Провадження № 2-др/522/98/25
24 квітня 2025 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси
у складі: судді - Бондар В.Я.,
за участю секретаря судового засідання - Єрганінової К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа: ОСОБА_9 , про виділ в натурі частини домоволодіння та земельної ділянки,
Приморським районним судом м. Одеси 31.03.2025 ухвалено рішення, яким залишено без задоволення позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , третя особа: ОСОБА_9 , про виділ в натурі частини домоволодіння та земельної ділянки.
До суду 08.04.2025 надійшла заява представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення з позивача ОСОБА_3 витрати на правову допомогу у розмірі 26 000 грн.
На обґрунтування заяви зазначено, що після ухвалення рішення відповідачем визначено повний розрахунок витрат на професійну правничу допомогу, який у загальному розмірі складає 26 000 грн. Відповідачем 28.01.2025, до закінчення судових дебатів у справі, заявлено про розподіл судових витрат, тому подання цієї заяви узгоджується з вимогами процесуального закону.
До суду 10.04.2025 представник ОСОБА_3 ОСОБА_10 подала до суду відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, згідно якого просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.
Заперечення представника позивача мотивовані тим, що перша заява по суті подана адвокатом Єргієвим Д.І. в інтересах ОСОБА_1 є відзив на позовну заяву від 19.03.2024. У такому відзиві відсутній попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, у зв`язку з чим на підставі ст. 134 ЦПК України відсутні правові підстави для відшкодування витрат на правову допомогу. Адвокатом не надано доказів на підтвердження надходження від відповідача ОСОБА_1 оплати правової допомоги на розрахунковий рахунок його адвокатського бюро, що є підставою для відмови у задоволенні заяви. Час витрачений адвокатом на участь у судових засідання не відповідає реальній тривалості таких засідань, а засідання 28.01.2024 взагалі не було. Договір про надання правової допомоги укладено Білянський В.А. від імені ОСОБА_1 , при тому довіреності на представництво ОСОБА_9 інтересів ОСОБА_1 до справи не додано.
Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав до суду 14.04.2025 додаткові пояснення на клопотання позивача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, у яких вказує, що підтвердженням витрат на правову допомогу є договір, додаткова угода та довіреність. У першій заяві по суті представником відповідача зазначено про покладення витрат на позивача. Верховний суд підтверджує, що не подання попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у їх відшкодування, у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодування витрат. Висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного суду від 12.11.2019 у справі №904/4494/18 не підлягає прийняттю до уваги в якості підстави для відмови у задоволенні заяви через різність обставин справ, а також те, що ненадання попереднього (орієнтованого) розрахунку суми судових витрат не порушу права позивача, зокрема принципу змагальності та рівності сторін та забезпечено позивача на дослідження таких доказів та висловлення свої позиції з приводу таких доказів. Витрати за надану професійну правничу допомогу підлягають розподілу незалежно від того чи їх фактично уже сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Час участі у судових засіданнях більший, у зв`язку з врахуванням часу адвоката на дорогу.
У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в м.Одесі та необхідністю слідувати в укриття, судове засідання призначене на 14.04.2025 було відкладене не 21.04.2025.
Розгляд справи у судовому засіданні 21.04.2025 відкладено на 22.04.2025 у зв`язку з відключенням подачі електроенергії до приміщення суду.
У судовому засіданні 22.04.2025 представник ОСОБА_11 Єргієв Д.І. просив задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правову допомогу. Представник ОСОБА_3 ОСОБА_10 заперечувала проти задоволення заяви. ОСОБА_5 залишила вирішення питання на розсуд суду. Представник ОСОБА_5 та ОСОБА_7 - ОСОБА_12 пояснила, що представник позивача помиляється у доводах своїх заперечень.
Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися у встановленому законом порядку.
Згідно ч.1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.
Суд призначив проголошення рішення на 24.04.2025.
Суд, дослідивши вимоги заяви, заслухавши пояснення учасників справи та проаналізувавши матеріали справи, дійшов наступних висновків.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У зв`язку з тим, що судом не вирішено питання про розподіл витрат на правову допомогу під час ухвалення рішення, заява про ухвалення додаткового рішення підлягає задоволенню.
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно зі статтею 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
У постанові від 18 березня 2024 року у справі № 459/2350/23 (провадження № 61-1802св24) Верховний Суд навів правовий висновок щодо застосування статті 134 ЦПК України про необхідність подання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, зазначивши, що аналіз положень статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього (орієнтовного) розрахунку у суду є право відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Не надання попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у їх стягненні, якщо такий розрахунок попередньо (з першою заявою по суті спору) не надавався, оскільки закон використовує термін «може відмовити», а не «відмовляє». Для цього суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернувся до суду, їх значення для заявника. Таким чином, хоча відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу у зв`язку з неподанням заявником попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат є правом суду, а не обов`язком, суд має враховувати конкретні обставини справи та принцип диспозитивності цивільного судочинства. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою як позовної заяви (апеляційної та касаційної скарг), так і відзиву, оскільки з огляду на положення процесуального закону попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи. При цьому слід зауважити, що поданий стороною попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми таких витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
З огляду на зміст частини восьмої статті 141 ЦПК України сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, й після судових дебатів, але виключно за наявності сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.
Тобто для відшкодування понесених судових витрат учасник справи повинен подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс чи які очікує понести у зв`язку з розглядом справи, до суду тієї інстанції, в якій такі витрати були чи будуть понесені, а також заявити клопотання про компенсацію судових витрат до закінчення судових дебатів та надати докази щодо розміру понесених витрат у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
Такий висновок викладено у постанові Верховного суду від 10 березня 2025 року при розгляді справи №947/6748/20 (провадження № 61-9588св24).
Посилання представника позивача на постанову Великої Палати Верховного суду у постанові від 12 листопада 2019 у справі № 904/4494/18, не беруться до уваги, адже диспозиція ст. 134 ЦПК не є імперативною, тобто передбачає право суду відмовити у відшкодуванні судових витрат у разі не подання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат.
Представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 19.03.2024 подав до суду відзив у третьому абзаці резолютивної частини якого просив відмовити у задоволенні позову повністю та покласти на позивача судові витрати.
Попередній (орієнтований) розрахунок судових витрат дійсно у відзиві не наведений, однак вимога про стягнення судових витрат є заявленням до закінчення судових дебатів про компенсацію судових витрат і докази понесення судових витрат можуть подаватися протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Тому, доводи представника позивача ОСОБА_10 про те, що відсутність попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат у відзиві, який був першою заявою по суті справи, є підставою для відмови у задоволення заяви, є лише частково правильними, адже як правильно вказує представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 такі обставини свідчать про право, а не обов`язок відмовити у стягненні витрат на правову допомогу.
Крім того, 29.01.2025 представник ОСОБА_1 Єргієв Д.І. 29.01.2025 подав до суду заяву про розподіл судових витрат, якою повідомив про неможливість надати повний розрахунок витрат відповідача на професійну правничу допомогу, у зв`язку з чим подана така заява у порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України (т.4 а.с.102).
Згідно ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).
Проголошення рішення у цій справі відбулося 31 березня 2025 року. Представник ОСОБА_13 ОСОБА_2 був присутній у судовому засіданні 31.03.2025.
Заву про ухвалення додаткового рішення представник відповідача сформував в системі «Електронний суд» 07.04.2025 (зареєстрована канцелярією 08.04.2025), тобто така заява подана вчасно, адже п`ятий день припав на вихідний день та був перенесений на перший робочий день, яким і був понеділок 07.04.2025.
Водночас неподання заявником попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат не позбавило представника позивача можливості підготуватися до спростування витрат, які вона вважає необґрунтованими, та довести неспівмірність таких витрат, адже таке доводиться представником позивача на разі при розгляді заяви про ухвалення додаткового рішення.
Така ж позиція викладена у постанові від 08 березня 2023 року при розгляді справи №755/7694/20.
Враховуючи викладене, суд вважає, що в цьому випадку неподання стороною позивача попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат не порушило принципи змагальності та рівності та не завадило іншим учасникам спору належним чином висловити свої міркування щодо їх обґрунтованості (необґрунтованості) та співмірності заявлених до стягнення витрат, тому такі підстави не є підставою для відмови у задоволенні заяви про стягнення судових витрат.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
У додатковій постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.
22 січня 2024 року між Адвокатським бюро «Єргієва» в особі керуючого Єргієва Дмитра Ігоровича та ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє Білянський Віталій Андрійович укладено договір про надання правничої допомоги, згідно п.6 якого, розмір гонорару, який клієнт сплачує бюро за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами окремим додатком та / або додатковою угодою, які будуть, у випадку підписання сторонами, невід`ємними частинами цього договору.
Додатковою угодою №1 від 22 січня 2024 року визначено, що розмір гонорару (погодинний) визначається актом виконаних робіт, виходячи із вартості послуг у розмірі 1 000 грн за 1 годину роботи.
Пунктом 4 додаткової угоди передбачено здійснення клієнтом повної оплати гонорару не пізніше ніж 360 днів після підписання акту виконаних робіт на рахунок адвокатського бюро.
Довіреність, якою Гожелов Михайло Павлович уповноважив Білянського Віталія Андрійовича його представником укладена 27.09.2023 та посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ісік О.В. та зареєстрована в реєстрі за №1171.
Наявність такої довіреності спростовує твердження представника позивача про відсутність в матеріалах справи такої довіреності.
04 березня 2025 року між Адвокатським бюро «Єргієва» в особі керуючого Єргієва Дмитра Ігоровича та ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє Білянський Віталій Андрійович підписано акт виконаних робіт та наданих послуг, згідно якого адвокатом витрачено 26 годин на надання правової допомоги, тому вартість наданих послуг становить 26 000 грн.
Адвокатом надано наступні послуги: 22.01.2024 усна консультація, 23.01.2024 подання заяви про ознайомлення, 24.01.2024 подання клопотання про вручення ухвали про відкриття провадження та відкладення підготовчого засідання, 13.03.2024 ознайомлення з матеріалами справи, 18-19.03.2024 складення та подання відзиву, 19.03.2024, 11.04.2024, 22.05.2024 участь у судових засіданнях, 05.07.2024 та 09.08.2024 ознайомлення з заявою про зміну предмету позову, 12.08.2024, 30.09.2024, 30.10.2024, 11.12.2024, 28.01.2024, 10.02.2025, 20.03.2025, 31.03.2025 участь у судових засіданнях.
23.01.2024 Єргієв Д.І. подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (т.2 а.с.75).
24.01.2024 ОСОБА_2 подав клопотання про відкладення та вручення ухвали (т.2 а.с.89-91).
19.03.2024 ОСОБА_2 подав відзив (т.2 а.с.154-157).
Адвокат Єргієв Д.І. брав участь у судових засіданнях: 19.03.2024 (тривало 15 хв), 11.04.2024 (тривало 9 хв), 12.08.2024 (тривало 20 хв), 30.09.2024 (тривало 11 хв), 30.10.2024 (тривало 15 хв), 11.12.2024 (тривало 1 год 9 хв), 28.01.2025 (тривало 1 год 38 хв), 10.02.2025 тривало 1 год 12 хв), 20.03.2025 (тривало 1 год 20 хв), 31.03.2025 (тривало 1 год 48 хв).
Представник позивача двічі подавала заяву про зміну предмету позову, які направляла, зокрема ОСОБА_14 до електронного кабінету.
28.03.2025 адвокат Єргієв Д.І. подав заяву про ознайомлення з матеріалами справи та ознайомився зі справою про що міститься відмітка (т.4 а.с.169).
22.05.2024 ОСОБА_2 не з`явився у судове засідання подав лист про проведення засідання за його відсутності (т.2 а.с.197).
Тому, внесення до акту участь у судовому засіданні 22.05.2024 є необґрунтованим.
Доводи представника відповідача відсутність судового засідання 28.01.2024 не приймаються до уваги, адже і по хронології написання у акті і по матеріалах справи вбачається, що представником відповідача при складені акту допущено помилку у написанні року, адже судове засідання відбулося 28.01.2025.
Дійсно сумарний час проведених судових засідань є значним, також представник відповідача правильно вказує, що до часу витраченого на участь у судових засіданнях відноситься також час витрачений адвокатом на дорогу та очікування.
Суд відхиляє доводи представника позивача Гонтар П.А. про відсутність квитанції про здійснення фактичної оплати як неспроможні, оскільки витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137, частина восьма статті 141 ЦПК України).
Тобто, враховуючи визначення сторонами, а саме пунктом 4 додаткової угоди про надання правової допомоги, строк оплати гонорару адвоката протягом 360 днів після підписання акту виконаних робіт, то такий строк не настав, а, тому, необхідність підтвердження оплати клієнтом послуг адвоката не передбачається.
Тож, оцінюючи складність справи, співмірність вартості правничої допомоги до складності справи, не великий обсяг доказів та не подання таких доказів представником відповідача ОСОБА_2 , вирахувавши участь у судовому засіданні у якому представник відповідача не брав участь, суд вважає, що надану правову допомогу слід зменшити до 21 000 грн.
У зв`язку з відмовою у задоволенні позову витрати на правову допомогу ОСОБА_1 слід покласти на позивача ОСОБА_3 .
Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 270, 354 ЦПК України, суд
Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення задовольнити.
Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 стягнення судових витрат задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) витрати на правову допомогу у розмірі 21 000 (двадцять одна тисяча) гривень.
В іншій частині вимог про стягнення витрат на правову допомогу відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.
Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст додаткового рішення складено 24 квітня 2025 року.
Суддя: В.Я. Бондар