Провадження номер 2/741/303/25
Єдиний унікальний номер 741/256/25
РІШЕННЯ

іменем України

23 квітня 2025 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Кузьменка І.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі Носівського районного суду Чернігівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

УСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року представник позивача адвокат Левченко Геннадій Володимирович, представляючи інтереси позивача ОСОБА_1 , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , яка постійно на день смерті проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 . За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно заповіла сину ОСОБА_4 . Позивач після смерті матері як непрацездатний син спадкодавця також прийняв спадщину на 1/8 частини майна як на обов`язкову частку у спадщині відповідно до ст. 1241 ЦК України. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2016 року, за ОСОБА_4 визнано право власності в порядку спадкування за заповітом на 7/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 . Після його смерті спадщину прийняла його дочка ОСОБА_2 , вона отримала свідоцтво про право на спадщину у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу. Позивач через свого представника звертався до Носівської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/8 частини вищевказаного житлового будинку, належного ОСОБА_3 29 січня 2025 року нотаріус відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказаний будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. У рішенні Носівського районного суду від 30 червня 2016 року зазначається, що будинок по АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані мати та батько позивача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Спадщину на 1/2 частини майна після смерті батька прийняла мати, вступивши у фактичне управління та володіння спадковим майном. До своєї смерті спадкові права на майно померлого чоловіка не переоформляла.

Саме тому представник позивача просив визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 19 лютого 2025 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 23 квітня 2025 року.

У підготовче судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити та розглянути справу без участі позивача та представника позивача (а. с. 53).

Відповідач ОСОБА_2 в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання надіслала до суду заяву, у якій указала, що вона визнає позовні вимоги, не заперечує проти їх задоволення та просить розглянути цивільну справу без її участі (а. с. 42).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст. 12 ЦПК України.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст. ст. 77-78 ЦПК України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, заочним рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2016 року у справі № 741/1161/15 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності на 7/8 частини житлового будинку з надвірними будівлями, яке набрало законної сили 02 червня 2016 року (а. с. 11-12) визнано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як спадкоємцем за заповітом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 7/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами вартістю 111264 грн. 10 коп., розташованого у АДРЕСА_1 , який складається з власне житлового будинку «А», прибудови «а», веранди «а1», крильця «а2», сараю «Б», сараю «б», сараю «б1», сараю (бані) «В», гаража «Г», сараю «Д», погреба «П», вбиральні «У», криниці «К», огорожі №1, 2, загальною площею 81,4 кв. м житловою площею 46,1 кв. м інвентаризаційною вартістю 127159 грн.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 10). Спадщину після його смерті прийняла його дочка відповідач ОСОБА_2 . 19 травня 2023 року ОСОБА_2 отримала у приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Авраменко Н.А. свідоцтво про право на спадщину за законом на 7/8 часток житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належали померлому ОСОБА_4 на підставі рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 30 червня 2016 року (а. с. 13).

Вищевказаним рішенням суду від 30 червня 2016 року встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані ОСОБА_5 та ОСОБА_3 .

У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Отже, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 належало по 1/2 частині житлового будинку АДРЕСА_1 як членам колишнього колгоспного двору.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 й ОСОБА_5 перебували в шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилася. У судовому засіданні встановлено, що в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла ОСОБА_3 як спадкоємець першої черги за законом, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном.

А, отже, ОСОБА_3 успадкувала після смерті ОСОБА_5 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а. с. 7).

Судом встановлено, що ОСОБА_3 за життя склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповіла синові ОСОБА_4 , що підтверджується копією заповіту (а. с. 9) та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 50-52).

З копії спадкової справи № 284/2012 до майна померлої ОСОБА_3 (а. с. 44-47) убачається, що ОСОБА_4 прийняв спадщину за заповітом після смерті матері, отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 7/8 частини земельних ділянок, які належали спадкодавцеві. Також з копії спадкової справи убачається, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняв її син ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , подавши у визначений законодавством шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. ОСОБА_1 отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частини земельних ділянок, які належали спадкодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а. с. 8).

Вищевказаним судовим рішенням встановлено, що спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_3 є її діти ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_7 . Ураховуючи вищевикладене, суд зробив висновок, що ОСОБА_1 має право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері як повнолітній непрацездатний син. Розмір обов`язкової частки становить 1/8 (1/4:2) частини спадкового майна.

З урахуванням вищенаведеного, суд робить висновок, що ОСОБА_1 є спадкоємцем 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_3 та прийняв спадщину після її смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Судом установлено, що позивач звертався до Носівської державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_3 на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частини зазначеного будинку у зв`язку з тим, що у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документи на майно, які є необхідними для вчинення нотаріальної дії, а саме: правовстановлюючий документ на будинок. Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину підтверджується постановою державного нотаріуса Киреєвої Л.М. № 27/02-31 від 29 січня 2025 року (а. с. 18).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Матеріали справи підтверджують, що на будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами виготовлена технічна документація, відповідно до якої загальна площа будинку становить 81,4 кв. м, житлова площа 46,1 кв. м (а. с. 14-17).

Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права.

Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачами до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачам з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову.

При зверненні до суду позивач сплатив судовий збір у сумі 1211,20 грн, що підтверджується фіскальним чеком АТ «Укрпошта», платіж № від 05 лютого 2025 року (а. с. 4).

Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 15, 328, 392, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1273, 1274 ЦК України, ст. ст. 200, 211, ч. 2 ст. 247, ст. ст. 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 , право власності на 1/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1 загальною площею 81,4 кв. м, житловою площею 46,1 кв. м з відповідною частиною господарських будівель та споруд у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Повернути з державного бюджету ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , сплачений в АТ «Укрпошта» за реквізитами: рахунок отримувача UA0025645, отримувач коштів ГУК у Черніг.обл/тг м. Носівка/22030101, код класифікації доходів бюджету 22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37972475, судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп. відповідно до фіскального чеку АТ «Укрпошта», платіж № від 05 лютого 2025 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Повний текст судового рішення складено 23 квітня 2025 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА