Новоархангельський районний суд Кіровоградської області
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
24.04.2025 2/394/149/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року Новоархангельський районний суд Кіровоградської області

в складі головуючого - судді: Запорожець О.М.

при секретарі: Лясковській О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Новоархангельськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області про визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини посилаючись на те, що 4 грудня 2019 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою, про що цього ж дня Новоархангельським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) складено відповідний актовий запис №134525.

Від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час проживає з позивачем та перебуває на його утриманні.

Спільне життя у з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини.

Рішенням Новоархангельського районного суду від 09.01.2024 року у справі №394/732/23 шлюб між сторонами розірвано. На даний час, вони не проживають разом з відповідачкою. Спільне господарство ними не ведеться.

Відповідачка починаючи з березня 2022 року, перебуває за межами території України на роботі у Польській республіці.

Весь цей час син проживає з позивачем та знаходиться на його повному утриманні. Однак у сторін виникають суперечки щодо місця проживання дитини. Це може негативно вплинути на психічний стан дитини та порушити нормальні умови її розвитку та виховання.

Позивач має не офіційну роботу, самостійний дохід, повністю матеріально забезпечений та має постійне місце проживання. Спиртними напоями він не зловживає, за місцем проживання характеризуюся позитивно, займається вихованням сина, виховує його в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечує здобуття ним повної загальної середньої освіти, готує його до самостійного життя.

Відповідачка на даний час не має місця постійного проживання, перебуває за кордоном, не має достатнього часу та можливості займатися вихованням сина. За таких умов сину буде краще проживати з позивачем.

Позивач просить суд визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та встановити факт, що має юридичне значення про те, що ОСОБА_1 самостійно виховує та утримує дитину - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.1-3/.

Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, телефонограмою повідомила суд про неможливість явки в судове засідання, тому розгляд справи просила проводити за її відсутності, зазначила що позовні вимоги визнає у повному обсязі, на протязі двох років не бачила дитину, так як перебуває за кордоном. Також вказала, що не має можливості утримувати дитину, тому вона перебуває на утриманні позивача.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служби у справах дітей Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву в якій розгляд справи просила проводити за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечувала.

Суд вважає, що справу можливо розглянути у відсутність сторін на підставі наявних в цивільній справі доказах.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Положеннями ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Ч. 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Як встановлено в судовому засіданні, між сторонами існує спір відповідно до заявлених позовних вимог.

З досліджених матеріалів цивільної справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Кам`янече Новоархангельського району Кіровоградської області народився ОСОБА_3 , його батьком зазначено ОСОБА_1 (позивача у справі), матір`ю - ОСОБА_2 (відповідачку у справі) - світлокопія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 /а.с.7/.

Рішенням Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 09.01.2024 року вирішено розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований між ними 04 грудня 2019 року у виконавчому комітеті Кам`янецької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, за актовим записом № 8. Вирішено питання про судові витрати. Рішення суду набрало законної сили 01.03.2024 року/а.с.8-9/.

Кам`янецьким структурним підрозділом Новоархангельського закладу дошкільної освіти №1 Новоархангельської селищної ради Кіровоградської області видано характеристику від 22.01.2025 року, з якої вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відвідує Кам`янецький структурний підрозділ Новоархангельського ЗДО №l з 5 червня 2023 року. ОСОБА_3 виховується батьком в не повній сім`ї. Матеріально-економічне становище достатнє. За час занять в дошкільному закладі зарекомендував себе як дитина, яка контактує з дорослими вибірково, за власним уподобанням. З ровесниками одразу вступає в контакт. Зовнішній вигляд дитини охайний, без виражених особливостей, відповідає віку. Стан здоров`я відмінний, відхилень немає. Хворіє рідко, сон спокійний. Соціально-побутові навички, самообслуговування достатньо сформовані. Дитина називає імена вихователів та ровесників. Увага нестійка. Дуже жвавий та непосидючий, жорстко реагує на зауваження та критику. Потребує постійної похвали та заохочення. Пам`ять та елементарні навички розвинуті добре. Хлопчик не проявляє цікавості на заняттях, не називає всіх предметів, явищ і властивостей. Мовлення у дитини не виразне, с проблеми зі звуковимовою. У зв`язку із порушенням мовлення важко визначити рівень опанування програмового матеріалу/а.с.10/.

З довідки №21 від 22.01.22025 року виданої Новоархангельським закладом дошкільної освіти №1 (ясла-садок) Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області ОСОБА_1 , батьку ОСОБА_3 , вбачається, що він дійсно відвідує Кам?янецький структурний підрозділ Новоархангельського закладу дошкільної освіти №1 (ясла-садок) Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області та є вихованцем старшої групи/а.с.11/.

Відповідно до довідки-характеристики №23 від 27.01.2025 року виданої Кам`янецьким старостинським округом Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області ОСОБА_1 проживає в с. Кам?янече з дитинства. Сам виховує неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Ввічливий, має повагу до старших, громадська поведінка позитивна, має дружні відносини з товаришами. За час проживання зарекомендував себе з хорошого боку, трудолюбивий, має повагу серед друзів. Компрометуючих документів на гр. ОСОБА_1 до Кам`янецького старостинського округу не надходило/а.с.12/.

З акту обстеження умов проживання №22 від 27.01.2025 року вбачається, що умови проживання ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 задовільні, опалення пічне, паливом забезпечені, кімнати об лаштовані необхідними меблями, постільна білизна наявна, є необхідна для обслуговування побутова техніка, запас продуктів харчування наявний, мають засоби особистої гігієни. Сім`я утримує невелике підсобне господарство/а.с.13/.

Згідно довідки Кам`янецького старостинського округу Новоархангельської селищної ради №29 від 27.01.2025 року на утриманні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 знаходиться неповнолітній син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 - мати неповнолітнього в житті та вихованні дитини участі не приймає, на даний час знаходиться за кордоном/а.с.14/.

Про вищевказане також свідчить довідка про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку/ осіб №30 від 27.01.2025 року видана Кам`янецьким старостинським округом Новоархангельської селищної ради/а.с.15/.

З висновку органу опіки та піклування Новоархангельської селищної ради від 08.04.2025 року № 02-29/238 про доцільність проживання неповнолітньої дитини з одним із батьків та встановлення факту самостійного утримання неповнолітньої дитини слідує, що громадянин, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Від цивільного шлюбу з громадянкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 має малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 23 січня 2020 року (місце державної реєстрації - Кам?янецька сільська рада Новоархангельського району, Кіровоградської області.

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов, складеного комісією у складі начальника та спеціалістів служби у справах дітей Новоархангельської селищної ради від 27.01.2025 р. №22 гр. ОСОБА_1 фактично проживає у будинку разом з дитиною, який складається з 2 житлових кімнат, опалення пічне, кімнати умебльовані, в наявності побутова техніка, одяг та речі у задовільному стані. Для виховання, розвитку та проживання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 створені всі необхідні умови. Одяг дитини відповідає віку та сезону, дитина має окрему кімнату, облаштоване місце для навчання та відпочинку, створений куточок для проведення дозвілля.

Відповідно до матеріалів справи мати дитини, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Обстежити житлово-побутові умови громадянки ОСОБА_2 не вдалося, так як відповідачка в даний час фактично проживає в іншій країні.

Зі слів позивача, спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини.

Рішенням Новоархангельського районного суду №394/732/23 від 09 січня 2024 року шлюб між позивачем та відповідачкою був розірваний.

Ще з березня 2022 року відповідачка проживає за межами території України.

Весь цей час малолітній ОСОБА_3 проживає з батьком, знаходиться на повному його утриманні.

Після розлучення з позивачем, відповідачка участі у вихованні їх спільної дитини не бере. Вона перебуває за кордоном, не має достатнього часу та можливості займатися вихованням сина.

У позивача з відповідачкою виникли суперечки щодо місця проживання дитини. Він вважає, що це може негативно вплинути на психічний стан дитини.

Позивач, на відміну від відповідачки, має постійне місце проживання. Має самостійний дохід, він матеріально забезпечений. За місцем проживання характеризується позитивно, займається вихованням сина. Забезпечує його здобуттям ним освіти, готує його до самостійного життя.

Батько дитини, ОСОБА_1 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомив, що мати з сином практично не бачиться. Також позивачем повідомлено про те, що ОСОБА_2 , тривалий час проживає за кордоном з іншим чоловіком.

Малолітній ОСОБА_3 не був присутнім на засіданні комісії з питань захисту прав дитини у зв`язку з його малолітнім віком.

Мати дитини ОСОБА_2 на засідання комісії не з`явилася та не повідомила причини своєї відсутності. В матеріалах справи відсутні будь які пояснення чи заперечення матері дітей, хоча вона належним чином повідомлена про розгляд даної справи.

При визначенні місця проживання дитини, Комісія першочергову увагу приділила саме дитині, щоб рішення як найкраще забезпечувало її інтереси.

При визначенні найкращих інтересів дитини у конкретній справі, Комісією враховано два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Враховуючи вищезазначене, керуючись Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Сімейним кодексом України, Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», виходячи з інтересів дитини, орган опіки та піклування Новоархангельської селищної ради вважає, за доцільне визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 та встановити факт самостійного утримання неповнолітнього ОСОБА_3 батьком ОСОБА_1 .

Частинами 5 та 6 ст. 19 СК України визначено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд приймає даний висновок органу опіки і піклування оскільки він насамперед відображає інтереси дитини та не суперечить її (дитини) інтересам.

Вирішуючи виниклий спір, суд зважує на наступні норми матеріального права.

Сімейний кодекс України визначає засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів. Регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку (ст. 1 СК України).

Відповідно до ч. 1, абз. 3 ч. 2 ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

В розумінні ч. 2 ст. 6 СК України малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Ч. 1 ст. 18 СК України визначено, що кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу.

Позивачем обрано способи захисту сімейних прав інтересів: встановлення правовідношення та припинення сімейного правовідношення (п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 18 СК України).

В ст. 141 СК України наголошується, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

В ст. 150 СК України законодавець закріпив обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

У відповідності ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

У ст. 155 СК України наголошується, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Частинами 1, 2 та 3 ст. 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

В ст. ст. 1, 2, 5 та 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року зазначено, що дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше. Держави-учасниці поважають і забезпечують всі права, передбачені цією Конвенцією, за кожною дитиною, яка перебуває в межах їх юрисдикції, без будь-якої дискримінації незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного, етнічного або соціального походження, майнового стану, стану здоров`я і народження дитини, її батьків чи законних опікунів або яких-небудь інших обставин. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім`ї. Держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов`язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім`ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У ст. ст. 1, 7 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року, ратифіковано Україною 03.08.2006 року, набрала чинності в Україні 01.04.2007 року, акцентовано, що ця Конвенція застосовується до дітей, які не досягли 18-річного віку. Предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Для цілей цієї Конвенції розгляд судовим органом справ, що стосуються дітей, визнається розглядом сімейних справ, зокрема тих, що пов`язані зі здійсненням батьками своєї відповідальності, наприклад стосовно місця проживання дітей і доступу до них. Під час розгляду справ, що стосуються дитини, судовий орган діє швидко для уникнення будь-яких невиправданих зволікань, а швидке виконання прийнятих рішень повинно бути забезпечене відповідною процедурою. У термінових випадках судовий орган при необхідності має повноваження приймати рішення, які підлягають негайному виконанню.

З аналізу перелічених норм права слідує, що на суд покладено обов`язок захисту прав та інтересів дитини, створення необхідних умов її розвитку (в разі виникнення спору між батьками), право знати про своїх батьків та користуватися їх турботою, право не бути розлученими з батьками, право на належне піклування з боку батьків, право на проживання з батьками (в разі припинення шлюбних відносин) тобто комплексного захисту їх інтересів.

Як встановлено в судовому засіданні та доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, сторони у справі перебували у шлюбі, в період якого народилась дитина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пізніше в часі шлюб між сторонами було припинено.

Частинами 1, 2, 4, 7 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Якщо дитина не може бути передана жодній із цих осіб, суд на вимогу органу опіки та піклування може постановити рішення про відібрання дитини від особи, з якою вона проживає, і передання її для опікування органу опіки та піклування.

Частини 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошують на тому, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно частин 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» вказує на те, що батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Судом враховується, те, що що батько дитини, позивач у справі, має дохід, належні матеріально-побутові умови, має можливість утримувати дитину, проживання малолітньої дитини біля позивача буде найбільш ефективним щодо її фізичного, духовного та культурного розвитку, належного виховання та утримання. Проживання малолітньої дитини біля позивача, на думку суду, буде відповідати її інтересам.

І тому, на погляд суду, з урахуванням вмотивованого заявлена позовна вимога про визначення місця проживання малолітньої дитини біля позивача підлягає задоволенню в повному обсязі.

Щодо вимоги про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини, суд зазначає наступне.

Ч. 1 ст. 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Тлумачення наведених норм свідчить про те, що чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції цивільного суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Чинне законодавство не передбачає іншого судового порядку підтвердження факту, що має юридичне значення, окрім як розгляд справ про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку цивільного судочинства.

З аналізу зазначених норм цивільного права слідує, що правова природа справ окремого провадження є те що відсутній спір про право, предметом якого є установлення юридичного факту чи певної обставини.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов:

- факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення;

- встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах;

- заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо);

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин.

Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Принципом верховенства права, визнається, що людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Під утриманням фізичної особи слід розуміти кошти та інші засоби, що видаються комусь для забезпечення його існування.

Суд з урахуванням вмотивованого, зазначених вище статей, дослідивши письмові докази, які переконливо вказують, що позивач ОСОБА_1 виховує та утримує малолітнього сина ОСОБА_3 , приходить до висновку задовольнити заявлену ним безспірну вимогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з письмових матеріалів справи /а.с.4/, при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір на загальну суму 1816,80 грн., а тому наявні всі правові підстави для стягнення зазначених коштів з відповідачки на користь позивача.

На підставі наведеного та керуючись ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Україною 27.02.1991 року, Європейською конвенцією про здійснення прав дітей від 25.01.1996 року, ратифікованої 03.08.2006 року, набрала чинності в Україні 01.04.2007 року,», ст. 51 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 6, 18, 19, 141, 150, 153, 155, 157, 160, 161 СК України, ст.ст. 11, 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 4, 5, 27, 141, 258, 259 263, 264, 265, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Цивільний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - служба у справах дітей Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області про визначення місця проживання дитини та встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини - задовольнити у повному обсязі.

Встановити факт, що має юридичне значення про те, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області самостійно утримує та виховує малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Кам`янече Новоархангельського району Кіровоградської області, проживаючого АДРЕСА_1 .

Визначити місцем проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця с. Кам`янече Новоархангельського району Кіровоградської області з його батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженецем с. Торговиця Новоархангельського району Кіровоградської області, а саме за адресою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір на загальну суму 1816 /одна тисяча вісімсот шістнадцять/ грн. 80 коп.

Ідентифікаційні дані учасників:

ОСОБА_1 , місце проживання АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 , місце реєстрації АДРЕСА_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 .

Орган опіки та піклування Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, місце знаходження вул. Центральна, 31 смт Новоархангельськ Голованівського району Кіровоградської області код юридичної особи в єдиному державному реєстрі підприємств і організацій 44127238.

Рішення може бути оскаржено до Кропивницького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду .

Суддя: