Справа № 148/2458/24
Провадження №2/148/86/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 квітня 2025 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Семенової М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф», подану представником Бачинським Остапом Михайловичем до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» (надалі ТОВ «ФК «Артеміда-Ф») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, мотивуючи позовні вимоги тим, що 22.05.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Форза» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання позики за допомогою інформацфійно-комунікаційної системи, на умовах фінансового кредиту № 5, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 4198 грн, грошові кошти перераховані на реквізити банківської картки НОМЕР_1 , що вказані відповідачем при оформленні кредиту.

Відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строк та в порядку, встановлених в договорі позики, з кінцевим терміном погашення не пізніше 20.06.2020. Договором встановлена процентна ставка в день - 1,85% та процентною ставкою 2,5% за кожний день, яка застосовується у разі прострочення (користування коштами поза межами строку дії договору).

У подальшому, 30.06.2021 між ТОВ «ФК «Форза» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда Ф» укладено договір факторингу № 20210630-Ф/2, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФК «Форза», в тому числі і до ОСОБА_1 , порядковий номер згідно реєстру боржників 1561.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору позики заборгованість за договором станом на 07.10.2024, становить 17052,76 грн і складається із: 4198 грн - залишок заборгованості за тілом; 2329,80 грн залишок заборгованості по процентам за користування; 9445,50 грн - залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період з 01.07.2021 по 28.09.2021), інфляційне збільшення 1079,46 грн, що нараховано новим кредитором за період з 21.06.2020 по 23.02.2022.

Позивачем неодноразово вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору між сторонами на поштову адресу боржника відправлено ряд листів, в тому числі повідомлення про зміну кредитора від 09.07.2021 та вимогу від 13.10.2021.

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» за кредитним договором №704366506 в розмірі 30234,50 грн. та за кредитним договором № 5 від 22.05.2020 в розмірі 17052,76 грн. Також представник позивача просив суд стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються з судового збору 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу 7000 грн.

Від відповідача надійшло заперечення, відповідно до якого, 22.05.2020 через складні життєві обставини та скрутне матеріальне становище відповідачка змушена була взяти кредит у ТОВ «ФК «Форза». Через негативні наслідки короновірусу ОСОБА_1 , який вплинув на її платоспроможність, остання не мала можливості у термін віддати тіло кредиту та з повномаштабним вторгненням Російської Федерації на територію України її платоспроможність не покращилась.

Постановою КМУ № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» на усій території України встановлено з 12.03.2020 карантин.

Відповідно до постанови КМУ від 27.06.2023 № 651 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS - CoV-2 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року.

У той же час, у відповідності до п. 15 Прикінцевих та перехідних положень ЦІПК України, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території

України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов?язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов?язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави для висновку, що законодавець звільнив позичальника за кредитним договором від відповідальності визначеної статтею 625 цього Кодексу, тобто від зобов?язання сплачувати кредитору суму боргу за кредитним договором з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, а також від обов?язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені).

Отже, починаючи з 12.03.2020 позичальника звільнено від обов?язку сплати пені за прострочення повернення тіла кредиту та процентів, а вказані нарахуванні позивачем здійснено незаконно.

Відповідачка також вважає, що розрахунок є неналежним та недостатнім доказом для підтвердження позовних вимог. Тобто, докази, якими позивач підтверджує обставини щодо погодження між сторонами розміру відсотків, якими обґрунтовує свої вимоги, викладені в позовній заяві щодо стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, у сумі 12854,76 грн, в розумінні ст. 77, 79, 80 ЦПК України, є неналежними та недостатніми для підтвердження позовних вимог, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Згідно ст. 21 ЗУ «Про споживче кредитування» у редакції від 02.04.2020, яка була чинна на день укладення договору - Сукупна сума неустойки (штраф, пеня), нарахована за порушення зобов?язань споживачем на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

3У «Про споживче кредитування» поширюється також на кредитні договори, загальний розмір кредиту за якими не перевищує однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на день укладення кредитного договору.

Також згідно пункту 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» ЗУ «Про споживче кредитування» у разі прострочення споживачем у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов?язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов?язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов?язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов?язань за договором про споживчий кредит у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19) (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01.03.2020 по останній календарний день місяця (включно), наступного за місяцем, в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов?язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону.

Позовні вимоги у частині стягнення тіла кредиту в сумі 4 198 грн., відповідач визнає.

Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, яка мотивована наступним.

Визнання відповідачем ОСОБА_1 у прохальній частині «Заперечення», отриманого тіла кредиту на суму 4 198,00 грн., що в свою чергу є дією, що свідчить про визнання боргу.

Часткове визнання боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 127/23910/14-ц (постанова від 23.12.2020).

Часткове визнання боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу, відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 09.11.2016 у справі № 6-2170цс16.

Таким чином, відповідачем ОСОБА_1 у відзиві (запереченні) від 22.11.2024, визнає отримане від ТОВ «ФК «Форза» тіло кредиту на суму 4 198 грн., що в свою чергу є дією, що свідчить про визнання боргу (в.т.ч. отриманих від Кредитора коштів).

У період дії в Україні карантину, виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця неустойки, штрафу, пені за таке прострочення.

Президент України підписав Закон "Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19)" № 691-ІХ, який Верховна Рада ухвалила 16.06.2020.

Закон захищає позичальників від нарахування штрафів і пені за кредитами в період карантину та у 30-денний строк після його завершення.

З цією метою документ вносить зміни до "Прикінцевих положень" Господарського кодексу України та "Прикінцевих та перехідних положень" Цивільного кодексу України, згідно з якими у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів на всій території України, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця неустойку, штраф, пеню за таке прострочення.

Враховуючи наведені положення Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України, строки повернення кредиту та те, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 "Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19" на усій території України встановлено з 12.03.2020 карантин, Верховний Суд у висновках по даних категоріях справ чітко визначив, що починаючи з 12.03.2020 позичальника звільнено від обов`язку сплати саме неустойки (пені, штрафу) за прострочення повернення тіла кредиту та процентів.

Верховний Суд зазначив, що неустойка - це конструкція, яка є видом забезпечення виконання зобов`язання та правовим наслідком його порушення (мірою цивільно-правової відповідальності). У статті 549 та в § 2 глави 49 ЦК України регулювання неустойки відбувається тільки з позицій забезпечення виконання зобов`язання. Неустойка (штраф чи пеня) може бути передбачена для забезпечення виконання зобов`язання. При цьому навіть визначення неустойки дозволяє констатувати, що законодавець пов`язує її стягнення саме з порушенням зобов`язання. Це підтверджується застосуванням таких понять та словосполучень, як «забезпечення зобов`язання», «порушення зобов`язання». Тому недопустимим є встановлення неустойки (штрафу чи пені) за правомірну відмову від виконання зобов`язання або односторонню відмову від договору.

Таким чином, доводи відповідача ОСОБА_1 про звільнення її від відповідальності за ч. 2 ст. 625 ЦК України є виключно її домислом, котрий не відповідає закону, і не підлягає до задоволення.

Щодо відсотків та інфляційних витрати, представник позивача зазначає, що вони нараховані новим кредитором в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України, та повністю відповідають позиціям ВС.

Оскільки, Договором позики №5 від 22.05.2020 чітко визначені проценти після прострочення виконання грошового зобов`язання, і такі становлять 2.5% в день (п.п.5.12. п.5. Договору), відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, такі законно нараховані Новим кредитором.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилася. Від неї надійшла заява про проведення судового засідання за її відсутності, позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні, оскільки у даній справі відсутні докази зарахування коштів які надала ТОВ «ФК «Форза».

Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Між ТОВ «ФК «Форза» та ОСОБА_1 22.05.2020 укладено договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 5 (зв. б. а.с. 8-9).

Договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті www.forzacredit.com.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «ФК «ФОРЗА» та акцептована відповідачкою 22.05.2020, шляхом підписання електронним підписом відповідачки заяви-формуляра про акцептування оферти № 5 від 22.05.2020 про прийняття пропозиції ТОВ «ФК «ФОРЗА» укласти договір про надання позики у тому числі і на умовах фінансового кредиту на визначених умовах.

Відповідно до п.5 вказаного договору, кредитодавець надав відповідачці грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених договором позики № 5 у розмірі 4198 грн, а відповідачка зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених Договором позики, з кінцевим терміном погашення не пізніше 20.06.2020 (п.п.5.8. п.5.), процента ставка в день складає 1.85% (п.п. 5.11. п.5.), та процентною ставкою 2,5% за кожен день, яка застосовується у разі прострочення користування коштами поза межами строку дії.

Договір про надання позики на умовах фінансового кредиту № 5 підписаний позичальницею електронним підписом одноразовим ідентифікатором c502761q.

Позичальниця також вказала, місце проживання, ідентифікаційний номер, електронну адресу (додаток до договору про надання позики на умовах фінансового кредиту №5 від 22.05.2020).

У графіку платежів, що є Додатком до кредитного договору № 5 від 22.05.2020, зазначено детальний перелік складових загальної вартості кредиту (а.с. 10).

Між ТОВ «ФК «Форза» та ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда Ф» 30.06.2021 укладено договір факторингу № 20210630-Ф/2, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до осіб, які являлись боржниками ТОВ «ФК «Форза», включно і до ОСОБА_1 (зв. б. а.с. 10-13).

Відповідно до п. 2.1 Договору, згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення на умовах, визначених цим Договором.

Згідно з п.4.1 Договору, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог у формі наведеної в Додатку №1 до цього Договору.

Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги № 1 до Договору факторингу №20210630-Ф/2 від 30.06.2021, до ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту №5 від 22.05.2020 на загальну суму 6527,80 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту становить 4198 грн, за процентами 2329,80 грн (а.с. 16).

Згідно платіжного доручення № 279 від 05.07.2021 та платіжне доручення № 282 від 14.07.2021 (а.с. 15) підтверджують факт перерахунку коштів ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» на користь ТОВ «ФК «Форза» як плату за придбання права вимоги згідно договору факторингу №20210630-Ф/2 від 30.06.2021, у сумі 400000 грн та 84618 грн.

Відповідно до повідомлення про відступлення прав вимоги за договором позики за вих. №102/407 від 09.07.2021, яке адресоване ОСОБА_1 за місцем її реєстрації, вбачається, що остання повідомлялось про те, що на підставі Договору факторингу №20210630-Ф/2 від 30.06.2021 між ТОВ «ФК «Форза» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» відбулося відступлення прав вимог її заборгованості позивачу ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», а також вказано розмір заборгованості за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 5 від 22.05.2020 перед новим кредитором, яка на дату відступлення становить 6527,80 грн (зв. б. а.с. 17).

Крім того, ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» на адресу проживання останньої 13.10.2021 направлено досудову вимогу про оплату заборгованості за договором № 5 від 22.05.2020 в сумі 15973,30 грн (а.с. 18).

Відповідно до детального розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», станом на 07.10.2024, заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 5 від 22.05.2020 у ОСОБА_1 становить в сумі 17052,76 грн, залишок заборгованості за тілом 4198 грн; залишок заборгованості по процентам за користування 2329,80 грн; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період з 01.07.2021 по 28.09.2021) 9445,50 грн; інфляційне збільшення 1079,46 грн (нараховано новим кредитором за період 21.06.2020 по 23.02.2022) (зв. б. а.с. 16, 17).

На виконання ухвали суду від 29.10.2024, АТ «УКРСИББАНК» надано виписку за картковим рахунком ОСОБА_2 за період з 22.05.2020 по 26.05.2020 (а.с. 51-53), та рух по рахунку № НОМЕР_2 з 22.05.2020 по 27.05.2020 (а.с. 75, 76) та АТ «Сенс Банк» надано виписку по особовому рахунку з 22.05.2020 по 26.05.2020 (а.с. 91-93).

Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України, встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.

За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.

Статтею 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність.

Згідно ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У ч. 2 ст. 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач правомірно набув право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 5 від 22.05.2020.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.

За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідач у відзиві частково визнає позовні вимоги, а саме у розмірі 4198 грн тіло кредиту, тому суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_1 залишку заборгованості за тілом кредиту № 5 від 22.05.2020 у розмірі 4198 грн.

Щодо стягнення заборгованості по процентах за користування, заборгованості по простроченим процентах за користування поза межами строку дії договору та інфляційного збільшення, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до детального розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф», станом на 07.10.2024, заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 5 від 22.05.2020 у ОСОБА_1 становить в сумі 17052,76 грн, залишок заборгованості за тілом 4198 грн; залишок заборгованості по процентам за користування 2329,80 грн; залишок заборгованості по простроченим процентам за користування поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період з 01.07.2021 по 28.09.2021) 9445,50 грн; інфляційне збільшення 1079,46 грн (нараховано новим кредитором за період 21.06.2020 по 23.02.2022) (зв. б. а.с. 16, 17).

Однак, з даного детального розрахунку заборгованості суд не може дійти обгрунтованого висновку про наявність заборгованості у відповідачки перед позивачем лише на підставі здійсненого останнім розрахунку заборгованості за договором №5 від 22.05.2020, оскільки вказаний документ є внутрішнім документам ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в позику, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем. Також вказаний документ не містять необхідних реквізитів первинного бухгалтерського документу.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що відповідачка визнала позов у частині стягнення заборгованості за тілом кредиту, та з врахуванням того, що позивач належними та допустимими доказами не довів наявності у відповідачки заборгованості: по процентах за користування, по простроченим процентах за користування поза межами строку дії договору та інфляційного збільшення, тому суд дійшов висновку, щодо часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, тому з врахуванням вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 596,12 грн (2422,40 х 4198/17058,76 = 596,12) (а.с.1), також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1722,63 грн (4198 х 7000/17058,76 = 1722,63 грн), оскільки їх розмір документально підтверджений, а саме: ордером на надання правничої допомоги ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» серії ВС № 1293244 від 04.10.2024 (а.с. 7), копією договору про надання правової допомоги № 20241003-5К від 03.10.2024 (а.с. зв б. 20, 21), розрахунком суми судових витрат (а.с. 22), згідно якого сума витрат складає 7000 грн; копією свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 24.05.2019 серія ЛВ № 001477 (а.с. зв. б. 22).

На підставі викладеного, керуючись ст. 526, 527, 530, 599, 610-612, 625, 629, 1048 -1050, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 223, 247, 263- 265, 280-282 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,яка зареєстрована, за адресою: зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», місцезнаходження якого за адресою: вул. С. Бандери, 87, офіс 54, м. Львів,ідентифікаційний код в , реквізити ІВАN № НОМЕР_4 в АТ "ОТП Банк", МФО банку 300528, заборгованість договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 5 від 22.05.2020 в розмірі 4198 грн (чотири тисячі сто дев`яносто вісім гривень).

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,яка зареєстрована, за адресою: зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ,РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф», місцезнаходження якого за адресою: вул. С. Бандери, 87, офіс 54, м. Львів,ідентифікаційний код в , реквізити ІВАN № НОМЕР_4 в АТ "ОТП Банк", МФО банку 300528, судові витрати з оплати судового збору в сумі 596,12 грн (п`ятсот дев`яносто шість гривень дванадцять копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1722,63 грн (одну тисячу сімсот двадцять дві гривні шістдесят три копійки).

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: