Справа № 931/13/25
Провадження № 2/931/82/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року селище Локачі

Локачинський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Безп`ятко О.І.,

з участю секретаря судового засідання Левчук О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

відповідача ОСОБА_2 ,

третьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

31 грудня 2024 року позивач надіслала в суд позов до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 є спадкоємцями після смерті їхнього батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті приватним нотаріусом було заведено спадкову справу № 300/2021, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 прийняли спадщину шляхом звернення до нотаріуса з відповідними заявами про прийняття спадщини, ОСОБА_3 їхня матір та дружина спадкодавця - відмовилася від прийняття спадщини. Заповіт спадкодавцем не складався. Спадкове майно складається із квартири АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 2,1935 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Затурцівської сільської ради, кадастровий номер :07:000:0992. 27 вересня 2024 року між ОСОБА_4 , від імені якої діяла матір ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 укладено договір про поділ спадкового майна до видачі свідоцтв про право на спадщину. Згідно умов даного договору земельна ділянка перейшла у власність у порядку спадкування за законом до ОСОБА_2 , а квартира до ОСОБА_6 . Однак, відсутність правовстановлюючого документу на квартиру стала підставою для винесення нотаріусом постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину.

Просить визнати за нею, ОСОБА_4 , в порядку спадкування за законом право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалою судді від 10 січня 2025 року відкрито провадження у даній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 10 лютого 2025 року.

Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 10 лютого 2025 року задоволено клопотання позивача та витребувано у приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г. належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи №300/2021 до майна померлого ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Маньків Локачинського району Волинської області, у зв`язку з чим судове засідання відкладено на 26 лютого 2025 року.

Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 26 лютого 2025 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3 .

Позивач у судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с. 118).

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності позивача.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, зазначених у позові. Окрім того зазначила, що іншого способу визнання права власності, як в судовому порядку, немає, оскільки у позивача відсутні правовстановлюючі документи.

Відповідач у судовому засіданні зазначив, що позов визнає в повному обсязі та просить позов задовольнити, наслідки йому відомі та зрозумілі.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала щодо задоволення позову та зазначила, що в спірній квартирі з сім`єю проживали більше тридцяти років. Цей будинок збудували пересувні механізовані колони, які в подальшому були ліквідовані. За життя її чоловік ОСОБА_5 не оформив право власності на квартиру, правовстановлюючі документи відсутні.

Заслухавши представника позивача, відповідача, третю особу, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, копію матеріалів спадкової справи № 300/2021 до майна померлого ОСОБА_5 , суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Маньків Локачинського району Волинської області, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане 29 квітня 2021 року виконавчим комітетом Затурцівської сільської ради Локачинського району Волинської області (а.с. 6, 98 на звороті).

Після його смерті відкрилася спадщина.

Із довідки Затурцівської сільської ради Володимирського району Волинської області №198 від 11 червня 2021 року вбачається, що в с. Маньків Володимирського району Волинської області знаходиться спадкове майно, що належало ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та на день смерті проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Спадкове майно складається із квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та земельної частки (паю) розміром 2,1935 га, яка розташована на території Затурцівської сільської ради. Спадкоємцями являються: син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований та проживає у АДРЕСА_2 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка зареєстрована та проживає у АДРЕСА_2 , дружина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка зареєстрована та проживає у АДРЕСА_2 . Інші спадкоємці не зверталися. Заповіт від імені ОСОБА_5 не посвідчувався (а.с. 99).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено ч.1 ст.1217 ЦК України.

ОСОБА_5 за життя заповіту не склав, що підтверджується копією інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 66386785 від 13.09.2021 року (а.с. 105 на звороті).

Відповідно до ч.2 ст.1272 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , що підтверджується копіями їхніх Свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 30 серпня 1985 року, серії НОМЕР_3 від 29 травня 1987 року (а.с. 101, 103 на звороті).

Із копії Свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 від 02 вересня 2006 року вбачається, що після реєстрації шлюбу прізвище позивачки змінилося із « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » (а.с. 104).

Згідно частин 1, 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено ч.1 ст. 1270 ЦК України.

13 вересня 2021 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 звернулися до приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г. із заявами про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , на підставі яких нотаріус завів спадкову справу № 300/2021 до майна померлого ОСОБА_5 (а.с. 97, 97 на звороті).

Того ж дня, дружина спадкодавця ОСОБА_3 подала нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5 (а.с. 98).

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_5 , які прийняли спадщину подавши нотаріусу відповідну заяву протягом строку передбаченого ч.1 ст.1270 ЦК України, інших спадкоємців за законом чи заповітом, які б прийняли спадщину або претендували на неї, судом не встановлено, із копії матеріалів спадкової справи № 300/2021 до майна померлого ОСОБА_5 їх теж не вбачається.

Частиною 1 статті 1278 ЦК України встановлено, що частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

13 вересня 2024 року відповідач ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_4 , від імені та в інтересах якої діяла ОСОБА_3 , з метою оформлення своїх спадкових прав за законом після смерті батька ОСОБА_5 щодо квартири АДРЕСА_1 , звернулися із відповідною заявою до приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г. (а.с. 108). Однак, їм було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на квартиру, про що винесено постанову вих. № 322/02-31 від 13.09.2024 року (а.с. 16, 111 на звороті-112).

Судом також встановлено, що 27 вересня 2024 року у приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Дильного І.Г. між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 укладено договір про поділ спадкового майна до видачі свідоцтв про право на спадщину, відповідно до умов якого, зокрема, право власності на квартиру загальною площею 44,6 м.кв. за АДРЕСА_1 перейде до ОСОБА_4 (а.с. 7, 112 на звороті-113).

Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач через відсутність правовстановлюючих документів на спірну квартиру позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернулася до суду.

Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Отже, право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Належним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц.

Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", до компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

Із копії технічного паспорта від 14 червня 2022 року на квартиру АДРЕСА_1 встановлено, що рік спорудження (реконструкції) квартири 1990 (до 05 серпня 1992 року) (а.с. 11-15).

Відповідно до виписки з погосподарської книги № 3 за 2016-2023 роки, яка видана Затурцівською сільською радою Волинської області від 06 листопада 2023 року № 285 та виписки з погосподарської книги № 15 за 1991-2021 роки, яка видана Затурцівською сільською радою Волинської області від 20 серпня 2024 року № 385, по особовому рахунку № НОМЕР_5 . квартира загальною площею 44.6 м.кв., житловою площею 19.8 м.кв., що знаходиться в АДРЕСА_2 належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рік побудови будівлі 1990 рік, шиферний матеріал покрівлі, цегляний матеріал стін (а.с. 8. 9).

Згідно з довідкою КП «Волиньпроект» Волинської обласної ради №4851/01-04 від 23.08.2024 право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_2 станом на 31.12.2012 не зареєстровано (а.с. 10)

У відповідь на адвокатський запит від 15.04.2025 Затурцівська сільська рада повідомила, що житловий будинок АДРЕСА_3 на балансі Затурцівської сільської ради не перебуває, а тому житлові квартири даного будинку не можуть бути передані у приватну власність шляхом приватизації державного житлового фонду (а.с. 137-140)

Також суд встановив, що згідно копії інформаційної довідки № 403537003 від 13.11.2024 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державному реєстру Іпотек відомості про спірну квартиру відсутні (а.с. 114).

Таким чином, системний аналіз наявних в матеріалах судової справи доказів дає суду підстави дійти висновку, що ОСОБА_5 , набув у власність спірну квартиру на підставах, що передбачені законом. До того ж належність померлому спірної квартири на праві власності не заперечується всіма учасниками справи.

Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 16 ЦК передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Право на обрання способу захисту своїх прав та законних інтересів (нотаріальний чи судовий) належить виключно особі і не може бути обмежене з формальних міркувань.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відтак, суд дійшов до висновку, що позивач як спадкоємиця за законом майна померлого ОСОБА_5 , підставно просить суд визнати за нею право власності на квартиру в порядку спадкування за законом, так як інший правовий механізм оформлення таких прав відсутній. При цьому сам факт відсутності правовстановлюючих документів на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна.

07 лютого 2025 року від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява, у якій позовні вимоги визнає в повному обсязі, таку заяву просив задовольнити в судовому засіданні (а.с. 80).

Згідно із ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

У разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Враховуючи зазначені обставини та беручи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності обставин, які визнаються відповідачем, або добровільності їх визнання, а також те, що на момент відкриття спадщини вказана квартира у житловому будинку належала спадкодавцю ОСОБА_5 , позивач спадщину прийняла, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав. Відтак, позов необхідно задовольнити у підготовчому судовому засіданні, визнавши за позивачем, як спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, право власності на квартиру у житловому будинку.

Керуючись ст.ст. 10-13, 77, 81, 82, 197, 200, 206, 247, 263, 265 ЦПК України, ст. 392, 1216, 1218, 1266 ЦК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача ОСОБА_3 про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Маньків Локачинського району Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_8 ).

Повний текст рішення складено 23.04.2025 року.

Суддя Локачинського районного суду О.І. Безп`ятко