Провадження № 6/761/555/2025
УХВАЛА

22 квітня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П.,

за участі секретаря Арсененко І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Мартиненка Володимира Володимировича про розшук боржника,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло подання приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Мартиненка Володимира Володимировича про розшук боржника ОСОБА_1 .

Подання мотивоване тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мартиненка Володимира Володимировича знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_2, з примусового виконання виконавчого листа № 761/18647/24 виданого 15.10.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАСТФІНАНС" суму заборгованість за договором фінансового лізингу № 20211220/1 від 20.12.2021 року в розмірі 1 427 499 грн. 76 коп., з яких: 1 007 400 грн. - заборгованість за лізинговими платежами, 292 219, 43 грн. - пеня, 3% річних - 37 022, 32 грн., а також інфляційні втрати - 90 858,01 грн.

22.11.2024 приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання вказаного виконавчого листа та направлено запит до банківських установ з метою отримання інформації, щодо стану рахунків та залишку коштів на рахунках.

Згідно з інформації, наданої банківськими установами (через ІС ДП «НАІС» АСВП) та поштою постанова про арешт коштів повернуто без виконання (через відсутність відкритих рахунків у банківській установі) окрім ПАТ «КБ «ПРИВАТ БАНК» та АТ «Ощадбанк» котрі повідомили про арешт рахунків боржника, проте відсутність коштів на таких.

Згідно відомостей котрі містяться в реєстрі ДЗК за параметрами пошуку РНОКПП боржника земельних ділянок на праві власності за боржником не зареєстровано.

Згідно відповіді з ПФУ, ДФС доходів боржник не отримує та рахунків не виявлено.

Згідно інформації Міністерства внутрішніх справ України, за боржником транспортних засобів не зареєстровано.

Згідно інформації ДІС відсутні відомості, щодо перетину кордону боржником, з моменту відкриття виконавчого провадження, до дати направлення запиту.

Згідно із інформацією отриманою із Державного реєстру речових прав, за боржником будь-якого майна не зареєстровано, що підтверджується витягом.

Згідно із інформацією отриманою із Державного реєстру речових прав квартира за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована за іншими особами.

Згідно відповіді виконавчого органу КМР Департаменту з питань реєстрації, ОСОБА_1 , з 30.05.2017 року знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . В реєстрі зазначено адресу вибуття, зокрема: АДРЕСА_2 , але заяву, щодо місця проживання за цією адресою ОСОБА_1 подано не було.

14.03.2025 року приватним виконавцем направлено за адресою: АДРЕСА_2 та за адресою: АДРЕСА_1 виклик, з метою з`явитися боржнику на прийом до приватного виконавця.

19.03.2025 року на робочий номер телефону, зателефонувала особа та вказала, що за даною адресою ОСОБА_1 не проживає та ніколи не проживав, про що складено акт.

За таких обставин, у боржника відсутні кошти та будь яке рухоме та нерухоме майно, а також відсутня інформація, щодо місця проживання чи перебування боржника, виникає необхідність в розшуку боржника.

У судове засідання учасники не з`явились, про дату та час повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали подання, судом встановлено, що державним виконавцем вжито всіх необхідних заходів, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», з метою встановлення місця перебування боржника, а тому подання про оголошення розшуку боржника є обґрунтованим та підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Мартиненка Володимира Володимировича знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_2, з примусового виконання виконавчого листа № 761/18647/24 виданого 15.10.2024 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАСТФІНАНС" суму заборгованість за договором фінансового лізингу №20211220/1 від 20.12.2021 року в розмірі 1 427 499 грн. 76 коп., з яких: 1 007 400 грн. - заборгованість за лізинговими платежами, 292 219, 43 грн. - пеня, 3% річних - 37 022, 32 грн., а також інфляційні втрати - 90 858, 01 грн.

Як убачається з матеріалів подання, приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Мартиненком Володимирем Володимировичем було вчинено наступні виконавчі дії, зокрема, винесено постанову про арешт коштів боржника від 22.11.2024 року, про арешт майна боржника від 22.11.2024 року, виклики державного виконавця від 14.03.2025, направлено запити до Міністерства внутрішніх справ України, Державної прикордонної служби України, Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Зі змісту відповіді Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 14.02.2025 року про реєстрацію місця проживання (перебування) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), з 30.05.2017 знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , у реєстрі зазначено адресу вибуття: АДРЕСА_2 , але заяву щодо реєстрації місця проживання за цією адресою ОСОБА_2 подано не було.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав квартира за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована за іншими особами.

Згідно змісту акта державного виконавця від 19.03.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_2 , ніколи не проживав.

Дослідженні матеріали подання державного виконавця засвідчують ту обставину, що місце перебування боржника наразі не встановлено, що є перешкодою для належного виконання судового рішення.

Статтею 129-1 Конституцією України визначено, що судові рішення є обов`язковими для виконання.

Частиною 5 статті 124 Конституції України проголошує, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією з основних засад судочинства в Україні є обов`язковість рішень суду.

Конституційний принцип обов`язковості виконання рішення суду реалізується, зокрема, на стадії виконавчого провадження, яке являється завершальною стадією судового провадження, спрямованою на реальне поновлення порушених прав.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців).

Відповідно до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27цього Закону.

В силу ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 6 розділу I Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованого Міністерством юстиції України від 2 квітня 2012 р. за № 489/20802 передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження державний виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Частиною 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

У відповідності до ч. 1 ст. 438 ЦПК України розшук боржника або дитини оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Сферою регулювання ст. 6 Конвенції є також виконання судового рішення. Зокрема Європейський суд з прав людини зазначає, що п.1 ст.6 Конвенції («Право на справедливий суд») гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує право на доступ до суду, тобто право подати до суду позов з цивільно-правових питань. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін.

Згідно зі ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»: «суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права».

В рішенні Європейського суду «Горнсбі проти Греції» від 10.03.1997 (п. 40) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «суду».

Відповідно до рішення ЄСПЛ «Півень проти України» від 29.06.2004 року констатовано, що неможливість для заявниці домогтися виконання рішень, що вступили в законну силу є втручанням у її право на майно.

Враховуючи, що на даний час приватним виконавцем вчинені необхідні дії, що давали б можливість розшукати боржника, рішення суду залишається не виконаним протягом тривалого часу, суд вважає, що наразі наявні підстави для оголошення розшуку боржника.

Керуючись ст.ст. 259, 260, 353, 438 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Подання подання приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Мартиненка Володимира Володимировича про розшук боржника - задовольнити.

Оголосити розшук боржника - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали направити для виконання до Шевченківського управління поліції Головного управління національної поліції м. Києві.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

СУДДЯ І.П. РОМАНИШЕНА