22.04.2025
Справа № 642/1220/25
Провадження № 2-с/642/27/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року суддя Ленінського районного суду м. Харкова Проценко Л.Г. розглянув заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

06.03.2025 Ленінським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» заборгованості за спожитий природний газ за період з 01.09.2022 по 01.01.2025 у розмірі 1 160,59 грн та понесених витрат по сплаті судового збору у розмірі 302,80 грн.

14.04.2025 до суду від боржника ОСОБА_1 надійшла заява про скасування вказаного судового наказу.

Вказана цивільна справа була направлена 28 березня 2025 року за вихідним № 642/1220/25/5001/2025 на адресу Харківського апеляційного суду м. Харкова у зв`язку з апеляційною скаргою ОСОБА_1 .

Цивільна справа була повернута з Харківського апеляційного суду до Ленінського районного суду м. Харкова 22.04.2025.

В обґрунтування заяви зазначено, що заявник вважає нарахування заборгованості у заявлений стягувачем період незаконним, вказує, що останні три роки за адресою надання послуг ніхто не проживає, вказує на порушення стягувачем вимог процесуального судочинства, тобто наявний спір про право.

Разом із заявою про скасування судового наказу боржником подано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення із заявою про скасування судового наказу.

Боржник вказує у клопотанні, що 18.03.2025 він помилково подав заяву про скасування судового наказу до Харківського апеляційного суду.

03.04.2025 ухвалою Харківського апеляційного суду по справі № 642/1220/25 було відмовлено у відкритті апеляційного провадження, зазначено, що особа, яка подала апеляційну скаргу, не позбавлена права звернутись до суду першої інстанції із заявою про скасування судового наказу у порядку, передбаченому ст. 170 ЦПК України.

З огляду на вказане просить поновити пропущений строк звернення із заявою про скасування судового наказу; скасувати судовий наказ Ленінського районного суду м. Харкова від 06.03.2025 по справі № 642/1220/25; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, ) всі судові витрати на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя, дослідивши матеріали справи та заяву про скасування судового наказу вважає, що заява підлягає задоволенню в частині скасування судового наказу з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Частиною 3 ст.171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Тобто, суд розглядає вказану заяву про скасування судового наказу 22.04.2025, після повернення матеріалів справи з Харківського апеляційного суду, в межах строку передбаченого ч. 3 ст. 171 ЦПК України.

Заява про скасування судового наказу відповідає вимогам ст.170 ЦПК України. Заявник зазначає, що існує спір про право щодо заборгованості, оскільки з початку воєнного стану в України в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , ніхто не проживає, боржник проживає у м. Києві, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Разом з тим, ЦПК України не містить визначеного порядку розподілу судових витрат між учасниками наказного провадження, зокрема, не містить норми, відповідно до якої у випадку скасування судового наказу на заявника, за судовим наказом, покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат.

Отже, судові витрати підлягають розподілу тільки за результатами розгляду справи. У справі наказного провадження спір між стягувачем та боржником суд не вирішує, а тому підстави для розподілу судових витрат відсутні. Отже саме по собі звернення кредитора (стягувача) з такою заявою до суду про видачу судового наказу не свідчить про необґрунтованість дій останнього (зловживання своїми правами), що могло б бути підставою для стягнення судових витрат, оскільки зазначене є його диспозитивним правом, передбаченим процесуальним законодавством.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що у стягненні судового збору, сплаченого при подачі заяви про скасування судового наказу, слід відмовити, з огляду на те, що відшкодування суми судового збору, сплаченого у наказному провадженні, підлягає відшкодуванню лише на користь заявника шляхом зарахування такого до судового збору, сплаченого у разі пред`явлення ним позову до боржника.

При цьому, з огляду на приписи ч.2 ст.164 ЦПК України, можна дійти висновку, що законодавець розподіл судових витрат, що понесені у наказному провадженні, пропонує вирішувати при пред`явленні стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження.

При цьому, суд наголошує, що ч. 2 ст. 164 ЦПК України визначає, що в разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Тому, судовий наказ, в порядку ч. 3 ст. 171 ЦПК України, підлягає скасуванню, що не позбавляє КП «Харківські теплові мережі» права звернутися до суду із позовною заявою з цими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 161, 170, 171, 429 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Поновити строк на подання заяви про скасування судового наказу Ленінського районного суду м. Харкова від 06.03.2025. по справі № 642/1220/25.

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задовольнити частково.

Скасувати судовий наказ № 642/1220/25 (провадження № 2-н/642/455/25) виданий Ленінським районним судом м. Харкова 06 березня 2025, про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, 1, , р/р НОМЕР_2 в АТ «Ощадбанк» м. Києва, МФО 300465) заборгованість за спожитий природний газ за період з 01.09.2022 по 01.01.2025 у розмірі 1 160 (одна тисяча сто шістдесят) грн. 59 коп., а також судовий збір у розмірі 302 (триста дві) грн. 80 коп.

В іншій частині заяви відмовити.

Роз`яснити КП «Харківські теплові мережі» його право на звернення до суду у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.Г. Проценко