Дата документу 02.04.2025
Справа № 334/8002/24
Провадження № 2/334/296/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Добрєва М.В.,

за участю секретаря Зайцевої С.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позову зазначила, що 30 жовтня 1992 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦС міськвиконкому м.Запоріжжя, про що 30 жовтня 1992 року було зроблено актовий запис № 2084, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 . До реєстрації шлюбу прізвище позивача було « ОСОБА_3 », після реєстрації шлюбу 30 жовтня 1992 року було змінено на « ОСОБА_4 ». Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 12 жовтня 2021 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерство юстиції м.Дніпро, про що було 12 жовтня 2021 року складено актовий запис № 96, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 . 14 січня 2022 року між позивачем та ОСОБА_6 було укладено шлюб, зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у (м.Одеса). Після реєстрації шлюбу прізвище позивача було змінено з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_7 ». Під час перебування у шлюбі позивача разом з відповідачем, ними 28 липня 2006 року була придбана квартира в іпотеку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка була оформлена на відповідача. Договір купівлі-продажу квартири було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Несмашною О.С. 28 липня 2006 року №1044. Оскільки у позивача відсутній договір купівлі-продажу квартири, а приватний не здійснює свою діяльність, оскільки відсутні відомості в реєстрі нотаріусів про нотаріусам Несмашною О.С., тому позивачем було зроблено адвокатський запит до Запорізького обласного нотаріального архіву щодо отримання копії договору купівлі-продажу квартири та разом з позовною заявою заявлено клопотання про витребування доказів. 18 липня 2006 року між ОСОБА_2 та АКБ "Райффайзенбанк Україна" було укладено Кредитний договір № ML-201/229/2006 строком до 28 липня 2021 року та договір іпотеки, в забезпечення виконання у мов кредитного договору. 28 липня 2006 року в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором № ML-201/229/2006 від 18 липня 2006 року, між позивачем та АКБ "Райффайзенбанк Україна" було укладено договір поруки № СGML-201/229/2006. Всі зазначені договори укладені в інтересах сім`ї та підписані відповідачем. Відповідно до умов кредитного договору відповідачем були взяті в кредит кошти на придбання квартири. Оскільки позивач на даний час перебуває за кордоном і у позивача відсутній кредитний договір № ML-201/229/2006 та договір іпотеки та інформація про погашення кредиту, тому представником позивача було направлено адвокатський запит на адресу АКБ "Райффайзенбанк Україна" та на адресу АТ «ОТР Банк». Відповідач відмовляється добровільно надати копію договору купівлі-продажу кредитного договору та договору іпотеки. Кредит погашався за спільні зароблені кошти ОСОБА_8 та ОСОБА_2 . Сторони мали спільний власний бізнес, а саме точки з продажу окулярів на «Вознесенівському» ринку та на ринку «Анголенко». Після придбання спірної квартири сторони продовжували мешкати в квартирі матері позивача, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , а придбану іпотечну квартиру здавали в оренду. Кошти отримані за оренду квартири сплачували на часткове погашення кредиту.

Просить суд визнати за позивачем в порядку поділу майна подружжя право власності на 1/2 частку квартири що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 17.10.2024 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження.

02.04.2025 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про визнання позовних вимог, просить розглянути справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує.

02.04.2025 від представника позивача надійшла заява, в якій остання просить суд розглянути справу без участі позивача та представника, на задоволенні позову наполягають.

Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

30 жовтня 1992 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАЦС міськвиконкому м.Запоріжжя, про що 30 жовтня 1992 року було зроблено актовий запис № 2084, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 .

12 жовтня 2021 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано Олександрівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерство юстиції м.Дніпро, про що було 12 жовтня 2021 року складено актовий запис № 96, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 .

14 січня 2022 року між позивачем та ОСОБА_6 було укладено шлюб, зареєстрований Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у (м.Одеса). Після реєстрації шлюбу прізвище позивача було змінено з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_7 ».

Під час перебування у шлюбі позивача разом з відповідачем, ними 28 липня 2006 року була придбана квартира в іпотеку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка була оформлена на відповідача. Договір купівлі-продажу квартири було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Несмашною О.С. 28 липня 2006 року №1044.

Згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Згідно зі статтею 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що зазначене нерухоме майно, а саме: квартира за адресою: АДРЕСА_1 придбано подружжям в період шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки відповідач вказав на те, що визнає позов і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ст. ст.141,142 ЦПК України із відповідача підлягає стягнення на користь позивача судовий збір в розмірі 2 240,00 грн.

Керуючись: ст.ст. 4, 12, 13, 77,78, 81,82, 141, 206, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя задовольнити.

Здійснити поділ майна подружжя та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 2 240,00 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Добрєв М. В.