Справа № 194/2213/24
Номер провадження № 2/194/6/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Коркіної Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в загальному позовному провадженні цивільну справу за позовною заявою Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Киричук Г.М. через систему «Електронний суд» звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та відповідачем було укладено кредитні договори №701 від 11 липня 2019 року на підставі якого відповідачу видано кредитну картку з лімітом, який було в подальшому збільшено до 49937,89 грн.; №101 від 11 серпня 2021 року на підставі якого відповідачу видано кредитні кошти у сумі 15200 грн.; №401 від 11 січня 2022 року на підставі якого відповідачу видано кредитні кошти у сумі 15000 грн. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаними договорами не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитними договорами, відповідач станом на 31 жовтня 2024 року має заборгованість: по кредитному договору №701 від 11 липня 2019 року у в розмірі 82270,18 грн., з яких 49937,89 грн. - заборгованість за кредитом, 32332,29 грн. - заборгованість по відсоткам; по кредитному договору №101 від 11 серпня 2021 року у в розмірі 19499,72 грн., з яких 11316,93 грн. - заборгованість за кредитом, 2,15 грн. - заборгованість по відсоткам; 8180,64 грн. заборгованість за комісією; по кредитному договору №401 від 11 січня 2022 року у в розмірі 24363,33 грн., з яких 14348,62 грн. - заборгованість за кредитом, 3,11 грн. - заборгованість по відсоткам; 10011,60 грн. заборгованість за комісією. Позивач звертався до відповідача із письмовою вимогою про повернення кредиту, проте жодних дій з боку останнього вчинено не було. За кредитними договорами відповідач користувався і здійснював платежі, отже строк позовної давності не пропущено. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 126133,23 грн., та судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

Відповідач подав відзив на позов відповідно до змісту якого просив відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Позивач не надав суду належних доказів направлення та вручення вимоги про добровільну сплату боргу. Нарахована комісія є неправомірною згідно ЗУ «Про споживче кредитування». Також позивачем пропущений строк позовної давності.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Відповідач та представник відповідача не з`явилися у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, однак представник відповідача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 11 липня 2019 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 підписано Заяву №701 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої, банк відкрив відповідачу кредитний ліміт у розмірі 10000,00 грн. на умовах, передбачених у цьому договорі, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 47,88 % річних.

Відповідач ОСОБА_1 ознайомився з всією інформацією щодо отримання кредиту, що підтверджується його підписом в Заяві №701 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осібвід 11 липня 2019 року та в Паспорті споживчого кредиту.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №701 від 11 липня 2019 року, станом на 31 жовтня 2024 року заборгованість за кредитним договором становить 82270,18грн., з яких 49937,89 грн. - заборгованість за кредитом; 32332,29 грн. - заборгованість по відсоткам.

Також, з розрахунку заборгованості та виписки за рахунком вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами. В останнє відповідач сплатив заборгованість за кредитом відповідно 31 грудня 2021 року 1456,14 грн., 31 січня 2022 року - 1456,16 грн., 31 липня 2022 року 4988, 0 грн., 31 серпня 2022 року 8401,90 грн.

Відповідно до довідки АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про збільшення кредитного ліміт, за договором №701 від 11 липня 2019 року з 11 липня 2019 року по 16 березня 2022 року змінювався кредитний ліміт, так 11 липня 2019 року кредитний ліміт складав 15000,00 грн., а з 03 березня 2022 року кредитний ліміт складає 49937,89 грн.

04 листопада 2024 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» направив на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу про повернення заборгованості за кредитними договорами №701 від 11 липня 2019 року у розмірі 82270,18 грн., що підтверджується згрупованим направленням Укрпошти.

Факт наявності заборгованості за кредитним договором у встановленому законом порядку ніким не спростовано.

Крім того, 11 серпня 2021 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 підписано Заяву №101 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої, банк надав відповідачу кредит у розмірі 15200,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01 % річних, комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%, строком на 24 місяці. Згідно графіку платежів сума кредиту складає 26108,96 грн., комісія за обслуговування кредиту складає 10907,96 грн.

Відповідач ОСОБА_1 ознайомився з всією інформацією щодо отримання кредиту, що підтверджується його підписом в Заяві №101 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осібвід 11 серпня 2021 року та в Паспорті споживчого кредиту.

Відповідно до платіжної інструкції № TR.51358465.53812.8810 від 11 серпня 2021 року АТ «ПУМБ» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 15200,0 грн. відповідно до договору №101 від 11 серпня 2021 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №101 від 11 серпня 2021 року, станом на 31 жовтня 2024 року заборгованість за кредитним договором становить 24363,33 грн., з яких 14348,62 грн. - заборгованість за кредитом; 3,11 грн. - заборгованість по відсоткам, 10011,60 грн. заборгованість по комісії.

Також, з розрахунку заборгованості та виписки за рахунком вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами. В останнє відповідач сплатив 11 лютого 2022 року заборгованість за кредитом відповідно у розмірі 651,38 грн.

04 листопада 2024 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» направив на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу про повернення заборгованості за кредитними договорами №101 від 11 серпня 2021 року у розмірі 19499,72 грн., що підтверджується згрупованим направленням Укрпошти.

Факт наявності заборгованості за кредитним договором у встановленому законом порядку ніким не спростовано.

Також, 11 січня 2022 року між АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 підписано Заяву №401 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої, банк надав відповідачу кредит у розмірі 15000,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,010 % річних, комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 2,99%, строком на 24 місяці. Згідно графіку платежів сума кредиту складає 25765,44 грн., комісія за обслуговування кредиту складає 10764,0 грн.

Відповідач ОСОБА_1 ознайомився з всією інформацією щодо отримання кредиту, що підтверджується його підписом в Заяві №401 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осібвід 11 січня 2022 року та в Паспорті споживчого кредиту.

Відповідно до платіжної інструкції № TR.55136020.1587691.8810 від 11 січня 2022 року АТ «ПУМБ» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 15000,00 грн. відповідно до договору №401 від 11 січня 2022 року.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №401 від 11 січня 2022 року, станом на 31 жовтня 2024 року заборгованість за кредитним договором становить 19499,72 грн., з яких 11316,93 грн. - заборгованість за кредитом; 2,15 грн. - заборгованість по відсоткам, 8180,64 грн. заборгованість по комісії.

Також, з розрахунку заборгованості та виписки за рахунком вбачається, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами. В останнє відповідач сплатив 11 лютого 2022 року та 11 червня 2022 року заборгованість за кредитом відповідно у розмірі 665,42 грн. та 10,61 грн.

04 листопада 2024 року АТ «Перший Український Міжнародний Банк» направив на адресу ОСОБА_1 досудову вимогу про повернення заборгованості за кредитними договорами №401 від 11 січня 2022 року у розмірі 24363,33 грн., що підтверджується згрупованим направленням Укрпошти.

Факт наявності заборгованості за кредитним договором у встановленому законом порядку ніким не спростовано.

У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. ч. 1,2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому.

Згідно ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Отже, вказаний Договір комплексного банківського обслуговування та заява до нього є договором приєднання згідно вказаних вище норм чинного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст.264 ЦПК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно із приписами ст.ст. 260,261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача.

Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. При цьому якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Позовні вимоги АТ «ПУМБ» стосуються заборгованості, що утворилася у період з 11.09.2019 року по 31.10.2024, з 11 серпня 2021 року по 31.10.2024 року, з 11 січня 2022 року по 31.10.2024 року. Водночас, із вказаними вимогами АТ «ПУМБ» звернувся до суду 24.12.2024 року

Згідно з п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким було доповнено Цивільний кодекс України відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 30.03.2020 №540-ІХ, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені у тому числі статтями 257 та 258 ЦК України, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11.03.2020 № 211 карантин було встановлено з 12 березня 2020 р. до 22 травня 2020 р. на всій території України.

Постановою Кабінету Міністрів України "'«Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 09.12.2020 № 1236 «з метою запобігання поширенню на України гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-, з 19 грудня 2020 р. до 28 лютого 2021 р. на території країни діяв карантин, продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 р. № 211 «Про запобігання поширенню на території гострої респіраторної хвороби СОVID-19, спричиненої коронавірусом» та наступними постановами КМУ з цього ж питання. В подальшому Кабінет Міністрів України постановою № 1336 від 15.12.2021 продовжив дію адаптивного карантину на території України до 31 березня 2022 року продовжено внесення змін до постанови № 1236 від 9 грудня 2020 р., постановою від 09.12.2020 №1236 продовжено дію до 30.04.2023 року. Постановою від 27.04.2023 №383 продовжено дію до 30.06.2023 року. Отже Карантин в Україні безперервно встановлено з 12.03.2020 до 30.06.2023 року.

За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). В випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу.

З урахуванням сплата боргу за кредитним договором №701 від 11 липня 2019 року: 31 грудня 2021 року 1456,14 грн., 31 січня 2022 року - 1456,16 грн., 31 липня 2022 року 4988, 0 грн., 31 серпня 2022 року 8401,90 грн., яка у тому числі перевищую розмір щомісячної сплати строк позовної давності перервався, та почав спливати знову з 31 серпня 2022 року.

Отже, до вимог АТ «ПУМБ», строк позовної давності до яких не сплив на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, тобто станом на березень 2020 року, не можуть бути застосовані наслідки пропуску строку позовної давності.

Строк позовної давності за вимогами, що виникли після 12 березня 2017 року, та на які поширюється загальна позовна давність у три роки, вважається продовженим на підставі п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, до закінчення дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

З урахуванням зазначеного вбачається, що позовна давність за позовними вимогами АТ «ПУМБ» до відповідача не спливла.

Щодо заяви про неправомірність включення комісії.

З приводу комісії за обслуговування, яку відповідач вважав незаконною в силу вимог ч. ч. 1. 2, 5, 7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», слід зазначити, що законодавство, яке регулює порядок укладення договорів споживчого кредитування в Україні, зазнало змін в 2017 році з прийняттям Закону України «Про споживче кредитування», тобто саме з цього часу законодавець залишив за банком можливість встановлення комісії під час укладення кредитних договорів.

Зокрема 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку

споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21.

Таким чином, виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст.1,ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування ст.11 Закону України "Про споживче кредитування", які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).

Включення до тексту кредитних договорів №401 від 11 січня 2022 року та №101 від 11 серпня 2021 року умови про необхідність сплати відповідачем комісії за користування кредитом, а також подальше витребування нарахованої комісії позивачем з відповідача, колегія суддів вважає таким, що відповідає вимогам діючого законодавства.

Отже, суд дійшов до висновку про наявність підстав для такого стягнення.

Факт наявності заборгованості за кредитним договором у встановленому законом порядку ніким не спростовано.

Проте, відповідач умови договорів №701 від 11 липня 2019 року, №401 від 11 січня 2022 року та №101 від 11 серпня 2021 року, своєчасно і в повному обсязі не виконував, а тому у відповідача виникла заборгованість перед Банком, яка станом на 31 жовтня 2024 року становить 126133,23 грн.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача станом на 31 жовтня 2024 року заборгованість у розмірі 126133, 23 грн. з яких: за кредитним договором №701 від 11 липня 2019 року, заборгованість у розмірі 82270, 18 грн., з яких: 49937, 89 - заборгованість за кредитом; 32332, 29 грн. - заборгованість по відсоткам; за кредитним договором №101 від 11 серпня 2021 року заборгованість у розмірі 19499, 72грн, з яких, 11316, 93 грн. - заборгованість за кредитом; 2, 15 грн. - заборгованість по відсоткам, 8180, 64 грн. - заборгованість по комісією; за кредитним договором №401 від 11 січня 2022 року заборгованість у розмірі 24363, 33грн, з яких, 14348, 62 грн. - заборгованість за кредитом; 3, 11 грн. - заборгованість по відсоткам, 10011, 60 грн. - заборгованість по комісією.

Отже відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2422,40 грн.

Керуючись ст. ст. 19, 76, 77, 81, 131, 141, 247, 256, 280, 281 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», Код , адреса: 04070, м. Київ вул. Андріївська буд. 4, станом на 31 жовтня 2024 року заборгованість у розмірі 126133, 23 грн. з яких: за кредитним договором №701 від 11 липня 2019 року, заборгованість у розмірі 82270, 18 грн., з яких: 49937, 89 - заборгованість за кредитом; 32332, 29 грн. - заборгованість по відсоткам; за кредитним договором №101 від 11 серпня 2021 року заборгованість у розмірі 19499, 72грн, з яких, 11316, 93 грн. - заборгованість за кредитом; 2, 15 грн. - заборгованість по відсоткам, 8180, 64 грн. - заборгованість по комісією; за кредитним договором №401 від 11 січня 2022 року заборгованість у розмірі 24363, 33грн, з яких, 14348, 62 грн. - заборгованість за кредитом; 3, 11 грн. - заборгованість по відсоткам, 10011, 60 грн. - заборгованість по комісією.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», Код , адреса: 04070, м. Київ вул. Андріївська буд. 4, судовий збір у сумі 2422, 40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне рішення складено 24 квітня 2025 року.

Головуючий суддя В.О. Корягін