Романівський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 квітня 2025 рокуселище Романів

Вступна частина

Романівський районний суд Житомирської області у складі головуючого судді Шакалова А.В., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк», , вул. Жилянська, 43, м. Київ, 01033 до ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-

ОПИСОВА ЧАСТИНА.

1. Рух справи.

1.1. Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя 03 січня 2025 року.

1.2. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 8 січня 2025 року справу №335/117/25 передано до Романівського районного суду Житомирської області за місцем реєстрації відповідача.

1.3. 19 лютого 2025 року справа надійшла до Романівського районного суду Житомирської області, у цей же день справа розподілена головуючому судді Шакалову А.В.

1.4. Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 20 лютого 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

1.5. Сторони про розгляд справи повідомленні належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення.

1.6. 18 березня 2025 року надійшов відзив на позовну заяву.

2. Обґрунтування позовної заяви.

2.1.Позивач Акціонерне товариство «ОТП Банк» звернулося до суду із позовом, в якому просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № від 26.10.2019 у розмірі 69968,66 грн.

2.2. 20 жовтня 2019 року, між АТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір № , який за своєю правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток.

2.3. Відповідно до умов договору, АТ «ОТП БАНК» взяв на себе зобов`язання з відкриття карткового рахунку № НОМЕР_2 , надання картки держателю, а також виконання розрахункового обслуговування платіжних операцій, здійснених з використанням картки. На зазначений картковий рахунок відкритий за заявою відповідача було встановлено кредитний ліміт, порядок користування яким визначено правилами користування карткою. Згідно з умовами обслуговування кредитної лінії, за користування кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються Банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається тарифами Банку.

2.4 Згідно з п. 2.1. Розділу 2 кредитного договору, за користування Кредитом АТ «ОТП Банк» нараховує проценти у розмірі 5,00% в місяць. На виконання умов вищевказаного договору АТ «ОТП БАНК» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Згідно зі звітом-рахунком відповідачем використаний в загальному розмірі 58000,00 грн.

2.5. Однак, відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

2.6. Внаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 69968,66 грн, яка складається із: заборгованості по тілу 11968,66 грн, заборгованості по відсотках 11968,66 грн, що підтверджується наданим розрахунком. У зв`язку з чим, з метою відшкодування заборгованості звернулися до суду з цим позовом.

3. Основі тези відзиву.

3.1. Відповідач заперечує проти задоволення позовних вимоги у повному обсязі.

3.2. Підставами для відмови у позові зазначає таке:

а) відсутні належним чином завірені копії первинних документів, які були підставою для проведення зазначених в позовній заяві;

б) нечіткість даних зазначених у розрахунку заборгованості;

в) розрахунок заборгованості не є первинним фінансовим документом, а тому не може бути належним доказом по справі;

г) підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг за відсутності домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами. У заяві позичальника від 26 жовтня 2019 року процентна ставка не зазначена.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

1. Обставини встановлені судом.

1.1. 20 жовтня 2019 року, між АТ «ОТП Банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладений кредитний договір № , який за правовою природою є змішаним договором кредитного договору та договору про видачу і обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток.

1.2. В анкеті-заяві на отримання кредиту ОСОБА_1 від 26.10.2019 зазначено, а саме, розділі 2, «Попередньо ознайомившись зі всіма умовами надання банківських послуг, правилами, тарифами, в тому числі із положенням договорів та усіх додатків до них, невід`ємною частиною до яких є ця заява анкета про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк», та які розміщенні на офіційному сайті АТ «ОТП Банк» бажаю оформити поточний (картковий рахунок та отримати електронний платіжний засіб НОМЕР_3 ).

1.3. Умови обслуговування кредитної лінії. За користування Кредитом, Банк нараховує проценти, які розраховуються банком на підставі процентної ставки, розмір якої визначається Тарифами Банку та Інформаційними листком, який є його невід`ємною частиною та додатком до договору.

1.4. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № _CARD від 26.10.2019 по клієнту ОСОБА_1 , то станом на 01.11.2024 розмір заборгованості становить 69968,66 грн.

1.5. Згідно з п. 1.2. протягом дії кредитного договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 0,01% річних.

1.6. Крім того, 26 жовтня 2019 року ОСОБА_1 підписав Паспорт споживчого кредиту від АТ «ОТП БАНК», який містить відомості щодо умов кредитування для типу: кредит та кредитна лінія.

1.7. Згідно з наданим звітом-рахунком за період з 26.10.2019 року до 01.11.2024 року слідує, що ОСОБА_1 користувався кредитними коштами, здійснював покупки в магазинах та зняття готівкових коштів, а також поповнення та перекази.

1.8. Правильність здійснених нарахувань розміру заборгованості за договором кредиту відповідачем не спростована.

2. Законодавство, що регулює спірні правовідносини.

2.1. Як вбачається з ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

2.2. За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

2.3. Згідно зі ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

2.4. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

2.5. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

2.6.Частиною 2 ст. 1054 ЦК України, встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

2.7. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України).

2.8. За змістом ст. 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

2.9. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

2.10. Відповідно до частини першої ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України.

2.11. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання.

2.12. Згідно з ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

2.13. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

2.14. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

3. Висновок суду, щодо наявності заборгованості по тілу кредиту.

3.1.Таким чином з матеріалів справи вбачається, що кредитний договір № від 26.10.2019 року, окрім умов про видачу споживчого кредиту на придбання товару у ТОВ «КОМФІ ТРЕЙД КБ ІМ», містив умови про видачу та обслуговування кредитної картки з відкритою кредитною лінією, які узгоджені між сторонами.

3.2. Доказів, які б спростовували факт підписання договору та отримання кредитної картки, а також розмір спростування розрахунку по тілу кредиту відповідач не надав.

3.3. Тому, суд дійшов до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача у частині стягнення заборгованості по тілу кредиту у розмірі 58000,00 грн.

4. Висновок суду щодо відсутності заборгованості по відсотках.

4.1. Суд погоджується з позицією відповідача, що підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг за відсутності домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами.

4.2. Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 24 вересня 2014 року (провадження №6-144цс14), щодо форми кредитного договору, зазначивши, що підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може вважатися договором приєднання.

4.3. Отже, підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору, оскільки така анкет заява не може розцінюватися як стандартна (типова) форма кредитного договору (Постанова ВП ВС від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17).

4.4. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив.

4.5. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

4.6. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

4.7. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

4.8. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

4.9. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.

4.10. Одним з основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України.

4.11. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

4.12. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

4.13. У такому випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII«Про захист прав споживачів» (далі Закон №1023-XII).

4.14. Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

4.15. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

4.16. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

4.17. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

4.18. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 АТ «ОТП Банк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

4.19. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

5. Судові витрати.

5.1. Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 509, 94 (3028 грн помножити на 82,88 % задоволених позовних вимог) грн судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

5.2.При ухваленні рішення, суд керувався ст.ст. 2-5, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України.

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА

1. Рішення судді.

1.1. Позов задовольнити частково.

1.2. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ОТП БАНК» (, вул. Жилянська, 43, м. Київ, 01033) заборгованість в сумі 58000,00 (п`ятдесят вісім тисяч) грн 00 коп.

1.3. У задоволенні позовної вимоги, щодо стягнення заборгованості по відсотках у розмірі 11968,66 грн - відмовити.

1.4. Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «ОТП БАНК» (, вул. Жилянська, 43, м. Київ, 01033) суму сплаченого судового збору у розмірі 2 509,94 грн.

2. Роз`яснення, щодо набрання рішенням законної сили його оскарження.

2.1. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

2.2. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд розв`язувати питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

2.3. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

2.4.Апеляційна скарга на рішення подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

СуддяАндрій ШАКАЛОВ