С О Л О М ' Я Н С Ь К И Й Р А Й О Н Н И Й С У Д М І С Т А К И Є В А
_________________________________________________________________________________________
Провадження 2/760/3655/25
В справі 760/4580/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

І. Вступна частина

24 квітня 2025 року в місті Києві

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Коробенка С.В.

за участю секретаря Левіцької Н.О.

розглянув у судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, зміну черговості одержання права на спадкування.

ІІ. Описова частина

26 лютого 2024 року Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з вимогами про встановлення факту проживання її із ОСОБА_4 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з 2008 року по день його смерті, а також про надання їй права на спадкування після нього в одній черзі з Відповідачами, як спадкоємцями першої черги.

Ухвалою суду від 06 березня 2024 року в справі було відкрите загальне позовне провадження.

Свої вимоги Позивачка обгрунтовує наступним.

Вказує, що проживала з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як чоловік та дружина, з 1992 року.

У цей період ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_2 (Відповідач-1).

Вказує, що вони, як подружжя, вели спільне господарство, опікувалися інтересами та здоров`ям один одного, піклувалися про матеріальне забезпечення родини, мали спільний сімейний бюджет, заощаджували кошти, займалися благоустроєм квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у якій разом проживали у період з 1992 по 2005 рік. Дана квартира була надана Позивачці Житлово-експлуатаційною конторою, як службове житло, де вона у той час працювала на посаді двірника.

Вказує, що з 26.08.2005 по 18.01.2008 ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 .

У 2006 році ОСОБА_1 , як вона зазначає, на підставі ордера на сім`ю із трьох осіб отримала квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , до якої разом з сином ОСОБА_2 та ОСОБА_6 - дочкою від першого шлюбу, який розірваний 12.01.1988, - переїхали на постійне місце проживання.

Зазначає, що після смерті ОСОБА_5 . ОСОБА_4 також переїхав до неї і сина. З того часу вони всі разом проживали однією сім`єю по день смерті ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом робили ремонт у цій квартирі, займалися її благоустроєм, купували меблі та інші предмети домашнього побуту.

Не зважаючи на те, що ОСОБА_4 проживав разом з нею, він був зареєстрований за адресою АДРЕСА_3 , яка була його власністю на підставі Договору дарування.

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла вказана квартира.

Позивачка вказує, що Дев`ятою київською державною нотаріальною конторою 08 червня 2022 року було заведено спадкову справу №69354599 після смерті ОСОБА_4 за заявами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про прийняття спадщини за законом.

11 травня 2023 року нотаріусом прийнято постанову про відмову у видачі Позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 з посиланням на те, що вона не може підтвердити свої родині відносини, а саме факт проживання однією сім`єю померлим без реєстрації шлюбу.

У зв`язку з цим для подальшого оформлення свого права на спадкування після смерті чоловіка ОСОБА_4 . Позивачці, як вона стверджує, необхідно встановити факт проживання зі спадкодавцем однією сім`єю, як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з лютого 2008 року до 22 жовтня 2021 року, оскільки даний факт безпосередньо породжує для неї вищезгадане право.

Позивачка зазначає, що факт її проживання однією сім`єю з ОСОБА_4 у період з 2008 року і до часу відкриття спадщини великою кількістю доказів. Зокрема, адресу: АДРЕСА_2 , він зазначав як місце свого проживання у заяві до КНП «Консультативно-діагностичний центр №2 Дарницького району м. Києва» про взяття його на медичний облік за місцем фактичного проживання, в Договорах обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в квитанціях про оплату кредиту. Крім того, на вказану адресу ОСОБА_4 отримував кореспонденцію.

Позивачка також звертає увагу на те, що в декларації про вибір лікаря, який надає первину медичну допомогу, ОСОБА_4 в якості довіреної особи пацієнта для повідомлення у разі настання екстреного випадку з пацієнтом зазначена саме вона та її номер мобільного телефона.

Наведене, на думку Позивачки, свідчить про те, що відносини ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , які тривали понад 27 років (за виключенням трьох років) мали характер сімейних, грунтувались на почуттях та взаємних правах і обов`язках. Всі вихідні та свята ними проводились у колі рідних та друзів. ОСОБА_1 та ОСОБА_4 спілкувалися з батьками один одного та допомагали їм по господарству.

Факт проживання з померлим однією сім`єю та ведення спільного господарства, як стверджує Позивачка, а також його тяжку хворобу в останні роки життя можуть підтвердити і свідки, зокрема, рідні тітки померлого, сусіди.

Обгрунтовуючи наявність підстав для зміни черговості спадкування на надання їй можливості спадкувати на рівні з іншим спадкоємцями першої черги, Позивачка зазначила наступне.

Позивачка вказує, що останні два роки свого життя ОСОБА_4 тяжко хворів, мав незадовільний стан здоров`я, перебував у безпорадному стані, і лише ОСОБА_1 , як дружина, здійснювала над ним повну опіку, надавала йому необхідну фізичну і матеріальну допомогу, піклувалась про нього, прала одяг, готувала спеціальну їжу.

В січні 2020 року ОСОБА_4 звернувся до лікаря, і йому було встановлено діагноз «Хронічна анальна тріщина в стадії загострення з вираженим больовим синдромом»; при цьому було виявлено «гепатит В» і направлено його на екстрену госпіталізацію.

Згідно з випискою з історії хвороби від 12.02.2020, операція була проведена 05.02.2020, але була невдалою. З того часу, як наполягає Позивачка, він весь час перебував на обліку у лікаря-проктолога, і почалось життя з памперсами і пелюшками. Більше того, під час оперативного втручання ОСОБА_4 був інфікований ВІЛ. Працювати він не міг через фізіологічні проблеми, спочатку іноді виходив на роботу на декілька годин, а потім взагалі навіть з квартири не виходив. Права на пенсію ще не мав.

Позивачка стверджує, що вона, як дружина, здійснювала побутовий догляд, піклувалась про нього, викликала лікарів, прибирала, готувала їжу, прала всю білизну, яку доводилось міняти по декілька разів на день.

Весь цей час вона матеріально утримувала свого чоловіка, витрачала всі кошти на придбання ліків.

Стан здоров`я ОСОБА_4 весь час лише погіршувався, вона возила його на різні обстеження, оскільки лікарі не могли встановити причину такого погіршення та діагноз, він неодноразово проходив курс стаціонарного лікування в різних медичних установах. Перебіг хвороби був тяжким, порушені функції шлунку, перистальтики, випорожнення. Він потребував постійного медичного та побутового догляду.

З 08.09.2021 і по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , як зазначає Позивачка, постійно перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні легеневого туберкульозу КНП «Київський фтизіопульмонологічний центр», де йому було діагностовано: ВІЛ-інфекцію, ВДТБ легень (відкрита форма туберкульозу), хронічний парапроктит, хронічний вірусний гепатит В, легенево-серцеву недостатність та ін.

Всі витрати на обстеження, лікування та утримання чоловіка Позивачка, з її слів, завжди несла сама.

Враховуючи викладене, Позивач вважає, що сукупність наведених доказів підтверджує те, що вона набула право на зміну черговості одержання права на спадкування після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 разом зі спадкоємцями першої черги.

15 травня 2024 року до суду надійшов відзив Відповідача-2 ОСОБА_3 на позов, в якому вона, не заперечуючи проти факту спільного проживання Позивачки з померлим ОСОБА_4 починаючи з 2006 року, просила відмовити у задоволенні вимоги про зміну черговості у спадкуванні після її смерті та допущенні Позивачки до спадкування разом зі спадкоємцями першої черги. Зазначила, що ОСОБА_1 , хоч і надала суду медичну документацію, яка підтверджує наявність у померлого серйозних хвороб, все ж не довела перед судом перебування його протягом тривалого періоду у безпорадному стані.

13 грудня 2024 року до суду надійшла письмова заява Відповідача-1 ОСОБА_2 , який просив розглядати справу у його відсутність та просив задовольнити позовні вимоги, підтверджуючи наявність підстав для спадкування Позивачкою після смерті ОСОБА_4 на рівні з ним та Відповідачкою-2 ОСОБА_3 .

У судовому засіданні Позивачка, його представник підтримали позовні вимоги. Наполягали, що протягом тривалого часу перед своєю смертю ОСОБА_4 хворів дуже тяжкими хворобами, потребував постійного догляду та підтримки, які забезпечувала йому саме Позивачка.

Представник Відповідача звернув увагу на відсутність беззаперечних доказів перебування ОСОБА_4 у стані, який може характеризуватися безпорадністю. А тому немає підстав для задоволення позову в цій частині.

ІІІ. Мотивувальна частина

Заслухавши пояснення сторін, показання свідка ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (статті 15, 16 ЦК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина перша статті 14 ЦПК України).

Стаття 3 СК України визначає, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.

Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі N 644/6274/16-ц (провадження N 14-283цс18) вказано, що згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року N 5-рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Таким чином, обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі N 554/8023/15-ц (провадження N 14-130цс19) Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом у постанові від 31 травня 2022 року у справі N 554/8629/17 (провадження N 61-3012св21).

Таким чином, для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню, і предметом доказування у таких справах є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією Свідоцтва про смерть НОМЕР_1 від 26.05.2022. За життя ОСОБА_4 заповіту не складав.

Встановлено, що до складу спадкової маси після смерті ОСОБА_4 увійшла квартира АДРЕСА_4 .

Відповідач-1 ОСОБА_2 є сином померлого ОСОБА_4 , а Відповідачка-2 ОСОБА_3 є його матір`ю, а отже вони є спадкоємцями першої черги після померлого.

З встановлених судом обставин безспірно вбачається, що починаючи з 2008 року Позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом однією сім`єю, без реєстрації шлюбу, в квартирі за адресою: АДРЕСА_2 .

Ці обставини визнаються Відповідачами, а також підтверджуються письмовими доказами наявними у справі та показаннями допитаного в суді свідка ОСОБА_7 .

Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово.

Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України): перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки; друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері; третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця; четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини; п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування).

Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дає змогу стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції, як "одержання права на спадкування наступною чергою" (частина друга статті 1258 ЦК України) та "зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом". "Одержання права на спадкування наступною чергою" (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої-п`ятої черг і пов`язується із такими юридичними фактами, як відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини.

На "зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом" в межах певної черги впливають такі юридичні факти, як зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої-п`ятої черги.

Відповідно до статті 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали із спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини.

При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК України.

Відповідно до частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

За змістом наведеної норми при вирішенні питання про зміну черговості спадкування позивач повинен довести факт опікування, матеріального забезпечення спадкодавця протягом тривалого часу та перебування спадкодавця у безпорадному стані, тобто стані, обумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли особа не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом.

Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність таких юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом.

Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти зазначених обставин (постанови Верховного Суду від 18 лютого 2019 року у справі N 569/18047/17-ц (провадження N 61-40302св18), від 26 вересня 2019 року у справі N 521/6358/17 (провадження N 61-11757св19), від 09 жовтня 2019 року у справі N 552/8452/17 (провадження N 61-48561св18), від 27 травня 2020 року у справі N 755/8930/18 (провадження N 61-14692св18), від 01 червня 2020 року у справі N 431/5445/19 (провадження N 61-6789св20), від 18 червня 2020 року у справі N 565/1046/16-ц (провадження N 61-35423св18), від 27 серпня 2020 року у справі N 266/2391/16 (провадження N 61-1300св20), від 17 вересня 2020 року у справі N 755/14155/16-ц (провадження N 61-23350св19), від 02 грудня 2020 року у справі N 592/1045/18-ц (провадження N 61-820св20), від 01 березня 2021 року у справі N 233/5990/18 (провадження N 61-19232св19), від 17 березня 2021 року у справі N 200/12980/14 (провадження N 61-14159св19), від 22 квітня 2021 року у справі N 331/6453/18 (провадження N 61-380св21), від 24 січня 2024 року у справі N 640/19045/17 (провадження N 61-11041св23).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)/

У постанові від 18 березня 2020 року у справі N 129/1033/13-ц (провадження N 14-400цс19) Велика Палата Верховного Суду вказала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Отже, тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача. За таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом виключно спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача, оскільки це не звільняє позивача від виконання ним його процесуальних обов`язків.

Аналізуючи надані Позивачкою докази у підтвердження наявності підстав для зміни черговості спадкування, тобто надання їй права спадкувати після померлого на рівні зі спадкоємцями першої черги, суд звертає увагу на наступне.

Медична документація, наявна у матеріалах справи, не містить записів про те, що ОСОБА_4 протягом тривалого часу не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування.

Так з довідки КНП «Київський фтизіопульмонологічний центр» №2 від 25.01.2024 вбачається, що з 08.09.2021 по 22.10.2021 (по день смерті) ОСОБА_4 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом ВІЛ-інфекція, ВДТБ, легенево-серцева недостатність, кахексія, вторинна анемія, вторинна нефропатія, хронічний парапроктит, хронічний вірусний гепатит «В». (а.с. 54)

В справі також наявна виписка з медичної карти стаціонарного хворого №14094, з якої вбачається, що ОСОБА_4 перебував в КНП «Київська міська клінічна лікарня №1» на стаціонарному лікування з 16.08.2021 по 27.08.2021 з діагнозом: двобічний плеврит та інші. (а.с. 55)

В справі також наявні інші медичні документи, в яких в якості скарг пацієнта зафіксовані: «кашель», «загальна слабкість», «ломота в тілі», «нездужання», «лихоманка», «набряки». (а.с. 68, 70, 71)

Водночас, не заперечуючи наявності у ОСОБА_4 дійсно тяжких та хронічних захворювань, які діагностовані безпосередньо перед його смертю, суд не знайшов у матеріалах справи переконливих доказів, які б підтверджували перебування його протягом тривалого часу у безпорадному стані.

За таких обставин слід зробити висновок про відсутність підстав для зміни черговості у спадкуванні ОСОБА_1 , як спадкоємиці четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_4 та надання їй права на спадкування нарівні зі спадкоємцями першої черги, які своєчасно звернулися із заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений такий факт, якщо від цього залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Отже, встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем позивач пов`язує з можливістю спадкування за законом майна померлого.

Вирішуючи позовну вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловік та жінка слід врахувати, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника.

З огляду на те, що встановлення Позивачці факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідно їй як наслідок лише для отримання права на спадщину за законом разом із спадкоємцями першої черги та самостійно не породжує юридичних наслідків, тому факт проживання Позивачки із спадкодавцем однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, в цій конкретній справі, не підлягає встановленню, оскільки не породжує юридичних наслідків для ОСОБА_1 .

З огляду на усе зазначене позовна заява підлягає залишенню без задоволення у повному обсязі.

IV. Резолютивна частина

Керуючись ст. 5, 16, 190, 321, 328, 526, 1216, 1218, 1223, 1258, 1259 Цивільного кодексу України, ст. 4, 5, 12, 13, 76-81, 223, 315, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд вирішив:

1.У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

2.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

3.Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ;

Відповідач-1: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Відповідач-2: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_4 .

Суддя: