Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

у складі головуючого судді Ковбасюк О.О.,

за участю секретаря судового засідання Білоус А.О.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного непроживання осіб зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця та неприйняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд встановити факт постійного непроживання відповідача та її батька ОСОБА_3 із спадкодавцем ОСОБА_4 на день його смерті та неприйняття спадщини.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його дід ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на майно. На момент смерті спадкодавець ОСОБА_4 був зареєстрований та постійно проживав за адресою АДРЕСА_1 . Спадкодавцем заповіт не складався, спадкування здійснюється за законом. Після відкриття спадкової справи та отримання нотаріусом витягу з Реєстру територіальних громад м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 на дату відкриття спадщини було встановлено, що за даною адресою зареєстровано місце проживання інших родичів спадкодавця, а саме, рідного брата спадкодавця ОСОБА_3 та племінниці спадкодавця ОСОБА_2 , які включені до кола спадкоємців. Вказані особи не проживали постійно разом зі спадкодавцем, оскільки будинок за даною адресою поділено на окремі частини, які є фактично квартирами, і кожна сім`я проживала окремо в своїй квартирі. Разом із цим, оскільки адреса реєстрації місця проживання відповідача та ОСОБА_2 є адресою реєстрації спадкодавця, позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину.

Ухвалою суду від 01.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

У встановлений судом строк відповідач не подав відзив на позовну заяву, однак 19.02.2025 він подав заяву про визнання позову, в якій визнав позовні вимоги, не заперечуючи щодо задоволення позову. У поданій заяві відповідач також просив суд здійснювати розгляд справи за його відсутності.

27.03.2025, до початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав, зазначених в позові.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом із наявних матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , про що складено актовий запис номер 11742, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Київським міським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Після смерті ОСОБА_4 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Зубковою О.Є. на підставі заяви ОСОБА_1 , який є онуком спадкодавця, заведено спадкову справу №10/2024, що підтверджується довідкою вказаного нотаріуса №102/02-14 від 11.11.2024.

Із вказаної довідки також вбачається, що відповідно до витягу з Реєстру територіальних громад м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_1 на дату відкриття спадщини, було встановлено, що за даною адресою зареєстровано місце проживання інших родичів спадкодавця: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - рідного брата спадкодавця, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - племінниці спадкодавця.

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 08.12.2004 державним нотаріусом Четвертої київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І., ОСОБА_4 та ОСОБА_3 успадкували в рівних долях 1/2 частину житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , що належала їхній матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 .

При цьому, договором від 30.11.1999, укладеним між власниками будинку, яким належало по 1/2 частині будинку - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , було встановлено порядок користування вказаним жилим будинком, відповідно до якого у користування ОСОБА_5 перейшли квартири за номерами 1 та 4.

Вказані обставини визнаються відповідачем, яка у поданій до суду заяві про визнання позову підтвердила, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали в окремих квартирах, що фактично є окремими житловими об`єктами, в межах одного будинку. Відповідач проживала в частині будинку свого батька. Також відповідач підтвердила, що вона та її батько проживали окремо від спадкодавця ОСОБА_4 на день смерті останнього.

Відповідно до частини 1 статті 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Положення статті 29 Цивільного кодексу України не ставлять місце фактичного проживання особи в залежність від місця її реєстрації.

Право на вибір місця проживання закріплено у статті 33 Конституції України, відповідно до якої кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Під місцем постійного проживання розуміється місце, де фізична особа постійно проживає. Тимчасовим місцем проживання є місце перебування фізичної особи, де вона знаходиться тимчасово (під час перебування у відпустці, відрядженні, зокрема у готелі чи у санаторії, тощо).

За змістом пунктів 3.19 та 3.20 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 у справі №569/15147/17 (провадження №61-39308св18) вказав, що частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не лише реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Відповідно до частини 3 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, для вирішення питання щодо наявності підстав для застосування до спірних правовідносин положень частини третьої статті 1268 ЦК України є необхідним встановлення місця проживання спадкодавця і спадкоємця.

При розгляді даної справи суд також враховує визнання позову відповідачем.

Сумнівів щодо добровільності визнання позову відповідачем у суду немає, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку про те, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не є особами, які постійно проживали разом із спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини, та не є особами, які прийняли спадщину у зв`язку з неподанням заяви про відмову у визначений строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню.

Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 81, 89, 200, 247, 258, 259, 263-268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту постійного непроживання осіб зі спадкодавцем на день смерті спадкодавця та неприйняття спадщини задовольнити.

Встановити факт постійного непроживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зі спадкоємцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини та визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що не прийняв спадщину після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Встановити факт постійного непроживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 зі спадкоємцем ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини та визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 такою, що не прийняла спадщину після ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін по справі:

- позивач - ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- відповідач - ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя О. О. Ковбасюк