РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Перекупка І.Г.

при секретарі Конончук Ю.О.

за участі заявниці ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Романівська селищна рада Житомирської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, -

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своєю донькою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме: земельна ділянка площею 1,1370 га, кадастровий номер :05:000:0082 та земельна ділянка площею 2,3763 га, кадастровий номер :03:000:0020, що розташовані на території території Соболівської сільської ради. Листом приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Лисканюк О.А. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини та у зв`язку з відсутністю доказів постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В зв`язку з чим вона вимушена звернутись до суду з відповідною заявою.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 12.12.2024 було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням судового засідання та викликом учасників справи.

Заявниця в судовому засідання підтримала заявлені вимоги в повному обсязі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав суду заяву згідно якої не заперечує щодо задоволення заяви, просив справу розглянути без їх участі.

Заслухавши сторін, дослідивши письмові матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , про що Соболівською сільською радою Романівського району Житомирської області в Книзі реєстрації смертей 17.03.2009 зроблено відповідний актовий запис за № 1 (а.с. 9).

Спадкування після смерті ОСОБА_2 проводиться заявницею за законом як спадкоємцем першої черги.

Після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишилося спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 1,1370 га, кадастровий номер :05:000:0082 та земельна ділянка площею 2,3763 га, кадастровий номер :03:000:0020, що розташовані на території території Соболівської сільської ради, належні померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку виданого 28.10.2004 (а.с. 10).

Родинні відносини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_3 ) підтверджуються копіями свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 та свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 (а.с. 15-16).

Відповідно довідки Соболівського старостинського округу № 273 від 15.11.2024, ОСОБА_2 , фактично проживала за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Згідно довідки Соболівського старостинського округу № 272 від 15.11.2024, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була зареєстрована на день своєї смерті за адресою: АДРЕСА_3 до складу її сім`ї входив син - ОСОБА_4 (а.с. 12).

Листом приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Житомирської області Лисканюк О.А. від 19.11.2024№ 91/01-16 ОСОБА_1 повідомлено про те, що нею не подано у встановлений Законом строк заяву про прийняття спадщини, а також не надано доказів про проживання разом із спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тому вважаєтесь такою, що спадщину не прийняли. Тому для вирішення питання про визначення додаткового строку для прийняття спадщини або встановлення факту постійного поживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини рекомендовано звернутися до суду (а.с. 13).

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили факт постійного проживання ОСОБА_2 з ОСОБА_1 на час її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ст. 1220 ч.2 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи чи день, з якого вона об`явлена померлою.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.2 смт. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Отже, щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори в межах 6-місячного строку, встановленого для прийняття спадщини (ст. 1270 ЦК).

Строк, визначений ст. 1270 ЦК України в такому випадку застосовується для відмови від спадщини, а не для її прийняття.

В свою чергу, для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу протягом 6 місяців з часу відкриття спадщини, (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Тобто, дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, чітко визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статтях 1269, 1270 ЦК України.

Згідно з частиною першою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Згідно з пп. 4.10. п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена.

Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини.

Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

У такому випадку вказані обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Таким чином, законодавець в означеній ситуації висунув вимогу про обов`язковість і постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

За змістом норм статей 1268-1269 ЦК України, порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13).

Підпунктом 4.11 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком.

У відповідності до п.п. 3.21, 3.22. глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання

доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідний висновок викладений у постанові Верховного суд від 12 квітня 2022 року у справі № 175/2730/20 провадження № 61-19265св21).

Отже, заявнику, після встановлення судом факту постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, достатньо подати нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, а не заяву про прийняття спадщини (адже він її фактично прийняв відповідно до норм ст.ст. 1268, 1270 ЦК), тому встановлення йому судом додаткового строку на прийняття спадщини не є необхідним.

Відповідний висновок викладений і в постанові Верховний Суду від 14.04.2021 р. у цивільній справі №205/2102/19-ц (провадження № 61-872св21).

Згідно частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з матеріалів справи, постанова нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину видана в зв`язку з пропуском встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутністю доказів постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини

Отже, у разі, якби заявниця постійно не проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і не вважала себе такою, що фактично прийняла спадщину, на підставі ст. 1268 ЦК України, тоді належним способом судового захисту було б звернення до суду із позовом про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини.

Але по справі встановлено, що заявниця постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що було встановлено на підставі наданих доказів, але через те, що спадкодавець була зареєстрована за іншою адресою ніж заявниця, ОСОБА_7 не змогла підтвердити цей факт в іншому порядку, аніж в судовому, і звернулася до суду із відповідною заявою.

Постановою Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 484/747/17 зроблено правовий висновок, що згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» відсутність реєстрації місця проживання не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Касаційний цивільний суд погодився з позицією щодо встановлення факту постійного проживання позивача разом із спадкодавцем по день смерті останнього, що підтверджує наявність у позивача можливостей для вирішення його спадкових прав.

Аналогічна позиція сформульована у постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18).

При таких обставинах, суд приходить до висновку про те, що заява про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підлягає задоволенню. Встановлення цього факту має для заявника юридичне значення, адже дозволить їй реалізувати своє право на спадщину після смерті матері. Заявниця позбавлена можливості в іншому порядку встановити вищезазначений факт, тому суд ухвалює рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 263, 265, 293 - 294, 315, 319, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Романівська селищна рада Житомирської області про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом зі своєю донькою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення суду набирає законної сила після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 18.03.2025.

Відомості щодо учасників справи:

Заявниця: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особи: Романівська селищна рада Житомирської області, місцезнаходження: Житомирська обл, с-ще Романів, вул. С. Лялевича, буд. 2, .

Суддя І.Г. Перекупка