Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2871/24

Провадження № 2/126/348/2025

"08" квітня 2025 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудя О.Г.

секретар Кучанська В.М.,

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Куцяка Ф.Г.

представника відповідача прокурора Онуфрієнко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької обласної прокуратури про зняття арешту з нерухомого майна,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Вінницької обласної прокуратури про зняття арешту з нерухомого майна та просить скасувати арешт нерухомого майна, що перебуває у власності ОСОБА_1 , накладеного в межах розслідування кримінальної справи № 99030286. Скасувати номер запису про обтяження № 7184276, накладеного 03.08.2006 року на заборону відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3555207 від 03.08.2006 року. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

Мотивує позов тим, що 08.10.1999 року в рамках кримінальної справи № 99030286 по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст.ст. 191 ч. 4, 364 ч. 2, 366 ч. 2 КК України в редакції 2001 року; ст. 166 ч. 3 КК України в редакції 1960 року; ОСОБА_3 за ст.ст. 191 ч. 4, 364 ч. 2, 366 ч. 1, 366 ч. 2 КК України в редакції 2001 року, ст. 166 ч. 3 КК України в редакції 1960 року було накладено арешт на майно його бувшої покійної дружини ОСОБА_3 за місцем її проживання, на той час в с. Війтівка Бершадського району Вінницької області, згідно постанови про накладення арешту на майно слідчим прокуратури Вінницької області Чорним І.П. від 08.10.1999 року.

Підставою накладення арешту на майно його бувшої дружини ОСОБА_3 , слугувало те, що в 1999 році було порушено вище зазначену кримінальну справу за розкрадання грошових коштів. Згідно вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 06.07.2004 року його бувшу дружину ОСОБА_3 було засуджено до позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України і її було звільнено від покарання з випробуванням без конфіскації майна.

Також, в рамках вище зазначеної кримінальної справи на все належне йому нерухоме майно також було накладено обтяження, в тому числі і на земельну ділянку сільськогосподарського призначення із кадастровим номером: :03:005:0031 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходилась на території бувшої Війтівської сільської ради, на даний час Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області. Разом з тим, підстава накладення арешту на його майно, йому не відома.

Так, згідно запитуваної інформації надано відповідь Бершадським районним судом Вінницької області за № 01-06/133 2024 від 14.11.2024 про те, що згідно переліку судових справ і документів, які утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання затвердженого наказом ДСА України від 07.12.2017 № 1087, кримінальна справа за № 1-56/2008 при впорядкуванні архіву суду знищена і надати відповідну інформацію та документи згідно запиту не має можливості. Бершадським районним судом Вінницької області було надано копії вироку Бершадського районного суду по даній справі та копії ухвал апеляційного суду Вінницької області та Верховного Суду України.

Разом з тим, 03.08.2006 року Бершадською державною нотаріальною конторою було зареєстровано обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в рамках даної кримінальної справи на підставі постанови прокурора.

Як вбачається зі змісту сформованої щодо нього - ОСОБА_1 інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 09.11.2017 року № 103238576 реєстратором - Бершадською Державною нотаріальною конторою Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області було зареєстровано за реєстраційним номером 3555207 обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна згідно повідомлення прокуратури Бершадського району.

Так, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером запису про обтяження 7184276 міститься обтяження, зареєстроване 03.08.2006 року Бершадською Державною нотаріальною конторою, яке сформовано Державним реєстратором: Андрейцева Людмила Романівна, Реєстраційна служба Бершадського районного управління юстиції Вінницької області; Підстава виникнення обтяження: Повідомлення прокуратури, серія та номер:1490, виданий 16.11.1999, видавник: Прокуратура Бершадського району; Підстави внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 16176122 від 01.10.2014 13.02.20, Андрейцова Людмила Романівна, реєстраційна служба Бершадського районного управління юстиції Вінницької області, Вінницька обл.; Вид обтяження: заборона на нерухоме майно; Відомості про суб`єктів обтяження: Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , адреса: с. Війтівка Бершадського району Вінницької області; Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 р. Єдиний реєстр заборони відчуження об`єктів нерухомого майна.

На час накладення арешту на майно дружини ОСОБА_3 та на його майно він перебував з нею в зареєстрованому шлюбі. А відтак, в рамках кримінальної справи слідчим прокуратури Вінницької області було накладено арешт, предметом обтяження якого є також все майно, яке належить саме йому.

Таким чином, на підставі повідомлення прокуратури Бершадського району, як на підставу виникнення обтяжень здійснено реєстрацію про заборону всього його майна, що обмежує його право власності як власника нерухомого майна, забороняючи йому розпоряджатися своїм майном на свій розсуд без дозволу певних осіб.

Відповідно інформації єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна реєстрацію про заборону відчуження його нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) згідно повідомлення прокуратури Бершадського району, як підставу виникнення обтяжень вчинено Бершадською Державною нотаріальною конторою Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області 03.08.2006 року згідно реєстраційного номеру обтяження 3555207.

Вчинення реєстрації про заборону відчуження нерухомого майна, яке належить йому на праві власності і яка відбулася згідно повідомлення прокуратури Бершадського району, як підставу виникнення обтяжень обмежує його права як власника володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Крім того, відповідачем по справі не вживалось будь-яких заходів щодо своєчасного зняття заборони про відчуження майна, в тому числі і при постановлені вироку по даній кримінальній справі, що призводить до обмеження його прав, як власника нерухомого майна.

Так, відповідно до КПК України 1960 року, який діяв на час порушення кримінальної справи та винесення вироку по кримінальній справі обов`язково підлягало вирішенню питання щодо скасування арешту на майно, яке було арештовано в ході досудового розслідування даної кримінальної справи. При цьому, вирішення питання щодо скасування арешту на майно повинно відбуватися за ініціативою сторони обвинувачення-органу прокуратури, який здійснив арешт майна. Разом з тим, питання щодо скасування арешту на майно на підставі якого в послідуючому було накладено заборону на його відчуження і яке належить йому на праві власності при постановлені вироку по кримінальній справі від 06.07.2004 року не вирішувалось.

Таким чином, саме з вини відповідача по справі вчинено незаконний арешт його майна, яке належить йому на праві власності і на яке накладена заборона на його відчуження і такий арешт та заборона не скасовані, що призводить до порушення його законних прав як власника майна.

По кримінальній справі він був допитаний тільки в якості свідка, обвинувачення йому не пред`являлося, цивільний позов щодо нього не заявлявся. Тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою судді Бершадського районного суду Вінницької області від 02.12.2024 відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче засідання.

23.12.2024 від представника відповідача Вінницької обласної прокуратури прокурора Колівошко С.М. надійшов відзив на позов, який нею умотивований тим, що з позовної заяви вбачається, що 08.10.1999 в рамках кримінальної справи № 99030286 по обвинуваченню ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за ст. ст. 191 ч. 4, 364 ч. 2, 366 ч. 1, 366 ч. 2 КК України в редакції 2001 року накладено арешт на майно покійної дружини позивача - ОСОБА_3 за місцем її проживання на той час в с. Війтівка Бершадського району Вінницької області згідно постанови про накладення арешту на майно слідчим прокуратури Вінницької області Чорним І.П. від 08.10.1999. З вироку Бершадського районного суду від 06.07.2004 у кримінальній справі № 1-56/2004, долученого позивачем до позову, вбачається, що ОСОБА_3 визнана винною у вчиненні злочинів, передбачених ст. 190 ч. 4 КК України в редакції 2001 року, ст. 143 ч. 2 КК України в редакції 1960 року і призначено їй остаточне покарання за сукупністю злочинів у вигляді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна. Від відбування призначеного покарання ОСОБА_3 звільнена. Стягнуто з останньої на відшкодування цивільних позовів ОСОБА_4 176620, 68 грн., ОСОБА_5 - 2 279,60 гривень. До позову долучена копія постанови про накладення арешту на майно від 08.10.1999 слідчого прокуратури Вінницької області ОСОБА_6 , з якої вбачається, що арешт накладено на майно ОСОБА_3 , яке знаходиться по місцю її проживання, в забезпечення відшкодування матеріальних збитків від розкрадання грошових коштів у особливо великих розмірах. Відповідь прокуратури Бершадського району від 30.10.2014 № 1940 вих-14, долучена до позову, також підтверджує, що постановою слідчого від 08.10.1999 арешт накладено на майно, що належить ОСОБА_3 , та знаходиться в АДРЕСА_1 . Позивач вказує, що в межах зазначеної кримінальної справи було накладено обтяження і на все належне йому нерухоме майно, у тому числі і на земельну ділянку сільськогосподарського призначення із кадастровим номером: :03:005:0031 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території бувшої Війтівської сільської ради (на даний час Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області). Підстави накладення арешту йому невідомі. Накладення обтяження, за твердженням позивача, підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, сформованого 09.11.2017. У даному витягу у розділі «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» міститься запис про обтяження № 7184276 від 03.08.2006, вчинений державним реєстратором реєстраційної служби Бершадського районного управління юстиції Вінницької області Андрейцовою Л.Р. на підставі її ж рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) № 16176122 від 01.10.2014, прийнятого на підставі повідомлення прокуратури, серія та номер 1490, виданого 16.11.1999, видавник - прокуратура Бершадського району. Видом обтяження зазначено заборону на нерухоме майно; особу, права якої обтяжуються - ОСОБА_1 , адреса: с. Війтівка Бершадського району Вінницької області; предметом обтяження - все майно. Також вказано відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення - Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3555207, 03.08.2006; зміст, характеристика обтяження - архівний запис № 96 від 16.11.1999. Позивач пов`язує обтяження у вигляді заборони на належне йому нерухоме майно, зареєстроване державним реєстратором 03.08.2006 за № 7184276, з кримінальною справою № 99030286, в якій засуджено його дружину. Проте, таке твердження не можна вважати достовірним. Як вбачається із запису про державну реєстрацію обтяжень, він не містить інформації що заборона на нерухоме майно позивача накладена у будь-якій кримінальній справі, в тому числі, у кримінальній справі, де обвинуваченою була його дружина. Як вбачається з копії листа Бершадського районного суду Вінницької області від 14.11.2024 № 01-06/133 2024 згідно переліку судових справ і документів, які утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання, затвердженого наказом ДСА України від 07.12.2017 № 1087, кримінальна справа № 1-56/2008 при впорядкуванні архіву суду знищена. Згідно довідки відділу документального забезпечення Вінницької обласної прокуратури від 06.12.2024 № 33-5823вн-24 перевіркою справ тривалого (понад 10 років) та тимчасового зберігання установлено, що на зберігання в архів Вінницької обласної прокуратури наглядове провадження, заведене за кримінальною справою № 99030286 по обвинуваченню ОСОБА_2 , ОСОБА_3 не передавалось. Опрацюванням книги обліку кримінальних справ слідчого відділу прокуратури Вінницької області за 2000 рік установлено, що кримінальна справа № .06.2000 у 6-ти томах була надіслана до Вінницького обласного суду для розгляду. Отже, встановити за матеріалами кримінальної справи № 99030286 чи наглядового провадження за нею, чи накладався арешт на майно позивача у межах цієї справи, зміст повідомлення прокуратури, на підставі якого застосовано обтяження у вигляді заборони на майно, неможливо через знищення/відсутність справи/провадження. Позивачем не вжито заходів щодо встановлення усієї наявної інформації щодо підстав реєстрації «заборони на нерухоме майно» у держателя Єдиного реєстра заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - Міністерства юстиції України, яке відповідно до наведених нормативних актів зобов`язане зберігати інформацію від дня її створення довічно, а саме, не витребувана інформація щодо підстав здійснення архівного запису № 96 від 16.11.1999, який є первинною реєстрацією обтяження, нотаріальної контори або нотаріуса, який здійснив такий запис, чи наявне у справах державної нотаріальної контори повідомлення судових або слідчих органів про зняття арешту. Також позивачем не надано доказів про відсутність будь-яких інших кримінальних чи виконавчих проваджень відносно нього, зокрема не надано витягу з інформаційно -аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», адміністратором якої є Міністерство внутрішніх справ України, інформації з автоматизованої системи виконавчих проваджень щодо наявності/відсутності виконавчих проваджень стосовно позивача, які б свідчили про наявність/відсутність у позивача боргових зобов`язань, пов`язаних із зареєстрованим обмеженням. Отже, будь-яких належних доказів, що на майно позивача накладені обтяження на підставі рішень органів прокуратури, ним не надано. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» відповідачами у справі є боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. У випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний орган Державної фіскальної служби. Вінницька обласна прокуратура не є особою, в інтересах якої накладено заборона на майно, отже не є належним відповідачем у даній справі. Тому просить у позові відмовити у повному обсязі.

Ухвалою судді Бершадського районного суду Вінницької області від 24.02.2025 закрито підготовче засідання у даній цивільній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Куцяк Ф.Г. підтримали поданий позов за обставин, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача прокурор - Онуфрієнко Н.В. в судовому засіданні не визнала позовних вимог, вважає, що Вінницька обласна прокуратура є неналежним відповідачем, оскільки відповідачем не доведено факту безпідставного накладення арешту, також не доведено у якому саме криміналному проваджені накладався такий арешт, а тому заперечує проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав зазначених у відзиві на позов.

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позицію сторони позивача та відповідача, оцінивши представлені суду докази в їх сукупності та взаємозв`язку вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом установлено, що 08.10.1999 року в рамках кримінальної справи № 99030286 по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст.ст. 191 ч. 4, 364 ч. 2, 366 ч. 2 КК України в редакції 2001 року; ст. 166 ч. 3 КК України в редакції 1960 року; ОСОБА_3 за ст.ст. 191 ч. 4, 364 ч. 2, 366 ч. 1, 366 ч. 2 КК України в редакції 2001 року, ст. 166 ч. 3 КК України в редакції 1960 року було накладено арешт на майно бувшої покійної дружини позивача - ОСОБА_3 за місцем її проживання, на той час в с. Війтівка Бершадського району Вінницької області, згідно постанови про накладення арешту на майно слідчим прокуратури Вінницької області Чорним І.П. від 08.10.1999 року.

Підставою накладення арешту на майно бувшої дружини позивача - ОСОБА_3 , слугувало те, що в 1999 році було порушено вище зазначену кримінальну справу за розкрадання грошових коштів. Згідно вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 06.07.2004 року ОСОБА_3 було засуджено до позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України і її було звільнено від покарання з випробуванням без конфіскації майна.

Також, в рамках вище зазначеної кримінальної справи на все належне позивачу нерухоме майно також було накладено обтяження, в тому числі і на земельну ділянку сільськогосподарського призначення із кадастровим номером: :03:005:0031 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходилась на території бувшої Війтівської сільської ради, на даний час Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно індексний № 27524489 від 01.10.2014, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно індексний № 27526239, копією інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державний реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 103238576 від 09.11.2017.

Згідно запитуваної адвокатом Куцяком Ф.Г. інформації, надано відповідь Бершадським районним судом Вінницької області за № 01-06/133 2024 від 14.11.2024 про те, що згідно переліку судових справ і документів, які утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання затвердженого наказом ДСА України від 07.12.2017 № 1087, кримінальна справа за № 1-56/2008 при впорядкуванні архіву суду знищена і надати відповідну інформацію та документи згідно запиту не має можливості. Бершадським районним судом Вінницької області було надано копії вироку Бершадського районного суду по даній справі та копії ухвал апеляційного суду Вінницької області та Верховного Суду України.

Разом з тим, 03.08.2006 року Бершадською державною нотаріальною конторою було зареєстровано обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в рамках даної кримінальної справи на підставі постанови прокурора прокуратури Вінницької області Чорного І.П..

Як вбачається зі змісту сформованої щодо ОСОБА_1 інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 09.11.2017 року № 103238576 реєстратором - Бершадською Державною нотаріальною конторою Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області було зареєстровано за реєстраційним номером 3555207 обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна згідно повідомлення прокуратури Бершадського району.

Так, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за номером запису про обтяження 7184276 міститься обтяження, зареєстроване 03.08.2006 року Бершадською Державною нотаріальною конторою, яке сформовано Державним реєстратором: Андрейцевою Л.Р., Реєстраційна служба Бершадського районного управління юстиції Вінницької області; Підстава виникнення обтяження: Повідомлення прокуратури, серія та номер: 1490, виданий 16.11.1999. видавник: Прокуратура Бершадського району; Підстави внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 16176122 від 01.10.2014 13.02.20, Андрейцова Л.Р., реєстраційна служба Бершадського районного управління юстиції Вінницької області, Вінницька обл.; Вид обтяження: заборона на нерухоме майно; Відомості про суб`єктів обтяження: Особа, майно/права якої обтяжуються: ОСОБА_1 , адреса: с. Війтівка Бершадського району Вінницької області; Відомості про реєстрацію до 01.01.2013 р. Єдиний реєстр заборони відчуження об`єктів нерухомого майна.

На час накладення арешту на майно дружини позивача - ОСОБА_3 та на майно позивача вони перебували в зареєстрованому шлюбі. А відтак, в рамках кримінальної справи слідчим прокуратури Вінницької області було накладено арешт, предметом обтяження якого є також все майно, яке належить саме позивачу.

Таким чином, на підставі повідомлення прокуратури Бершадського району, як на підставу виникнення обтяжень здійснено реєстрацію про заборону всього майна позивача, що обмежує його право власності як власника нерухомого майна, забороняючи йому розпоряджатися своїм майном на свій розсуд без дозволу певних осіб.

Відповідно інформації єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстрацію про заборону відчуження належного позивачу нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) згідно повідомлення прокуратури Бершадського району, як підставу виникнення обтяжень вчинено Бершадською Державною нотаріальною конторою Бершадського районного нотаріального округу Вінницької області 03.08.2006 року згідно реєстраційного номеру обтяження 3555207.

Відповідачем по справі не вживалось будь-яких заходів щодо своєчасного зняття заборони про відчуження майна, в тому числі і при постановлені вироку по даній кримінальній справі, що призводить до обмеження прав ОСОБА_1 , як власника нерухомого майна.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 41 Конституції України та статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

У відповідності до ст. 391 ЦК України, особа має право вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст.1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавлений власного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу.

Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акту повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту в національному органі.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Пункт 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» містить роз`яснення, що застосовуючи положення ст. 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» та частини другої статті 114 ЦПК України позови про зняття арешту з нерухомого майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини (виключна підсудність).

За змістом постанови Великої Палати Верховного Суду від 30.06.2020 у справі №727/2878/19 (провадження №14-516цс19), спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України (далі - КПК України 1960 року) та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.05.2019 у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України 2012 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 2-3392/11). Залежно від суб`єктного складу учасників цього спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Припиненням кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існування якого відпали. Причому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленого кримінальними процесуальними відносинами.

Із огляду на зазначене, будь-які публічно-правові процедури, які з тих чи інших причин не завершені до закриття кримінального провадження (кримінальної справи), з моменту такого закриття втрачають кримінальний процесуальний характер. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадження перетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном.

Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. З урахуванням наведеного вище, вирішення цих вимог за правилами кримінального судочинства законом не передбачено.

Відповідну правову позицію сформульовано Верховним Судом України у постанові від 15.05.2013 року № 6-26цс13 та постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18) від 15.05.2019.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Uzan та інші проти Турції» (скарги №№ 19620/05, 41487/05, 17613/08 і 19316/08) від 05.03.2019, Європейський Суд встановив, що заявники скаржилися на тривале застосування тимчасових заходів щодо їхнього майна та відмову органів влади скасувати ці заходи протягом кількох років, навіть з урахуванням того, що заявників не було визнано винними у кримінальному провадженні або відповідачами у цивільному провадженні. Європейський Суд прийшов до висновку, що влада не змогла встановити «справедливий баланс» між захистом суспільних інтересів та вимог захисту прав заявників на повагу їх власності. Таким чином, мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції (право на мирне володіння майном).

Так судом установлено, що 08.10.1999 року в рамках кримінальної справи № 99030286 по обвинуваченню ОСОБА_2 за ст.ст. 191 ч. 4, 364 ч. 2, 366 ч. 2 КК України в редакції 2001 року; ст. 166 ч. 3 КК України в редакції 1960 року; ОСОБА_3 за ст.ст. 191 ч. 4, 364 ч. 2, 366 ч. 1, 366 ч. 2 КК України в редакції 2001 року, ст. 166 ч. 3 КК України в редакції 1960 року було накладено арешт на майно ОСОБА_3 за місцем її проживання, на той час в с. Війтівка Бершадського району Вінницької області, згідно постанови про накладення арешту на майно слідчим прокуратури Вінницької області Чорним І.П. від 08.10.1999 року.

Також, в рамках вище зазначеної кримінальної справи на все належне нерухоме майно позивача також було накладено обтяження, в тому числі і на земельну ділянку сільськогосподарського призначення із кадастровим номером: :03:005:0031 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходилась на території бувшої Війтівської сільської ради, на даний час Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області.

03.08.2006 року Бершадською державною нотаріальною конторою було зареєстровано обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в рамках даної кримінальної справи на підставі постанови прокурора.

На час накладення арешту на майно ОСОБА_3 та на майно ОСОБА_1 вони перебували в зареєстрованому шлюбі. А відтак, в рамках кримінальної справи слідчим прокуратури Вінницької області було накладено арешт, предметом обтяження якого є також все майно, яке належить саме позивачу.

Таким чином, на підставі повідомлення прокуратури Бершадського району, як на підставу виникнення обтяжень здійснено реєстрацію про заборону всього майна позивача, що обмежує його право власності як власника нерухомого майна, забороняючи йому розпоряджатися своїм майном на свій розсуд без дозволу певних осіб.

Згідно вироку Бершадського районного суду Вінницької області від 06.07.2004 року ОСОБА_3 було засуджено до позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України і її було звільнено від покарання з випробуванням без конфіскації майна.

Питання скасування арешту майна накладеного в рамках кримінальної справи при винесенні вироку не вирішувалося, не вживалось будь-яких заходів щодо своєчасного зняття заборони про відчуження майна.

Виходячи з наведеного, оцінивши наявні в даній справі належні, достатні, допустимі та достовірні докази їх сукупності, суд вважає, що позов позивача підлягає до задоволення, оскільки минувала потреба у накладені арешту в межах кримінальної справи № 99030286, більше того, по кримінальній справі позивач ОСОБА_1 був допитаний тільки в якості свідка, обвинувачення йому не пред`являлося, цивільний позов щодо нього не заявлявся. Водночас, наявність арешту на належне йому майно на переконання суду, порушує право позивача на володіння, розпорядження та користування належним йому майном, як його власника.

При цьому доводи приведені представником відповідача із посиланням на постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна», згідно до якої відповідачами у справі є боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване; як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення; у випадках, коли арешт майна проводився для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, як відповідач до участі у справі у встановленому законом порядку також залучається відповідний орган Державної фіскальної служби, - суд вважає хибними, оскільки в даному конкретному випадку саме постановою про накладення арешту на майно від 08.10.1999 слідчого прокуратури Вінницької області Чорного І.П., накладався арешт на все належне позивачу нерухоме майно також було накладено обтяження, в тому числі і на земельну ділянку сільськогосподарського призначення із кадастровим номером: :03:005:0031 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходилась на території бувшої Війтівської сільської ради, на даний час Бершадської міської ради Гайсинського району Вінницької області.

Виходячи з наведеного суд вважає, що позивач обрав ефективний спосіб свого захисту, оскільки саме звільнення з-під арешту вказаного майна усуне перешкоди йому, як власнику, в користуванні та розпорядженні ним.

В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи, що позов задоволено, з відповідача на користь позивача, відповідно до норм ст. 141 ЦПК України, слід стягнути судовий збір у сплаченому розмірі - 1211 грн. 20 коп..

Керуючись ст. ст. 40, 59 Закону України "Про виконавче провадження"; ст.ст. 328, 373, 1216-1218, 1223, 1261, 1268-1270 ЦК України; ст. 141, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Вінницької обласної прокуратури про зняття арешту з нерухомого майна задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна, що перебуває у власності ОСОБА_1 , накладеного в межах розслідування кримінальної справи № 99030286.

Скасувати номер запису про обтяження № 7184276, накладеного 03.08.2006 року на заборону відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3555207 від 03.08.2006 року.

Стягнути з Вінницької обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1211 грн. 20 коп..

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь