Справа № 541/3582/24
Номер провадження 2/541/138/2025
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 квітня 2025 року м.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Морозовської О.А.,

за участю секретаря судового засідання Калініченко Л.О., Непокупної Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миргород в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державний нотаріус Миргородської державної нотаріальної контори Бобир Олена Юріївна,

встановив:

Позивач звернувсся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Державний нотаріус Миргородської державної нотаріальної контори Бобир Олена Юріївна.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін, ОСОБА_3 . Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла за законом його дружина, ОСОБА_4 . Зазначене підтверджується постановою державного нотаріуса, який посилається на спадкову справу №212/1993, відкриту Миргородською державною нотаріальною конторою, яка зберігається у Полтавському обласному державному нотаріальному архіві. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати сторін, ОСОБА_4 . Після смерті ОСОБА_4 . Першою миргородською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №492/1997, яка зберігається у Полтавському обласному державному нотаріальному архіві. Згідно даної спадкової справи, спадщину після померлої ОСОБА_4 прийняла за заповітом, посвідченим нотаріусом Наконечною Н.П. від 03.10.1994 р., відповідачка- ОСОБА_2 , та за законом - діти спадкодавиці: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Від інших осіб заяви у справі відсутні.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося таке спадкове майно: гараж АДРЕСА_1 , гаражний кооператив «За рулем-1», спадщину після якого прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, дружина спадкодавця- ОСОБА_4 . Відповідно до Довідки від 01.07.2024р. за № 1120-Т, виданої КП «Бюро технічної інвентаризації Миргородської міської ради», право власності на гараж № НОМЕР_1 , за адресою: м.Миргород, вул. Заливна, гаражний кооператив «За рулем-1», не зареєстровано. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012р, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом лише після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. В зв?язку з цим нотаріує своєю постановою № 1254 від 27.09.2024р, відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно-гараж. Спадкодавець володів гаражем на законних підставах. Рішенням Виконавчого комітету Миргородської міської ради №385 від 21.05.1981 р. спадкодавцеві було виділено земельну ділянку площею 21 м.кв. для побудови автогаража розміром 3,5 х 6,0 по вул. Заливній. 04.06.1981р. Відділом комунального господарства виконкомому Миргородської міської ради народних депутатів було надано ОСОБА_3 Дозвіл на будівництво гаража по АДРЕСА_1 . Згідно довідки голови правління гаражного кооперативу «За кермом-1» від 25.04.2024р., ОСОБА_1 дійсно є членом гаражного кооперативу «За кермом-1» та йому належить гараж № НОМЕР_1 , який розміщений на території кооперативу в м. Миргород, вул. Заливна. Відповідно до технічного паспорту, гараж АДРЕСА_1 , що с предметом позову, побудований у 1982 році.

На даний час, згідно з інформацією з Технічного паспорта на об?єкт нерухомого майна, гараж складається із гаража під літерою А-1, загальною площею 19,9 м.кв. Згідно довідки від 01.07.2024р. за №1120-Т, виданої КП «Бюро технічної інвентаризації Миргородської міської ради», право власності на гараж № НОМЕР_1 , за адресою: м. Миргород, вул.Заливна, гаражний колектив «За рулем-1», не зареестровано. Посилаючись на викладені обставини позивач просить визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом, право власності на гараж АДРЕСА_1 гаражний кооператив «За рулем-1» («За кермом-1»).

Ухвалою суду від 08 жовтня 2024 року було відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. Витребовано у Полтавському обласному державному нотаріальному архіві (вул. Шевченка, 13, м. Полтава, 36000) належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи № 212/1993, відкритої Миргородською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 та належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи № 492/1997, відкритої Миргородською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4

04.11.2024 з Полтавського обласного державного нотаріального архіву до суду надійшли копії матеріалів спадкової справи № 212, відкритої Миргородською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_3 та належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи № 492, відкритої Миргородською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 19 листопада 2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача, адвокат Долженко О.М. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, та на задоволенні позовних вимог наполягала (а.с.109).

Позивач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності, проти позовних вимог не заперечувала (а.с.107).

Представник 3-ої особи державний нотаріус Миргородської державної нотаріальної контори Бобир Олена Юріївна, в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності (а.с.108).

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Вимогами ст.10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько сторін, ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного мідрегіонального управління Міністерства юстиції, Серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_3 спадщину прийняла за законом його дружина, ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с. 47).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати сторін, ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 виданого Миргородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного мідрегіонального управління Міністерства юстиції (а.с. 10)

Після смерті ОСОБА_4 . Першою миргородською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу № 492 (а.с. 48-55)

Згідно даної спадкової справи, спадщину після померлої ОСОБА_4 прийняла за заповітом, посвідченим нотаріусом Наконечною Н.П. від 03.10.1994 р., відповідачка- ОСОБА_2 , та позивач ОСОБА_1 - діти спадкодавиці. Від інших осіб заяви у справі відсутні. Зазначене також підтверджується постановою Державного нотаріуса Миргородської державної нотаріальної контори Бобир О.Ю. (а.с. 18)

Після смерті ОСОБА_3 залишилося таке спадкове майно: гараж № НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , гаражний колектив «За рулем-1», спадщину після якого прийняла, але не оформила своїх спадкових прав, дружина спадкодавця- ОСОБА_4 .

Рішенням Виконавчого комітету Миргородської міської ради № 385 від 21.05.1981 р. спадкодавцеві ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку площею 21 м.кв. для побудови автогаража розміром 3,5 х 6,0 по АДРЕСА_1 (а.с. 11).

04.06.1981р. Відділом комунального господарства виконкомому Миргородської міської ради народних депутатів ОСОБА_3 було надано Дозвіл на будівництво гаража по АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Згідно довідки голови правління гаражного кооперативу «За кермом-1» від 25.04.2024р., ОСОБА_1 дійсно є членом гаражного кооперативу «За кермом-1» та йому належить гараж № НОМЕР_1 , який розміщений на території кооперативу в м.Миргород, вул. Заливна (а.с. 16).

Відповідно до технічного паспорту, гараж АДРЕСА_1 , що с предметом позову, побудований у 1982 році. На даний час, згідно з інформацією з Технічного паспорта на об?єкт нерухомого майна, гараж складається із гаража під літерою А-1, загальною площею 19,9 м.кв. (а.с. 13-15).

Згідно довідки від 01.07.2024р. за №1120-Т, виданої КП «Бюро технічної інвентаризації Миргородської міської ради», право власності на гараж № НОМЕР_1 , за адресою: м. Миргород, вул.Заливна, гаражний колектив «За рулем-1», не зареестровано (а.с. 17).

Відповідно до ст. 1297 ЦК України встановлює обов`язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Як передбачено у п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Згідно довідки від 01.07.2024р. за №1120-Т, виданої КП «Бюро технічної інвентаризації Миргородської міської ради», право власності на гараж № НОМЕР_1 , за адресою: м. Миргород, вул.Заливна, гаражний кооператив «За рулем-1», не зареестровано.

Відповідно до п. 4.12 глави 10 Розділу ІІ Порядку вчення нотаріальних дій нотаріусами України свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Тому, державним нотаріусом Миргородської державної нотаріальної контори Бобир О.Ю. було винесено Постанову № 1254/02-31 від 27.09.2024 про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду в позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 19-1 Закону України «Про кооперацію», член житлового - будівельного, дачно - будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпорядження квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово - будівельного, дачно - будівельного, гаражно - будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про кооперацію» право власності членів кооперативу - фізичних осіб на загальну частку успадковується.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» (який був чинним на момент набуття права власності на спірне нерухоме майно) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Як роз`яснено в пункті 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 28.06.1991 року «Про практику розгляду судами цивільних справ пов`язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів», у справах про право на пай і на гараж судам належить виходити з того, що член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває права власності на це майно і в праві розпоряджатися ним на свій розсуд.

Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що за життя ОСОБА_3 набув права власності на гараж АДРЕСА_1 гаражний кооператив « ІНФОРМАЦІЯ_4 » («За кермом-1»).

Таким чином, у разі смерті члена гаражного кооперативу, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, гараж на гараж № НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 гаражний кооператив «За рулем-1» («За кермом-1») входить до складу спадщини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до положень ч.1 ст. 1278 ЦК України, частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкоємець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР, зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

За змістом цієї норми цивільне право підлягає захисту в разі, коли сторони не перебувають між собою в зобов`язальних відносинах, і при цьому має місце його реальне оспорювання учасником цивільних відносин, унаслідок чого власник майна (у цьому випадку позивачі) не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з існуванням сумнівів або претензій щодо спірного майна з боку третіх осіб.

Позов про визнання права власності - це позадоговірна вимога власника майна про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно.

Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права.

Як вбачається з обставин справи, в цьому випадку, воля особи (позивачів у даній справі) щодо вільного використання свого права, тобто володіння, користування та розпорядження майном, - зв`язана волею сторонніх осіб, що суперечить вищевказаній презумпції.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини.

Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідно до вимог закону позивач належним чином прийняли спадщину після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку з відсутністю у спадкоємця правовстановлюючих документів на спадкове майно не можуть оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним, а також виходячи з положень ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно, тому у сукупності встановлених обставин є підстави для задоволення позову про визнання за за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом, право власності на гараж АДРЕСА_1 гаражний кооператив «За рулем-1» («За кермом-1»).

Керуючись статтями 2, 4, 10, 12-13, 76-81, 89, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в порядку спадкування за законом, право власності на гараж АДРЕСА_1 гаражний кооператив «За рулем-1» («За кермом-1»).

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Миргород Полтавської області, РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка м. Миргород Полтавської області, РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державний нотаріус Миргородської державної нотаріальної контори Бобир Олена Юріївна, місцезнаходження: вул. Гоголя, буд. 165, м. Миргород, Полтавська обл., 37602.

Повний текст рішення складено 21 квітня 2025 року.

Суддя: О. А. Морозовська