Справа № 190/1753/24
Провадження №2/190/30/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року м.Пятихатки

П`ятихатський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Кудрявцевої Ю.В.

за участю:

секретаря - Пронської Т.В.

представника позивачів - Бражника Д.С.

представника відповідача - Тарасевича С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті П`ятихатки Дніпропетровської області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Бражник Денис Сергійович до ФОП ОСОБА_3 про розірвання договору оренди земельної ділянки,-

встановив:

Позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Бражник Д.С. звернулись з позовом до ФОП ОСОБА_3 про розірвання договору оренди земельної ділянки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 5,062 га, кадастровий номер :02:037:0010, що розташована на території Пальмирівської сільської ради Кам`янського району Дніпропетровської області, згідно договору дарування земельної ділянки НСТ 689599, зареєстрованого в реєстрі за №2-1013 від 25.05.2023 року. Колишнім власником даної земельної ділянки була ОСОБА_2 13.01.2014 року між Позивачем ОСОБА_2 та Відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки №б/н з кадастровим номером :02:037:0010 площею 5,062 га. Відповідно до пунктів 9-11 даного договору оренди земельної ділянки, відповідач зобов`язався протягом строку дії договору за кожен рік користування земельною ділянкою, не пізніше 31 грудня кожного року дії договору оренди земельної ділянки сплачувати орендну плату у розмірі 3.0% від нормативної грошової оцінки. Відповідно до пункту 10 даного договору оренди земельної ділянки, відповідач зобов`язався протягом строку дії договорів за кожен рік користування земельною ділянкою у відробітковій формі, в додаток до орендної плати здійснювати надання послуг з обробки городу. На даний час відповідачем ФОП ОСОБА_3 не виплачено орендну плату за договором оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:037:0010, за 2018- 2023 роки. Разом з тим, за період дії договору відповідач жодного разу не виконав вимоги п.10 договору оренди земельної ділянки в частині обробки городу. Позивач неодноразово зверталась в усній формі до ФОП ОСОБА_3 з питання виплати заборгованості за договором оренди земельної ділянки, але питання до цього часу так і залишилося не вирішеним, орендну плату позивачу так і не виплачено. Порушення строків виплати орендної плати за користування земельною ділянкою у 2018-2023 рр., позивачі вважають порушенням статті 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання мають виконуватися належним чином, у передбачений договором термін та спосіб. Тому просять розірвати договір оренди земельної ділянки б/н від 13.10.2014 року, кадастровий номер 0:02:037:0010, площею 5,062 га, укладений між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 та витребувати земельну ділянку.

Ухвалою П`ятихатського районного суду Дніпропетровської області від 12.09.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

15.10.2024 року підготовче судове засідання відкладено в зв`язку з зайнятістю представника відповідача- адвоката Тарасевича С.О. в іншому судовому засіданні.

11.11.2024 року підготовче судове засідання по справі відкладено через перебування відповідача ОСОБА_3 на лікарняному.

11.12.2024 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті, явку позивача ОСОБА_2 визнано обов`язковою.

22.01.2025 року на електронну адресу суду представник позивачів адвокат Бражник Д.С. надіслав заяву позивача ОСОБА_2 про розгляд справи у її відсутність в зв`язку з тим, що вона є особою похилого віку та проживає далеко від місцезнаходження суду. Просить справу розглядати за участі її представника - Бражника Д.С., позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримує в повному обсязі. (а.с.93-94)

24.01.2025 засобами поштового зв`язку надійшла заява ОСОБА_2 про розгляд справи у її відсутність (а.с.100-101)

25.03.2025 представник позивачів адвокат Бражник Д.С. на електронну адресу суду надіслав довідку сімейного лікаря КНП «П`ятихатська центральна міська лікарня» П`ятихатської міської ради, відповідно до якої ОСОБА_2 за станом здоров`я потребує стороннього догляду, може пересуватись в межах кімнати.

В судовому засіданні представник позивачів адвокат Бражник Д.С. позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просив позов задоволити.

Представник відповідача - адвокат Тарасевич С.О. заперечував щодо задоволення позовних вимог, в задоволенні позову просив відмовити. Свою позицію обґрунтував тим, що в 2007 році позивач ОСОБА_2 отримала в позику грошові кошти в сумі 90000 грн. та зобов`язалася повернути кошти до 01.06.08 року; в разі неповернення коштів, зобов`язалася належний їй земельний пай передати у власність ОСОБА_4 на постійне користування та без виплати орендної плати, або передати його в оренду ОСОБА_3 на 49 років, безоплатно, про що мається розписка, копію якої він надав суду для долучення до матеріалів справи. Оскільки у встановлений строк грошові кошти не були повернуті, 13.01.2014 року між ОСОБА_2 (орендодавець) та ФОП ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки. Також адвокат Тарасевич С.О. зазначив, що отримані позивачем ОСОБА_2 грошові кошти в позику, є орендною платою за користування належною їй земельною ділянкою на весь час дії договору оренди, оскільки в 2007 році отримана ОСОБА_2 сума позики була дуже суттєвою і зважаючи на строк дії договору 49 років, по своїй суті договір оренди підмінив договір купівлі-продажу землі, оскільки на той час діяв мораторій на продаж землі. Вказує на те, що договір дарування між позивачами було укладено з метою розірвання в подальшому договору оренди землі.

На підтвердження того, що договір оренди землі є виконуваним, адвокат Тарасевич С.О. надав довідку Пальмирівського старостинського округу П`ятихатської міської територіальної громади, відповідно до якої відповідач використовує згідно договору оренди землі, земельну ділянку кадастровий номер :02:037:0010, та податкові розрахунки і квитанції про сплату податків за землю.

Представник позивачів не погодився з позицією сторони відповідача, вважає що отримані позивачем ОСОБА_2 грошові кошти в позику не замінюють орендної плати, яку відповідач мав сплачувати за оренду землі, тим паче що змінився власник земельної ділянки. Просить врахувати також, що договором оренди землі передбачено надання орендарем такої послуги, як обробка городу, однак зазначена послуга відповідачем жодного разу не надавалась. Тому наполягає на задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, надані особами, що беруть участь у справі на засадах змагальності та диспозитивності, вивчивши всі докази, надавши оцінку цим доказам в їх сукупності та взаємозв`язку, приходить до наступного.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч.1 ст.12 ЦПК України).

Судом встановлено, що 13.01.2014 року укладено договір оренди земельної ділянки площею 5,0620 га, кадастровий номер :02:037:0010 яка знаходиться на території Пальмирівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 (а.с.10-14)

Так, відповідно до п.1 Договору, орендодавець ОСОБА_2 надає, а орендар ФОП ОСОБА_3 приймає в довгострокове платне користування земельну ділянку, яка знаходиться на території Пальмирівської сільської ради П`ятихатського району Дніпропетровської області, кадастровий номер земельної ділянки:02:037:0010.

Відповідно до п.8 Договору, - договір оренди укладено на 49 років.

Відповідно до п.9 Договору, - орендна плата є договірною та нараховується у грошовому виразі щороку у розмірі 3,0% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки та складає на дату підписання цього договору суму 3173,57 грн. Крім того, зазначеним пунктом договору передбачено, що Орендар надає послуги по обробітку городів по ціні, яка склалася на момент проведення розрахунку.

Згідно копії договору дарування земельної ділянки від 19 травня 2023 року, - ОСОБА_2 подарувала ОСОБА_1 земельну ділянку площею 5,062 га, кадастровий номер :02:037:0010, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид цільового призначення земельної ділянки: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, (у тому числі за земельними угіддями: рілля-5,032 га), місцерозташування земельної ділянки: Дніпропетровська область, Кам`янський район, П`ятихатська територіальна громада (Пальмирівська сільська рада) (а.с.15-17)

- відповідно до п.1.2 Договору дарування, - ця земельна ділянка належить Дарувальнику на праві особистої приватної власності та зареєстрована в Державному реєстрі речових прав 11 квітня 2023 року, номер запису про право власності: 49938011;

- відповідно до п.1.3 Договору дарування, - Дарувальник гарантує, що земельна ділянка, яка є предметом цього договору, на момент його укладання нікому іншому не продана, не подарована….., а також прав щодо відчужуваної земельної ділянки у третіх осіб (в тому числі за договорами найму (оренди) чи за шлюбним договором), як в межах, так і за межами України, та заборгованості по податках чи інших платежах, які б стосувалися відчужуваного майна, немає, земельні сервітути як постійні так і строкові щодо зазначеної земельної ділянки не встановлені.

Згідно копії інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.07.2024 р., - земельна ділянка кадастровий номер :02:037:0010 площею 5.062 га на підставі договору дарування серія та номер:№2-1013, виданий 19.05.2023, видавник Друга Кам`янська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, належить на праві власності ОСОБА_1 ; державна реєстрація іншого речового права: вид іншого речового права право оренди земельної ділянки; номер запису 49938102, дата та час державної реєстрації 31.07.2014, подані документи - договір оренди землі серія та номер: б/н, укладений 13.01.2014 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , строк дії: 49 років, з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду), розмір орендної плати за рік становить 3173,57 грн. (а.с.18-19)

Згідно повідомлення про зміну власника земельної ділянки від 19.06.2024 року (а.с.20), - представник заявника ОСОБА_1 адвокат Д.Бражник, повідомив ФОП ОСОБА_3 про те, що відповідно до договору дарування земельної ділянки НСТ 689599, ОСОБА_1 набула право власності на земельну дялнку, площею 5,062 га, кадастровий номер :02:037:0010, що знаходиться на території Пальмирівської сільської ради Кам`янського району Дніпропетровської області. У зв`язку з чим просить всі зобов`язання за договором оренди земельної ділянки від 13.01.2014, який укладався між ним та колишнім власником ОСОБА_2 здійснювати за реквізитами зазначеними у довідці, яка є додатком до даного договору.

Згідно розписки від 25.10.2007 року, наданої представником відповідача адвокатом Тарасевичем С.О., - ОСОБА_2 , бере в борг у свого орендаря ОСОБА_4 90000 грн. та зобов`язується повернути взятий борг до 01.06.2008 року; якщо у неї виникнуть якісь причини і вона не зможе повернути взятий борг до 01.06.2008 р., то її земельний пай, на який вона має державний акт ДП №052764 виданий 23.10.2003 р. переходить у власність ОСОБА_4 на постійне користування та без виплати їй орендної плати. Також якщо будуть внесені зміни до закону про землю - вільний розпродаж, даріння, зобов`язується нотаріально переоформити свій державний акт на земельний пай, що знаходиться на полі №37 за №052764 серії ДП, на ОСОБА_4 , або передати його в оренду ОСОБА_3 на 49 років, безоплатно. (а.с.72)

Згідно довідки №122 від 14.04.2025 року, виданої Пальмирівським старостинським округом П`ятихатської міської територіальної громади (а.с.124), - ФОП ОСОБА_3 дійсно використовує згідно договору оренди земельну діляну площею 5,0620 га, кадастровий номер :02:037:0010, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_2 , а згідно договору дарування від 19.05.2023 р. право власності на яку перейшло до ОСОБА_5 .

Згідно наданих представником відповідача податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і суми отриманого з них податку з 2015 по 2024 рік вбачається, що ОСОБА_3 сплачував податки за користування земельною ділянкою на підставі договору оренди, яка належить ОСОБА_2 (а.с.125-146)

Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України).

Згідно із статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору (пункт 1 частини першої статті 611 ЦК України).

Частиною 2 ст. 409 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що однією з істотних умов договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її виплати.

У відповідності до ст.ст. 21-23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється як правило у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральні формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи. Орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати (стаття 24 цього Закону).

Пунктом «д» частини першої статті 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.03.2019 року у справі № 183/262/17 (провадження № 61-41932сво18) вказано, що «зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У пункті «д» частини першої статті 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Підставою для розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

На підтвердження своєї позиції щодо неотримання орендної плати за 2014 - 2024 роки, стороною позивача не було подано жодного доказу та не було заявлено клопотання, зокрема, про виклик свідків. При цьому для з`ясування питання щодо отримання орендної плати позивачкою ОСОБА_2 , ухвалою суду від 11 грудня 2024 року її явку було визнано обов`язковою. Однак, від позивачки ОСОБА_2 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги викладені в позовній заяві підтримала в повному обсязі.

Варто зазначити, що представником позивачів адвокатом Бражником Д.С. в судовому засіданні не заперечувався факт написання позивачем ОСОБА_6 боргової розписки та не оспорювався факт отримання позивачем ОСОБА_6 грошових коштів в позику.

Зважаючи на те, що відповідач має у своєму розпорядженні оригінал розписки про отримання грошових коштів в позику, яку було надано суду для огляду в судовому засіданні, суд приходить до обґрунтованого висновку, що до теперішнього часу сума позики орендодавцем ОСОБА_2 не повернута.

Даючи оцінку договору позики та доводам сторони позивача щодо неї суд зазначає наступне.

В постановах Верховного Суду від 10 березня 2021 року у справі № 607/11746/17, провадження № 61-18730св20; від 28 серпня 2024 року у справі № 755/21821/21, провадження № 61-1189св24) зазначено, що з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Ці загальні засади втілюються в конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.

Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Крім того, положення умов договору мають відповідати засадам цивільного законодавства, зокрема зазначеним у статті 3 ЦК України.

За частиною третьою статті 509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості, а частиною першою статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 01 червня 2021 року у справі № 910/12876/19 особам надається право вибору: використати вже існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд. Відтак цивільний (господарський) договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі сторін щодо врегулювання їхніх правовідносин на власний розсуд (у межах, встановлених законом), тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін договору, регулятором їх відносин.

Приписи частин другої та третьої статті 6 та статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства і договором. Допустимість конкуренції між актами цивільного законодавства і договором випливає з того, що вказані норми передбачають ситуації, коли сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити.

Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий в силу прямої вказівки акта законодавства, а також якщо відносини сторін регулюються імперативними нормами.

Щодо обрання варіанту реалізації розсуду суду у контексті застосування його у системному зв`язку з нормами законодавчих актів, а саме статей 3, 549, 628, 629 ЦК України та статті 61 Конституції України слід керуватися визначеним частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства, яким є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відтак реалізація повноважень із суддівського розсуду має спрямовуватися на вибір оптимального варіанту розв`язання спірного правового питання, пошук необхідної правової норми, її розуміння та інтерпретацію, справедливе вирішення спору відповідно до встановлених судами обставин кожної конкретної справи.

Також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

З огляду на викладене суд вважає, що позивачкою ОСОБА_6 було добровільно укладено договір позики, за яким вона отримала в позику 90000 грн. та зобов`язалася в разі неповернення суми позики до 01.06.08, передати належну їй земельну ділянку в оренду відповідачу на 49 років безоплатно. Вказаний договір позики не оскаржувався в судовому порядку, а відтак є дійсним, що не заперечувалось представником позивачів.

Оскільки позивачка ОСОБА_6 суму позики не повернула, між сторонами 13.01.2014 року було укладено договір оренди належної позивачу земельної ділянки строком на 49 років.

Зважаючи на викладене, суд погоджується з тим, що відповідач мав право погашати заборгованість за договором позики за рахунок орендної плати.

Нормами статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що розмір орендної плати визначається у договорі, а її обчислення (для сплати) здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором. Законодавчо не передбачено автоматичної зміни розміру орендної плати за договором оренди землі з урахуванням щорічної індексації нормативної грошової оцінки. Хоча природа як індексації нормативної грошової оцінки, так і індексації орендної плати базується на індексі споживчих цін, обрахованих Державною службою статистики України, однак індексація нормативної грошової оцінки не є тотожною індексації орендної плати. Водночас, з урахуванням положень статті 21 Закону України «Про оренду землі» та принципу свободи договору, сторони договору оренди землі можуть передбачити саме автоматичну щорічну індексацію нормативної грошової оцінки для визначення розміру орендної плати за договором оренди землі. Проте у такому разі, зважаючи на природу індексації, одночасна подвійна індексація орендної плати та індексація нормативної грошової оцінки не повинна застосовуватися.

До такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 червня 2022 року у справі № 193/805/20.

Умовами укладеного між сторонами договору оренди землі передбачено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням коєфіцієнту індексації грошової оцінки сільськогосподарських земель. Оскільки сторонами не було надано суду розрахунок індексації грошової оцінки земельної ділянки, а суд не наділений повноваженнями щодо збирання доказів, суд вважає за можливе визначити мінімальний розмір орендної плати, яку мав сплатити відповідач на користь позивача з урахуванням індексу інфляції, про що мається інформація в загальному доступі.

Так, відповідно до пункту 9 договору оренди земельної ділянки площею 5,0620 га, кадастровий номер :02:037:0010 від 13.01.2014 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 105785,62 грн. Орендна плата вноситься орендарем у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки в грошовій формі.

Таким чином, суд доходить висновку, що розмір орендної плати чітко визначений умовами договору, які не змінені у встановленому законом порядку.

Тобто сторонами погоджений розмір орендної плати на рівні 3% від вартості земельної ділянки 105785,62 грн., що становить 3173,57 грн.

За офіційними даними Державної служби статистики України індекс інфляції за рік становив: у 2014 році - 124,9 %, у 2015 році- 143,3%, у 2016 році - 112,4%, у 2017 році - 113,7%, у 2018 році -109,8%, в 2019 році - 104,1%, в 2020 році - 105%, в 2021 110%, в 2022 126,6%, в 2023 105,1%, в 2024 112,0%.

Відповідно орендна плата за кожний поточний рік розраховується як добуток розміру орендної плати за минулий рік та індексу інфляції.

Орендна плата з урахуванням індексу інфляції мала б становити: за 2014 рік не менше 3963,79 грн (3173,57х124,9%), за 2015 не менше 4547,73 (3173,57 х 143,3 %), за 2016 рік - не менше 3567,09 грн (3173,57 х 112,4 %), за 2017 рік - не менше 3608,35 грн (3173,57 х 113,7 %), за 2018 рік - не менше 3484,58 грн (3173,57 х 109,8 %), за 2019 рік - не менше 3303,69 грн (3173,57 х 104,1 %), за 2020 рік - не менше 3332,25 грн (3173,57 х 105 %), за 2021 рік не менше 3490,93 грн (3173,57 х 110 %), за 2022 рік не менше 4017,74 грн. (3173,57 х 126,6 %), за 2023 рік не менше 3335,42 грн. (3173,57х105,1%), за 2024 рік не менше 3554,4 грн (3173,57х112,0%).

Таким чином відповідач відповідно до договору оренди землі від 13 січня 2014 року за користування земельною ділянкою площею 5,0620 га, кадастровий номер :02:037:0010 мав сплатити позивачці за 2014 - 2024 роки не менше 40205,97 грн.

Враховуючи укладений між сторонами письмовий договір позики, умовами якого сторони визначили, що в разі неповернення позичальником ОСОБА_2 суми боргу (90000 грн.), остання зобов`язується передати належну їй земельну ділянку в оренду ОСОБА_3 на 49 років, безоплатно, суд дійшов висновку про відсутність заборгованості за договором оренди, право на одержання якої є заставою виконання позичальником ОСОБА_6 своїх зобов`язань по поверненню позики, оскільки орендар мав сплатити за 2014-2024 роки орендну плату на суму 40205,97 грн, що є значно меншою ніж отримана позивачем ОСОБА_6 сума позики.

За вказаних обставин суд вважає правомірними дії відповідача щодо зарахування орендних платежів на погашення заборгованості позивача ОСОБА_2 за договором позики, а відтак заборгованість по орендній платі у відповідача відсутня і правових підстав для дострокового розірвання договору оренди землі по справі, немає.

При цьому судом враховується й те, що позивач ОСОБА_1 набувши право власності на земельну ділянку 19.05.2023 року, своєчасно не повідомила орендаря про це і лише 01.07.2024 року її представник адвокат Бражник Д.С. надіслав відповідачу повідомлення від 19.06.2024 року про перехід права власності на орендовану земельну ділянку (а.с.20-21), а вже 13.08.2024 року звернувся до суду з вказаним позовом.

Варто зазначити, що в договорі дарування (п.1.3 Договору а.с.15), позивач ОСОБА_6 гарантувала, що прав щодо відчужуваної земельної ділянки у третіх осіб (в тому числі за договорами найму (оренди) чи за шлюбним договором), як в межах, так і за межами України, та заборгованості по податках чи інших платежах, які б стосувалися відчужуваного майна, немає.

На думку суду, позивачі в даному випадку діяли недобросовісно.

Щодо тверджень позивачів про невиконання відповідачем вимог п.10 договору оренди земельної ділянки в частині обробки городу, суд зазначає, що зазначеним пунктом договору (а.с.11) передбачено, що Орендар надає послуги по обробітку городів по ціні, яка склалася на момент проведення розрахунку, тобто зазначена послуга не є безкоштовною і не входить до структури орендної плати. Доказів того, що позивачі звертались до відповідача з вимогою про надання їм такої послуги, стороною позивача суду не надано.

Отже, судом встановлено, що відповідач належно виконував свої обов`язки, передбачені договором оренди землі, не допускав порушення умов договору оренди та цивільного законодавства, що регулює спірні правовідносини, а відтак в задоволенні позову слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 13, 15, 21-24 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 15, 526, 625, 629 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 81, 141, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , від імені та в інтересах яких діє адвокат Бражник Денис Сергійович до ФОП ОСОБА_3 про розірвання договору оренди земельної ділянки, - відмовити.

Судові витрати по справі, понесені позивачами, віднести на рахунок позивачів.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення. У випадку, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Сторони по справі:

Позивач 1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Позивач 2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , проживає за адресою: с.Красний Луг Кам`янського району Дніпропетровської області, РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено та підписано суддею 22 квітня 2025 року.

Суддя П`ятихатського районного суду

Дніпропетровської області Ю.В.Кудрявцева