Справа № 192/3601/24
Провадження № 2/192/343/25
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2025 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Щербини Н. О.,

за участю секретаря судового засідання Бондаренко В. А.,

представника позивача адвоката Сахончик О. В. в режимі відеоконференції,

представника відповідача адвоката Бабенко О. А. в режимі відеоконференції,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області в порядку загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» з позовом про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: нерухоме майно, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач зазначає, що після смерті спадкодавця залишились його спадкоємці: дружина померлого - ОСОБА_2 ; донька померлого - ОСОБА_1 ; донька померлого - ОСОБА_4 та син померлого - ОСОБА_5 . Звернувшись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про справо на спадщину за законом, оскільки померлий ОСОБА_3 залишив заповіт на все своє майно на ім`я ОСОБА_2 . У зв`язку з цим позивачу було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій.

Також позивач зазначає, що на момент смерті спадкодавця, ОСОБА_5 був інвалідом ІІІ групи, тобто за ст. 1241 ЦК України мав право на обов`язкову частку у спадщині та відмовився від неї на користь позивача. Тому позивач вважає, що має право на 1/8 частину від спадкового майна у зв`язку з чим просить суд визнати за нею право власності на 1/8 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач до суду не з`явилася, причини неявки не повідомила, а її представник адвокат Сахончик О. В. в режимі відеоконференції позов підтримала та пояснила, що оскільки ОСОБА_5 є інвалідом ІІІ групи, тому він має право на обов`язкову частку, від якої він відмовився на корись позивача. Тому позивач має право на визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Відповідач до суду не з`явилася, причини неявки не повідомила, а її представник адвокат Бабенко О. А. заперечувала проти позову та пояснила, що відповідач була дружиною ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та залишив заповіт на ім`я відповідача. ОСОБА_5 відмовився від своєї частини спадщини, а тому просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши в сукупності докази, що маються у справі приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 29 травня 2024 року (а.с.24), а 26 червня 2020 року державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Хилько Л. А. було посвідчено заповіт від імені ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований в реєстрі за №2-247, №2-248, згідно якого останній заповів все своє майно ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.102), як дружині (а.с.100 зворот).

Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1233 ЦК України встановлено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщин або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

18 липня 2023 року за поданою заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини за заповітом Солонянською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області було відкрито спадкову справу № 72/2023 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , яка зареєстрована згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26 червня 2020 року №60715872 (а.с. 103).

02 серпня 2023 року до Солонянської державною нотаріальною конторою подали заяви: ОСОБА_1 - про прийняття спадщини; ОСОБА_5 та ОСОБА_4 - про відмову від спадщини на користь доньки померлого - ОСОБА_1

04 квітня 2024 року державним нотаріусом Солонянської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Парусниковою І. О. було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом і видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.16).

З матеріалів спадкової справи з`ясовано, що відомості про реєстрацію права власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на будь-яке майно відсутні.

Згідно Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , роком введення в експлуатацію будинку є 1970 рік (а.с.6).

Відомості про реєстрацію права власності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на вказаний будинок матеріали справи не містять, а під час розгляду справи було встановлено, що на час введення вказаного будинку в експлуатацію, ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_6 , оскільки шлюб між ними був зареєстрований 01 липня 1964 року (а.с. 11), а ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 19).

Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином судом встановлено, що нерухоме майно, право власності на 1/8 частину якого просить визнати позивач, можливо є спільним сумісним майном померлих ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , а докази про реєстрацію права власності, про коло спадкоємців після смерті ОСОБА_7 суду не надано та такі особи не залучені до участі у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки суду не надано докази про те, що ОСОБА_3 є власником будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , як не надано і доказів про те, що таке майно належить йому на праві особистої приватної власності, тому суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки не доведено, що спадкодавець є власником майна, яке входить до складу спадкової маси.

Статтею 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою піклувальника і органу опіки та піклування. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Судом встановлено, що позивач є донькою померлого ОСОБА_3 , оскільки змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу (а.с. 22,31,36,37).

Також, судом встановлено, що ОСОБА_5 є сином померлого ОСОБА_3 (а.с.115-119) та є інвалідом ІІІ групи, що підтверджується тимчасовим посвідченням № 42, яке видано 26 липня 2023 року (а.с.10).

Частиною 1 ст. 1241 ЦК України встановлено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Наданими доказами не підтверджено факт того, що ОСОБА_5 на момент смерті свого батька був непрацездатним, оскільки станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 не досяг пенсійного віку та не був непрацездатним за станом здоров`я. Суд зазначає, що право на обов`язкову частку виникає у непрацездатних, які є такими на момент відкриття спадщини, тобто на момент смерті спадкодавця. Разом з тим, згідно тимчасового посвідчення № НОМЕР_2 ОСОБА_5 з 26 липня 2023 року є інвалідом ІІІ групи (а.с.10), а докази про те, що станом на 08 лютого 2023 року він був непрацездатним суду не надані.

Суд не приймає посилання представника позивача на те, що наявність інвалідності ІІІ групи свідчить про непрацездатність, оскільки відповідно до ст. ст. 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Оскільки належних доказів непрацездатності ОСОБА_5 станом на 08 лютого 2023 року суду не надані, тому вказане також є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Крім того, суд вважає, що спадкоємець може відмовитися від права на обов`язкову частку у спадщині. Проте така відмова не може бути адресною та розподіл спадкового майна в такому разі здійснюється між іншими спадкоємцями без урахування обов`язкової частки.

Тому посилання позивача на те, що її брат відмовився від своєї обов`язкової частки на її користь, суперечать закону, а наданими суду доказами не доведено, що ОСОБА_5 відноситься до зазначених в ч. 1 ст. 1241 ЦК України осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині.

На підставі викладеного позивачем та її представником не доведено право позивача на спадкування за законом на 1/8 частину нерухомого майна, у зв`язку з чим в задоволені позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, у зв`язку із відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141, 258,259,263-265,268,273 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Судові витрати по справі покласти на позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 24 квітня 2025 року.

Суддя Н. О. Щербина