Компаніївський районний суд Кіровоградської області
Справа № 391/416/24
Провадження № 2/391/28/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2025р.селище Компаніївка

Компаніївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді - Козюменської В.В.,

при секретарі - Рогожкіній І.Ю.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

його представника адвоката Харченко О.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Компаніївка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрипнік Оксана Вікторівна про визнання права власності за набувальною давністю,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання за ним права власності на спадкове майно та визнання права власності за набувальною давністю. Просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування на 1/2 частини житлового будинку під номером АДРЕСА_1 , яка на підставі Свідоцтва про право власності від 28.07.1966 року, виданого Компаніївською селищною радою, яка була зареєстрована за його батьком ОСОБА_2 , та належала його померлим батькам, а саме батькові - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ), та матері - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ); а також визнати за ним право власності за набувальною давністю й на 1/2 частини житлового будинку за тією ж адресою, яка була зареєстрована за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , відповідно де Договору купівлі-продажу від 28.10.1969 року, посвідчений виконавчим комітетом Компаніївської селищної ради - реєстрова книга № 2 запис № 277, оскільки ОСОБА_4 не проживала в даному будинку більше десяти років; з правом користування земельною ділянкою загальною площею 2930 кв.м. яка знаходиться біля зазначеного житлового будинку для ведення особистого селянського господарства.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є сином батьків: батько ОСОБА_2 , мати ОСОБА_5 .

Його батьки ОСОБА_2 та ОСОБА_5 проживали у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за архівними даними реєстрових книг ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», станом на 01.01.2013 року, зареєстровано за: 1. ОСОБА_2 1/2 частини, Свідоцтво про право власності від 28.07.1966 року, виданого Компаніївською селищною радою; 2. ОСОБА_4 1/2 частини, Договір купівлі-продажу від 28.10.1969 р., посвідчений виконавчим комітетом Компаніївської селищної ради реєстрова книга №2, запис №277. ОСОБА_4 в даному будинку не мешкала на протязі останніх 20-25 років, оскільки свого часу виїхала до РФ. За життя його батька, та у подальшому за життя його матері, коли вона вже залишалася сама проживати в даному будинку, за сплинний час більше як 20 років жодна особа не зверталася щодо вступу у спадщину стосовно зазначеного житлового будинку, крім нього. Всі необхідні комунальні платежі, а також належне утримання вказаного житлового будинку де мешкали його батьки, а після смерті батька ОСОБА_2 продовжувала мешкати мати ОСОБА_3 , здійснювались саме нею до її смерті.

На даний час батьки позивача померли, він має намір вступити у спадщину щодо володіння житловим будинком із земельною ділянкою, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті своїх батьків: батька - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (помер ІНФОРМАЦІЯ_2 ); та матері ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ), оскільки є спадкоємцем першої черги, інших спадкоємців немає.

Позивач 16.04.2021 р. звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_6 в зв`язку з відсутністю в спадкоємця правовстановлюючого документу на право на житловий будинок, який би підтверджував право власності на вищевказане майно спадкодавця - ОСОБА_3 .

Позивач керуючись ст.ст. 328, 344, 377, 392, 1268 ЦК України, вважає, що з огляду на оцінку зібраних по справі доказів, які підтверджують факти відкритого, добросовісного та безперешкодного проживання його померлих батьків у житловому будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , та в якому свого часу була зареєстрована громадянка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка не проживала протягом останніх 20-25 років за цією адресою у зв`язку із виїздом на постійне місці проживання до Російської Федерації, позивач має підстави для набуття права власності на 1/2 частину житлового будинку після смерті своїх батьків, та на 1/2 частини житлового будинку за тією ж адресою, яка була зареєстрована за: ОСОБА_4 за набувальною давністю.

В зв`язку з викладеним просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 01.07.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с.51).

Ухвалою суду від 29.08.2024 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до розгляду. Цією ж ухвалою витребовано з Компаніївської державної нотаріальної контори Кіровоградської області спадкову справу, заведену після смерті ОСОБА_4 (а.с.77).

Ухвалою суду від 22.10.2024 витребувано в приватного нотаріуса Компаніївського районного нотаріального округу Кіровоградської області Солодової Л.А. спадкову справу, заведену після смерті ОСОБА_3 та з Компаніївської державної нотаріальної контори Кіровоградської області спадкову справу, заведену після смерті ОСОБА_2 (а.с.101,106).

Ухвалою від 25.03.2025 року задоволено клопотання позивача про відмову від частини позовних вимог, зокрема від позовних вимог до відповідача Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрипнік О.В. про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 , оскільки позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Компаніївської ДНК 27.02.2025 на майно ОСОБА_1 , а саме на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Компаніївською селищної радою 28.07.1966 р., тобто на даний час є власником 1/2 частини спірного будинку. (а.с.194).

Позивач ОСОБА_1 та його представник в судовому засіданні позовні вимоги про визнання права власності за набувальною давністю підтримали, просили їх задовольнити, визнавши за позивачем право власності на 1/2 частини спірного житлового будинку, яка була зареєстрована за ОСОБА_4 , оскільки ОСОБА_4 та її спадкоємиця ОСОБА_7 не проживали в даному будинку більше 10 років з правом користування земельною ділянкою загальною площею 2930 кв.м, яка знаходиться біля зазначеного житлового будинку для ведення особистого селянського господарства.

Крім того, позивач в судовому засіданні пояснив, що його батьку належала 1/2 частина в будинку по АДРЕСА_1 . В цьому будинку він (позивач) жив до одруження. Одружився в 80 роках, та після одруження, жив окремо від батьків за іншими адресами. Його батьки перебували у шлюбі, але розлучилися приблизно в сімдесятих роках 20 століття. Після розірвання шлюбу батько став мешкати за іншою адресою. В цьому будинку залишилася мешкати його мати, яка проживала там до самої смерті.

Мати офіційно більше в шлюбі не перебувала. Крім нього інших дітей в батьків не було.

Це один будинок на два входи. Інша 1/2 частина будинку належала ОСОБА_4 , яка виїхала на проживання до рф десь 20 років тому. Після смерті ОСОБА_4 до будинку приїжджала її онука, якій його мати віддала гроші за другу половину будинку (половину ОСОБА_4 ). Тобто мати жила в половині, яка належала сусідці, підтримувала там порядок. Мати мешкала там одна, він жив за іншою адресою.

У судове засідання представник відповідача Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без участі його представника, при ухваленні рішення врахувати позицію, викладену в відзиві на позовну заяву, зокрема, заперечення про визнання за Позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку за набувальною давністю.

В відзиві на позовну заяву, представник відповідача зазначав, що такий позов не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником цього майна. За набувальною давністю може бути набути право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Крім того, звертав увагу, що при вирішенні спорів про визнання права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: що володіння є добросовісним, володіння повинно бути відкритим, давність володіння та його безперервність; відсутність інших осіб, які претендують на майно. Тобто набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності. Позивач, на думку відповідача, не набув такого права власності, оскільки знає про те, що право власності на 1/2 частину спірного будинку зареєстровано за ОСОБА_4 . Позивач не є добросовісним набувачем, адже відсутні відомості, що він заволодів спірною 1/2 частиною житлового будинку відкрито і безперервно ним користувався (а.с.57-60).

В відповіді на відзив щодо набувальної давності представник позивача зазначав, що належне утримання спірного житлового будинку, а також всі необхідні комунальні платежі, де після смерті батька продовжувала мешкати тільки мати ОСОБА_3 , здійснювалося тільки нею. ОСОБА_4 була зареєстрована за вказаною адресою, але там не проживала.

З копії спадкової справи витікає, що ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 . До нотаріуса із заявою звернулася громадянка рф ОСОБА_7 , мешканка Нижегородської області, яка є спадкоємцем по заповіту ОСОБА_4 , яка заповідала ОСОБА_7 1/2 частину будинку по АДРЕСА_1 . Зі спадкової справи слідує, що Свідоцтво про право на спадщину за законом, ОСОБА_7 не видавалося. Тобто за сплинні 20 років ОСОБА_7 не отримала Свідоцтва про право на спадщину, скоріш за все не приїздила на територію України та не цікавилася своєю спадщиною. В умовах воєнного стану в Україні, пов`язаного з нападом рф, на думку позивача, взагалі утруднює та робить неможливим відшукання родичів ОСОБА_7 на території рф. На час відсутності ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за минулі більш як 20 років у 1/2 частці спірного житлового будинку мешкали померли батьки Позивача, які всі минулі роки підтримували весь вказаний будинок у придатному для проживання стані, проводили його поточні ремонти та благоустрій, що дозволяє Позивачу, сину родини ОСОБА_8 , який є володільцем 1/2 частки зазначеного житлового будинку, вступити у право власності за набувальною давністю й на 1/2 частину житлового будинку, яка була зареєстрована свого часу за ОСОБА_4 (а.с.92-99, 177-182).

До судового засідання третя особа - приватний нотаріус Скрипнік О.В. не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, будь-яких заяв до суду не надала.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У ч. 1 ст. 13 ЦПК України законодавець наголосив на тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачем надано в якості доказів:

Копію паспорту громадянина України, довідку про реєстрацію місця проживання особи згідно якої ОСОБА_1 має реєстрацію в АДРЕСА_2 , з 04.04.2007 р. по теперішній час. (а.с.10-11)

Копію свідоцтва про народження позивача, де в графі батьки вказано: батько - ОСОБА_2 ; мати - ОСОБА_5 (а.с.12).

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 19.10.2022 року, згідно якого визнано факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 є сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 (а.с.13-14).

Як слідує з витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , розірвали шлюб 21.11.1978 р. (а.с.121).

Свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , відповідно до якого остання померла ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.15).

Дублікат свідоцтва на право власності на забудову, виданий ОКП «Кіровоградське обласне об`єднання БТІ» на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 , відповідно до якого домоволодіння, яке знаходиться в АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на праві особистої власності на підставі рішення Компаніївської селищної ради народних депутатів №4 від 28.02.2966 р. (а.с.16).

Архівну довідку від 29.03.2021 р. про те, що право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за: 1. ОСОБА_2 1/2 ч. (приватна спільна часткова), Свідоцтво про право власності від 28.07.1966 року, виданого Компаніївською селищною радою; 2. ОСОБА_4 1/2 ч. (приватна спільна часткова), Договір купівлі-продажу від 28.10.1969 року №4 / виконавчий комітетом Компаніївської селищної ради - реєстрова книга № 2, запис № 277. Дата останньої технічної інвентаризації: 26.03.2021 року. (а.с.17).

Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , виготовленого ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» на 26.03.2021 р., інвентаризаційна справа № 491539 (а.с.18-21).

Акт обстеження житлового домоволодіння про те, що комісія у складі мешканців смт Компаніївка Компаніївського району Кіровоградської області: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 склали даний акт про те, що відповідно до обліків Компаніївської селищної ради та даних місцевих мешканців смт. Компаніївка, встановлено, що у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , мешкав ОСОБА_6 , 1937 року народження, який помер приблизно 40 (сорок) років тому; а також ОСОБА_4 , котра приблизно 20-25 років тому виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації. В даному будинку після згаданих осіб залишилася проживати дружина ОСОБА_6 , 1937 року народження. У зв`язку з тим, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , в даний час після її смерті у будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ніхто не мешкає (а.с.22).

Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 19.12.2022, згідно якого за даними в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація про зареєстроване право власності на житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1 відсутня (а.с.45).

Будинкову книгу для прописки громадян, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.48-49).

Постанову приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрипнік О.В. (а.с.47) про відмову ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 на право на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з підстав того, що вказана нотаріальна дія не може бути вчинена, оскільки в спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на право на житловий будинок, який би підтверджував право власності на вищевказане майно спадкодавця ОСОБА_5 .

На час розгляду справи позивач отримав 27.02.2025 року Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Компаніївської ДНК на майно свого батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , а саме на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про право власності, виданого Компаніївською селищної радою 28.07.1966 р. (а.с.184

Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 27.02.2025 р., до Спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є: Спадкодавець ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , спадкоємцем якого є ОСОБА_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 . Спадкове майно житловий будинок АДРЕСА_4 (а.с.185-186).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав, зареєстровано право власності на будинок по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину №65 від 27.02.2025 р., виданий Компаніївською державною нотаріальною конторою в Кіровоградській області. Вид спільної власності спільна часткова, розмір частки 1/2. (а.с.187).

З витребуваної судом спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , встановлено, що остання померла ІНФОРМАЦІЯ_8 в с.Запрудне, Кстовського району, Нижегородської області, рф. За життя залишила заповіт від 22.07.1994 р., згідно якого належну їй 1/2 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в АДРЕСА_1 , заповідає ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 20.05.2003 р. звернулася із заявою до нотаріуса Компаніївки Кіровоградської області, в якій зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_8 померла ОСОБА_4 , яка постійна мешкала за адресою: рф, АДРЕСА_5 . Спадщина складається з земельної ділянки та 1/2 частки в праві спільної дольової власності на жилий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вона є спадкоємицею за заповітом. Цією заявою спадщину вона приймає й просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за зазначене майно за заповітом.

Також в спадковій справі наявний договір купівлі-продажу будинку від 28.10.1969 р., згідно якого ОСОБА_4 купила 1/2 частини будинку в АДРЕСА_1 . (а.с.79-84).

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно до ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Частиною 1 статті 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч.2 ст. 344 ЦПК України особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

В своїх правових позиціях, викладених в Постанові ВП ВС від 14.05.2019 р., справа №910/17274/17, провадження №12-291гс18, Верховний Суд зазначає:

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 Цивільного кодексу України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Велика Палата Верховного Суду, враховуючи зазначене про умови набуття права власності за набувальною давністю, не вбачає підстав для відступу від наведених висновків Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, оскільки за змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном на певних правових підставах, які в подальшому відпали, подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Адже володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності, оскільки у цьому разі володілець володіє майном не як власник.

Відсутність добросовісності в позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 Цивільного кодексу України.

Як зазначено в постанові Верховного суду від 28 квітня 2020 року, справа N 552/1354/18 провадження N 61-44893св18: «володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Разом із цим добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном.

Тобто, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником».

Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як встановлено з доказів, наданих суду:

Будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності: ОСОБА_2 1/2 ч. (приватна спільна часткова) та ОСОБА_4 1/2 ч. (приватна спільна часткова). (а.с.17).

Під час розгляду справи, позивачем отримано 27.02.2025 року Свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Компаніївської ДНК на майно свого батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_11 , а саме на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .

Як слідує з пояснень позивача, в будинку по АДРЕСА_1 , його батько мешкав до розірвання шлюбу з матір`ю (шлюб розірвано 21.11.1979 р.), та після розлучення батько позивача ОСОБА_1 став мешкати за іншою адресою. Сам позивач мешкав в будинку до одруження та десь з 80 років в цьому будинку більш не проживав.

В спірному будинку, згідно акту обстеження житлового домоволодіння від 20.04.2021 р. , мешкала ОСОБА_3 приблизно останні 40 років. Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 в зазначеному будинку ніхто не мешкає (а.с.22).

Власниця спірної 1/2 частини будинку ОСОБА_4 не мешкала в будинку приблизно останні 20-25 років (а.с.22), виїхала проживати до рф, де померла ІНФОРМАЦІЯ_8 , залишивши за життя заповіт, відповідно до якого належну їй частку будинку заповідала ОСОБА_7 , яка, в свою чергу, звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. (79-84).

Про те, що Позивачу відомо, що ОСОБА_4 є власником спірної частини будинку, ОСОБА_1 зазначав в позовній заяві, а також в судовому засіданні.

Надані суду матеріали позовної заяви свідчать про те, що приблизно з 1979 р. (рік розірвання шлюбу батьків позивача) по день смерті матері позивача, в спірному будинку мешкала тільки ОСОБА_3 . Як пояснив ОСОБА_1 в судовому засіданні, її мати віддала гроші онуці ОСОБА_4 за належну їй частину будинку, мешкала на частині сусідки, підтримувала там порядок.

При цьому будь-яких доказів щодо утримання спірної частини будинку матір`ю позивача, суду не надано.

Як вже зазначалось вище, давність володіння вважається добросовісною, якщо позивач при заволодінні майном не знав і не повинен був знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності, добросовісність свідчить про те, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном. Як слідує з пояснень Позивача, матеріалів справи, ОСОБА_1 весь час проживання матері в будинку, а також після її смерті, знав, що частина будинку належить саме ОСОБА_4 , тобто знав про те, що 1/2 частина будинку є чужим майном.

Крім того, ВС звертав увагу на те, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Згідно матеріалів справи, 1/2 частина спірного будинку має власника ОСОБА_4 , й матеріали справи не містять відомостей щодо відмови власника житлового будинку від права власності на це майно. Навпаки, згідно заповіту, власник майна ОСОБА_4 висловила свою волю щодо розпорядження своїм майном на випадок своєї смерті, заповідаючи свою частину будинку ОСОБА_7 , й остання звернулась до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадщини.

У зв`язку з викладеним, на думку суду, само по собі користування матір`ю позивача спірною частиною будинку тривалий час - не є підставою для виникнення в позивача права власності за набувальною давністю, оскільки позивачем не доведено усіх обставин, передбачених ст. 344 ЦК України, необхідних для набуття права власності за набувальною давністю. Відкритість і користування спірним майном тривалий час не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України.

Враховуючи наведене, оскільки в даному випадку позивачем не доведено умов добросовісності заволодіння майном, суд вважає позовні вимоги необгрунтованими, тому позовні вимоги є такими, що задоволенню не підлягають.

В разі відмови в задоволенні позову судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. 316,328,344 ЦК України, ст.ст. 8, 10, 12, 13, 49, 83, 89, 263-265 ЦПК України суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Компаніївської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області, третя особа приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрипнік Оксана Вікторівна про визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_6 , ід.номер: НОМЕР_1 .

Відповідач: Компаніївська селищна рада Кропивницького району Кіровоградської області, адреса 28400, смт.Компаніївка, вул.Паркова, 4, .

Третя особа: приватний нотаріус Кропивницького районного нотаріального округу Скрипнік Оксана Вікторівна, адреса: 28400, вул. Вишнева, 23, с-ще Компаніївка, Кропивницького району, Кіровоградської області.

Повний текст рішення складено 09.04.2025 р.

Суддя В.В. Козюменська