу в розмірі 29 582,39 гривень та наказу № 918/230/13-Г від 21.03.2013 року Господарського суду Рівненської області про стягнення з ФГ «Федаса Віктора Васильовича» на користь Українського Державного фонду підтримки фермерських господарств боргу в розмірі 22 270 гривень.

Виконавчі документи були повторно пред`явлені до примусового виконання 20 січня 2022 року. Державним виконавцем 20.01.2022 року було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №68186366 та №68185109 якими боржника зобов`язано подати декларацію про майно та доходи та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей (копія постанов додається).

Постановою державного виконавця №39477285 накладено арешт на все рухоме і нерухоме майно належне боржнику та на грошові кошти боржника, що містяться на рахунках у банківських установах.

Відповідно до постанови про опис та арешт майна боржника №57034230 від 18.12.2018 року накладено арешт на майно що належить боржнику ОСОБА_1 , а саме на комбайн зернозбиральний марка СК-5, 1987 року випуску, ДНЗ НОМЕР_1 , № двигуна НОМЕР_2 , об`єм двигуна 6300 см. куб.

Керівник ФГ «Федас В.В.» на виклики державного виконавця від 21.11.2022, 11.01.2024, 15.01.2024, 10.02.2025, 14.03.2025, 02.04.2025 не з`явився на вимогу щодо сплати боргу за виконавчим документом або надання підтверджуючих документів про сплату боргу.

Згідно з вимогою державного виконавця від 25.02.2025 року №3492, з вимогою державного виконавця від 14.03.2025 року №5668, з вимогою державного виконавця від 02.04.2025 року №7369 було зобов`язано керівника підприємства боржника ОСОБА_1 надати відомості про місцезнаходження майна належного боржникові на праві приватної власності, бути присутнім та надати доступ для проведення виконавчих дій щодо виявлення та опису майна належного боржнику.

Актом державного виконавця від 10.04.2025 року встановлено факт не допуску керівником ФГ «Федас В.В.» до місцезнаходження арештованого майна, перешкоджанням державному виконавцю вчинення виконавчих дій шляхом фізичного тиску та погрозами фізичної розправи. За результатами виїзду за адресою боржника за адресою реєстрації підприємства - боржника, а саме: АДРЕСА_1 , виявити арештоване майно не вдалося.

З представлених доказів вбачається, що виконавець вживає передбачені законодавством способи, спрямовані на виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Водночас, як передбачено ст. 30 Конституції України, кожному гарантовано недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку не інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, стаття 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року).

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Такі правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі №757/41727/19-ц.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Однак, конституційна гарантія недоторканності житла чи до іншого володіння особи не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.

Так, відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 439 Цивільного процесуального кодексу України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Отже, аналізуючи докази надані заявником на підтвердження вимог подання, суд дійшов висновку, що державний виконавець належним чином обгрунтував неможливість виконання рішення суду в інший спосіб, а також той факт, що проведенню виконавчих дій по виконанню рішення суду перешкоджає відсутність можливості доступу державного виконавця до житла боржника, тому, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, оскільки дії державного виконавця спрямовані на реальне та своєчасне виконання рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст.ст. 3, 76, 77, 258-261, 353-355, 439 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Подання старшого державного виконавця Березнівського ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Овдійчука Романа Володимировича про примусове проникнення до приміщення місця реєстрації боржника Фермерського господарства «Федаса Віктора Васильовича», , яке знаходиться за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с.Тишиця, вул. Шевченка, 16 та на територію підприємства боржника, де знаходиться арештоване майно за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с.Тишиця, вул. Лесі Українки, 3Б - задовольнити.

Надати дозвіл старшому державному виконавцю Березнівського ВДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Овдійчуку Р.В. на примусове проникнення до приміщення місця реєстрації боржника Фермерського господарства «Федаса Віктора Васильовича», , яке знаходиться за адресою: Рівненська область, Рівненський район, с.Тишиця, вул. Шевченка, 16 та на територію підприємства боржника, де знаходиться арештоване майно за адресою: АДРЕСА_2 з метою виявлення арештованого майна.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Мельничук Н. В.