Провадження № 2/727/344/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Калмикової Ю.О.,

за участю секретаря судового засідання Макогон А.А., Ковбінька Н.С.,

за участю представника позивача Калинчук Ю. В.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці Чернівецької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів,

УСТАНОВИВ:

Описова частина

Зміст позовних вимог

ОСОБА_2 звернулася до Шевченківського районного суду м. Чернівці з позовною заявою до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 07 вересня 2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровано шлюб, про що виконкомом Їжівської сільради Сторожинецького району Чернівецької області зроблено актовий запис № 26.

У шлюбі народились ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

07 липня 2022 року, шлюб між Сторонами розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців у справі № 727/4197/22.

07 вересня 2022 року Шевченківським районним судом м. Чернівців ухвалено заочне рішення у справі № 727/5498/22 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 3000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 липня 2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 08 жовтня 2022 року.

Рішення суду мотивоване тим, що ОСОБА_3 «є працездатною особою, а тому зобов`язаний надавати допомогу дітям, жодним доказом не доведено, що його дохід не дозволяє надавати таку допомогу у розмірі, визначеному позивачкою, відомостей про незадовільний стан здоров`я відповідача суду не надано, як і відомостей про наявність у нього на утриманні інших непрацездатних осіб, а також, виходячи з матеріального становища позивачки, прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, встановленого на час подання позову».

Після ухвалення даного рішення суду змінилась низка обставин.

Зокрема, значно покращилось матеріальне становище платника аліментів.

У період з 01 січня 2023 року по 13 лютого 2024 року ОСОБА_3 тричі виїжджав за кордон (відповідь на запит №: 191712126 від 13.02.2024 до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону, сформована в рамках виконавчого провадження №70177169 державним виконавцем Першого ВДВС у м. Чернівці ПЗМУМЮ (м. Івано-Франківськ), а також постанова про відкриття виконавчого провадження від 31.10.2022 з ідентифікатором доступу додаються).

Крім того, у жовтні 2022 року та у травні 2023 року ОСОБА_3 відвідав Париж, а у серпні 2023 року побував біля монастирів Метеори в Греції, що вбачається з фото в мережі Instagram.

ОСОБА_3 визнає, що 26.01.2024 року виїхав за кордон саме на роботу, що слідує з його відзиву на апеляційну скаргу у справі №727/614/24 про домашнє насильство.

У судовому засіданні по цій справі №727/614/24 в суді першої інстанції ОСОБА_3 заявив, що запропонував дітям, щоб вони виїхали з ним на територію Румунії, щоб перетнути кордон, оскільки він займається міжнародними перевезеннями. Це вбачається з тексту рішення суду від 31.01.2024 року.

ОСОБА_3 , окрім громадянства України, має також і румунське громадянство.

У ІІІ кварталі 2023 року ОСОБА_3 отримав від АТ «Сенс Банк» дохід у розмірі 36 510,05 грн, ознака доходу «126» (додаткове благо), що слідує з інформації отриманої державним виконавцем в рамках виконавчого провадження № 70177169.

Згідно з роз`ясненнями НАЗК, кошти, отримані суб`єктом декларування або членом його сім`ї упродовж звітного періоду у формі кешбеку, бонусів у грошовій формі від банківських чи інших фінансових установ зазначаються у декларації саме як додаткове благо (ознака доходу «126») або інший дохід (ознака доходу «127»).

26 жовтня 2024 року ОСОБА_3 придбав транспортний засіб BMW, модель 530D, 2012 року випуску, 2993 см3.

Як відомо Позивачці, цей же автомобіль (д.н.з НОМЕР_1 ) продавався на avto.ria.com за 15 500 дол. США.

У разі заперечення Відповідачем придбання ним транспортного засобу BMW 530D, 2012 року випуску (номерний знак НОМЕР_1 , VIN-код: НОМЕР_2 ) нами буде заявлено клопотання про витребування доказів з органів ГСЦ МВС.

При цьому, щодо даного автомобіля відсутній поліс внутрішнього страхування, натомість є діючий поліс міжнародного страхування (зелена картка № 91648178), що слідує з даних веб-порталу https://policy.mtsbu.ua/

Крім того, раніше, 21 червня 2024 року, ОСОБА_3 , успадкував частку в праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Фактичне місце проживання ОСОБА_3 за кордоном нам невідомо.

Що стосується Позивачки, то вона з доньками проживає в АДРЕСА_2 .

ОСОБА_2 , при цьому, лікується від важкої хвороби.

Так, наприкінці 2019 року, ОСОБА_2 встановлено діагноз: інвазивна протокова карцинома правої молочної залози. Позивачка напротязі цих років періодично проходить курси хіміотерапії, радіотерапію, у серпні 2020 р. перенесла операцію (правосторонню лампектомію та дисекцію сторожового лімфовузла), проходить гормональну терапію, мусить періодично літати в Ізраїль на лікування задля свого виживання.

У зв`язку з цим, Позивачці також встановлено інвалідність.

Вважає, що є підстави для збільшення розміру аліментів на утримання доньок сторін.

З вищевказаних обставин вбачається, що після ухвалення рішення про стягнення аліментів ОСОБА_3 , використовуючи статус батька трьох неповнолітніх дітей, в умовах війни, почав виїжджати за кордон.

Маючи, при цьому, румунське громадянство, Відповідач має можливість працювати в будь-якій державі Євросоюзу.

Нещодавно ним набуто право власності на досить дороговартісний транспортний засіб ціною близько 15 000 дол. США, а також успадковано частку в будинку в селі Ворничани, Дністровського району.

При цьому, свій новопридбаний автомобіль Відповідач має намір використовувати саме за кордоном, що слідує з наявності у нього полісу міжнародного страхування на цей автомобіль та відсутності полісу внутрішнього страхування. Це також свідчить, що Відповідач наразі проживає саме за кордоном і саме там знаходиться основне джерело його доходів, що він також визнав в рамках справи №727/614/24 про домашнє насильство.

Крім того, Відповідачем отримано досить значний дохід від АТ «Сенс Банк» у розмірі близько 36 тис. грн., що, враховуючи роз`яснення НАЗК, найімовірніше є кешбеком або іншим типом бонусів, нарахованих від досить дорогої покупки. Для з`ясування інших витрат Відповідача за цей період, разом з цим позовом нами заявляється клопотання про витребування доказів з кількох банківських установ, у яких, як відомо Позивачці, Відповідач має рахунки.

Старша дитина відвідує вже 11 клас Ліцею № 22, після чого планує вступати до вищого навчального закладу, у зв`язку із чим витрати на її утримання збільшуються.

Не кажучи вже про те, що порівняно з вереснем 2022 року споживчі ціни зросли приблизно на 44%.

За наведених обставин, враховуючи покращення фінансового становища платника аліментів, наявність у нього досить значних витрат, його роботу за кордоном, ріст цін, вважаю, що розмір аліментів слід збільшити до 5000,00 грн. на кожну дитину.

Позивач змушена звертатися до суду, адже їй не вдалося домовитися з колишнім чоловіком про врегулювання спору в позасудовому порядку.

На підставі викладеного просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 згідно з заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07.09.2022 року у справі № 727/5498/22, і стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі в розмірі по 5000,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку щомісячно до досягнення ними повноліття.

Надходження позовної заяви та інших заяв до суду

29.11.2024 суддя ухвалою відкрита провадження у справі № 727/13069/24.

22.11.2024 позивач надала клопотання про витребування доказів, а саме: інформацію від банків про рух коштів по рахунку ОСОБА_3 .

16.12.2024 відповідач наддав відзив на позовну заяву, де зазначив, що підставою подання позову про збільшення розміру аліментів стало те, що Позивачка вважає, що у Відповідача значно покращилось матеріальне становище, на аргументацію якого наводить наступні доводи:

-у період з 01 січня 2023 року по 13 лютого 2024 року ОСОБА_3 тричі виїжджав за кордон на роботу, та те що він нібито займається міжнародними перевезеннями;

-у ІІІ кварталі 2023 року ОСОБА_3 отримав від АТ «Сенс Банк» дохід у розмірі 36 510,05 грн, ознака доходу «126» (додаткове благо);

-26 жовтня 2024 року ОСОБА_3 придбав транспортний засіб BMW, модель 530D, 2012 року випуску, 2993 см3;

-21 червня 2024 року, ОСОБА_3 , успадкував частку в праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 ;

-Позивач змушена звертатися до суду, адже їй не вдалося домовитися з колишнім чоловіком про врегулювання спору в позасудовому порядку.

Вважає, що позовні вимоги необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.

По-перше, щодо того, що у період з 01 січня 2023 року по 13 лютого 2024 року ОСОБА_3 тричі виїжджав за кордон на роботу, та те що ОСОБА_3 нібито займається міжнародними перевезеннями.

ОСОБА_3 дійсно знаходиться за кордоном з 21.04.2024 року.

Твердження Позивача, що ОСОБА_3 займається міжнародними перевезеннями не підтверджене жодним доказом, оскільки у Відповідача немає статусу фізичної особи-підприємця з відповідними відкритими кведами, які дозволяють займатись перевезеннями.

Відтак, ОСОБА_3 виїжджає за кордон для того щоб знайти роботу та мати змогу оплатити аліменти своїм дітям, які він сумлінно платить, однак він знаходить тільки випадкові, разові підробітки, яких хватає на проживання, харчування та оплату аліментних зобов`язань.

По-друге, щодо того, що у ІІІ кварталі 2023 року ОСОБА_3 отримав від АТ «Сенс Банк» дохід у розмірі 36 510,05 грн, ознака доходу «126» (додаткове благо).

Однак, прощений борг не був нарахований йому на картку, а був списаний для подальшого його анулювання.

Враховуючи вищевикладене, Відповідач витратив кошти на погашення боргових банківських зобов`язань, а не заробив кошти.

По-третє, щодо того, що 26 жовтня 2024 року ОСОБА_3 придбав транспортний засіб BMW, модель 530D, 2012 року випуску, 2993 см3.

ОСОБА_3 після розірвання шлюбу залишився без транспортного засобу, що призвело до нераціонального витрачання свого часу для переїздів.

Більш того, 13 червня 2024 року суддею Шевченківського районного суду ухвалено рішення по справі №727/12233/23, яким вирішено: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 100 127 гривень (сто тисяч сто двадцять сім) гривень 50 (п`ятдесят) копійок компенсації вартості 1/2 частки у праві власності на транспортний засіб марки BMW, 2004 року випуску, VIN code: НОМЕР_5 .

19 липня 2024 року суддею Шевченківського районного суду ухвалено додаткове рішення по справі №727/12233/23, яким вирішено: стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10 000 (десять тисяч) гривень в рахунок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3864 (три тисячі вісімсот шістдесят чотири) гривні в рахунок відшкодування судових витрат пов`язаних з проведенням експертизи по справі.

Для запобігання отримання та подачі ОСОБА_2 виконавчих листів на виконання до виконавчої служби та покладення додаткових витрат по сплаті на ОСОБА_3 по виконавчому провадженню, останній був змушений позичити кошти у свого друга для оплати заборгованості по вищенаведеним рішенням суду та подальшої купівлі авто для того, щоб швидше знайти роботи в Європі, оскільки ОСОБА_3 не має такої значної відкладеної суми коштів.

Відтак, Відповідач добровільно оплатив зазначені в вищенаведених судових рішеннях суми, що підтверджується квитанціями від 04 жовтня 2024 року, 05 жовтня 2024 року та 07 жовтня 2024 року (копіїдодаються, оригінализнаходятьсяуВідповідача), а 26 жовтня 2024 року він придбав транспортний засіб BMW, модель 530D, 2012 року випуску, 2993 см3 за позичені кошти у друга, для вільного пересування між містами, щоб легше було знайти роботу.

01.10.2024Враховуючи вищевикладене, кошти оплачені ОСОБА_3 на рахунок Позивача та витрачені на автомобіль не є заробітком Відповідача, а є коштами, позиченими в борг у ОСОБА_7 , що підтверджується копією боргової розписки від 01.10.2024 року на суму шістнадцять тисяч євро, копіяякоїдодається, оригіналякої ОСОБА_8 .

Тому, доводи Позивача, що у Відповідача значно поліпшилось фінансове забезпечення є непідтвердженими та недоведеними, більш того спростовуються поданими доказами.

По-четверте, щодо того, що 21 червня 2024 року, ОСОБА_3 , успадкував частку в праві власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Так, дійсно, ОСОБА_3 успадкував після смерті свого батька 1/5 частку житлового будинок, житловою площею 30,60 кв.м., загальною площею 52,30 кв.м., який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Однак, вищенаведені обставини навпаки призвели до додаткових витрат на оформлення спадкових прав, а саме: відкриття спадкової справи та оплату послуг нотаріуса для отримання свідоцтва на спадщину.

Окрім того, житловий будинок який поділений між п`ятьма людьми, не може становити окремий об`єкт нерухомого майна, в якому Відповідач міг би жити або розпоряджатись, оскільки для продажу необхідний дозвіл всі співвласників, а для проживання встановлювати режим використання окремих приміщень в будинку.

Верховний суд вказав, що установивши, що дохід відповідача, з якого позивачка просила стягнути заборгованість зі сплати аліментів, є вартістю успадкованого та отриманого в дар майна, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, правильно вважав, що отримання майна - земельних ділянок сільськогосподарського призначення - у власність у порядку спадкування не є тим видом доходу, який підлягає врахуванню під час стягнення аліментів і визначення їх розміру.

Окрім вищенаведеного, Позивачка вводить суд в оману тим, що змушена звертатися до суду, адже їй не вдалося домовитися з колишнім чоловіком про врегулювання спору в позасудовому порядку, оскільки вона навіть не намагалась звязатись із Відповідачем, оскільки повністю ізолювала доньок від спілкування з рідним батьком.

15.01.2024 року ОСОБА_3 хотів побачитись з дітьми та зайти до свого будинковолодіння, однак ОСОБА_2 його не пустила, відтак ОСОБА_3 , був змушений викликати поліцію та таким чином зайти до будинковолодіння, але ОСОБА_2 жодним чином не відреагувала на дії патрульної поліції та нікого не впустила. На підтвердження вищенаведених обставин мною був поданий запит до патрульної поліції.

16.01.2024 року, ОСОБА_3 прийшов до школи, де навчаються його доньки і попросив надати інформацію про успішність навчання своїх дітей, йому в усній формі було відмовлено, оскільки ОСОБА_2 сказала вчителям та директору, що ОСОБА_3 позбавлений батьківських прав та не має права отримувати будь-яку інформацію стосовно своїх дітей, але це не відповідає дійсності, тобто такими своїми діями Заявниця цілеспрямовано ізолювала дітей від батька та налаштувала оточуєче суспільство дітей проти ОСОБА_3 для того щоб в подальшому маніпулювати дітьми, а саме з розмов з Заявницею, вона пропонує ОСОБА_3 мирову угоду: ОСОБА_3 дарує свою частку у нерухомому майні дітям, а ОСОБА_2 в свою чергу дає дозвіл спілкуватись з дітьми.

Окрім того, 18.01.2024 року, ОСОБА_3 таки зайшов до себе додому, одна Позивичка кричала, виганяла його, забороняла дітям говорити з ним, внаслідок таких протиправних дій зі сторони Позивача, Відповідач був змушений викликати поліцію.

Тому працівниками поліції 18.01.2024 року було накладено терміновий заборонний припис серія АА №263818 стосовно кривдниці ОСОБА_2 , згідно якого ОСОБА_2 заборонено в будь-який спосіб контактувати з постраждалою особою - ОСОБА_3 , протягом 10 діб.

Даний припис складений працівниками поліції на місці, за результатами оцінки ризиків, в якому зазначено 27 пунктів щодо оцінки статусу кривдника.

Більш того, вона намагалась взагалі заборонити Відповідачу підходити до його доньок, шляхом подачі до суду заяви про видачу обмежувального припису, в якому просила суд «видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_3 на строк 6 місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав.

За наслідками розгляду вищенаведеної заяви було ухвалено остаточне рішення касаційної інстанції про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 31 січня 2024 року без змін.

Відтак, рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 31 січня 2024 року по справі № 727/614/24 вирішено в задоволенні заяви ОСОБА_2 , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , де заінтересованими особами виступають ОСОБА_3 , Служба у справах дітей Чернівецької міської ради про видачу обмежувального припису - відмовити.

На даний момент орієнтовні витрати на правову допомогу становлять 12 000 (десять тисяч) грн..

Відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

23.12.2024 позивач надала клопотання про долучення доказів по справі.

25.12.2024 позивач надала клопотання про долучення доказів.

22.01.2025 позивач надала клопотання про долучення доказів.

27.01.2025 позивач надала клопотання про долучення доказів та надала пояснення по справі, де зазначила, що з листа ДПСУ не вбачається, що Відповідач «так і не зміг знайти роботу, тому повертався в Україну».

Натомість, з даного листа ДПСУ додатково вбачається, що більшу частину часу Відповідач проводить за кордоном, фактично вбачається, що з початку 2023 року, тобто за більш як 2 роки ОСОБА_9 провів в Україні всього 77 днів.

В сукупності з іншими доказами, це підтверджує, що центром його життєвих інтересів, де він проживає та заробляє кошти є не Україна, а інша держава (Бельгія, як ми знаємо з інших доказів по цій справі, зокрема роздруківок з ОСОБА_10 і навіть копії нібито «боргової розписки», що навіть була складена в Бельгії).

Відсутність зареєстрованого КВЕДу та ФОП не виключає можливості ОСОБА_3 фактично здійснювати господарську діяльність в сфері міжнародних перевезень, або здійснювати її у рамках трудових відносин як найманого працівника з роботодавцем-перевізником.

Врешті-решт ФОП може займатися певною діяльністю навіть без відповідного КВЕДу. Це питання його взаємовідносин з податковим органом.

Крім того, не зрозуміло, чому Відповідач взагалі має реєструвати ФОП в Україні, якщо працює у Європі.

«Випадкових разових підробітків» Відповідача вистачає насправді не лише на проживання, харчування (в Бельгії, де досить дорога вартість життя) та оплату аліментних зобов`язань, а й на придбання досить дороговартісного транспортного засобу, на подорожі як мінімум Францією та Грецією (це вбачається з фото в мережі Instagram) і не - заперечується Відповідачем.

Розписка - відверто сфабрикований доказ, однак в будь-якому разі вважаємо, що він не має значення для розгляду цієї справи, виходячи з вищевказаних аргументів.

Спадкоємець не позбавлений права не приймати спадщину, або відмовитися від спадщини на користь третьої особи. Але ОСОБА_3 прийняв спадщину, відтак вважав цінними активи, що залишились після смерті Спадкодавця.

Проте, у будь-якому разі, дана частка в будинку є активом, який покращує загальне матеріальне становище Платника Аліментів.

ОСОБА_3 зазначає, що піклується про непрацездатну матір, ОСОБА_11 , яка є пенсіонером з 01.08.1995 року, що підтверджується пенсійним посвідченням та актовим записом про народження ОСОБА_3 .

Судячи з розміру частки (1/5) ОСОБА_3 у праві власні на успадкований будинок у с. Ворничани, його батько мав ще кіль спадкоємців першої черги, тобто у ОСОБА_3 є також і брати, і сестри, і також можуть утримувати свою матір.

А наразі у ОСОБА_3 покращилося матеріальне становище.

Просила суд залишити без розгляду клопотання Позивачки про витребування доказів з банківських установ, подане разом з позовною заявою.

04.03.2025 позивач надала клопотання про долучення доказів.

10.03.2025 відповідач надав клопотання про долучення доказів.

25.03.2025 позивач надала клопотання про долучення доказів.

26.03.2025 відповідач надав клопотання про доручення доказів.

27.03.2025 позивач надала заяву про категорію витрат на дітей.

27.03.2025 позивач надала заяву про розгляд справи без участі позивача та її представника.

27.03.2025 відповідач надав заяву-пояснення, де зазначив, що основним аргументом Позивача є те що, Відповідач проживає на даний момент в Бельгії, а отже він може платити більше, однак, Відповідач не має постійної роботи зі стабільним доходом, він вимушений знімати собі житло, та витрачати зароблені кошти на оренду, хоча б міг офіційно працювати в Україні, жити в своїй частині будинку, не витрачаючи при цьому коштів на оренду, однак, через те що Позивачка чинить свідомі перешкоди для нормального проживання в Україні, не пускає його до належного йому на праві часткової власності будинку, Відповідач вимушений був виїхати з країни щоб мати змогу оплачувати рахунки.

Сторона Відповідача вважає, що Позивач не надав суду беззаперечні докази покращення матеріального становища Відповідача, оскільки проживання Відповідача за кордоном не є доказом того, що він отримує сталий високий прибуток, більш того Відповідач надав докази того, що він не працевлаштований та не отримує постійного доходу.

Більш того, вважаємо, що Позивачка не довела необхідність та потребу дітей в збільшенні розміру грошових коштів на їх утримання, відсутні докази будь-яких витрат на дітей, квитанції додані Позивачкою не є належним доказом оскільки з більшості квитанцій не зрозуміло які саме продукти були куплені (чек від 20.03.2025 року на суму 969,1 грн. чек від 18.03.2025 року на суму 477, 73 грн. та інші), так само як і одяг(квитанція 026553 - на суму 1750 грн. - одяг та взуття) не зрозуміло для кого одяг для Позивачки чи для дітей.

Більш того, Позивачка надала чеки з 13.03.2025 року по 24.03.2025 року, тобто кошти витрачені від дати останнього засідання суду по даній справі, відтак надати оцінку даним доказам неможливо, оскільки незрозуміло чи дійсно ці витрати були необхідними, оскільки чеків за минулі місяці Позивачкою не надано, відтак неможливо проаналізувати чи дійсно ці витрати є необхідними чи Позивачка навмисно ходила кожен день і щось купляла щоб показати, хоч якісь витрати.

Відтак, обов`язок по матеріальному забезпеченню дітей лежить на обох батьках, тому мати теж повинна брати участь у фінансовій підтримці дітей, тому є недоведеними та обставина, що діти потребують 30 тис. грн.(50% мати оплачує та 50% тато оплачує) щомісячно на забезпечення їх витрат.

Більш того, Позивачка є працездатною особою, оскільки третя група інвалідності їй була призначена до грудня 2024 року, і в довідці ЛКК зазначено «може працювати в своїй професії», відтак навіть маючи третю групу інвалідності Позивачка має змогу оплачувати 50% витрат на дітей.

Враховуючи наведені докази, вважаю що позовні вимоги є необґрунтованими належними доказами, відсутні будь-які докази на покращення матеріального становища Відповідача, так само як і відсутні докази необхідності більших витрат на дітей.

Враховуючи всі наявні докази у справі, вважаю що 9000 грн. (три тисяі гривень на кожну дитину) аліментних зобов`язань є саме тим розміром аліментів, який є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей та які взмозі сплачувати Відповідач, тому прошу відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

09.04.2025 позивач надала пояснення щодо витрат на дітей, де зазначила, що вона щомісячно несе на утримання трьох доньок-підлітків такі витрати.

До прикладу, кожного навчального дня дітям у школу видається готівкою 275 гривень (по 100 грн. старшим донькам та 75 грн молодшій) на проїзд, кишенькові витрати, перекус/додатковий обід. Місячна сума таких витрат складає близько 5775,00 грн. (275 грн. х 21 навчальний день).

Кожного місяця Позивачка несе витрати, пов`язані з господарськими потребами класу, з участю дітей у шкільному житті, культурних подіях, на різноманітні збори з батьків, які не охоплюються державним фінансуванням, у розмірі мінімум 800 грн.

Індивідуальні заняття з репетиторами для підтримки та покращення рівня знань близько 500 грн. щотижня, тобто приблизно 2000 грн. на місяць.

Попри інформацію, що міститься у наданих суду платіжних документах, фактичні витрати на продукти харчування для трьох дівчат-підлітків становлять у середньому близько 5000 грн. на тиждень (20 000 грн. в місяць). При цьому частина закупівель здійснюється саме на продовольчих ринках та в місцях, де розрахунок відбувається готівкою без видачі фіскальних чеків. Така практика є звичною в сьогоденних реаліях. Свіжі продукти, овочі, фрукти, м`ясна та молочна продукція часто мають кращу якість та ціну саме на ринках. Тому, не всі витрати можуть бути підтверджені документально, однак вони є регулярними, передбачуваними та об`єктивно необхідними для належного харчування дітей.

До щомісячних витрат (приблизно 1000 грн. щомісяця) двох старших дівчат також входять і витрати на базові гігієнічні послуги/послуги у сфері краси (зокрема, догляд за волоссям, гігієнічний манікюр, профілактичні косметичні процедури, пов`язані з підлітковим віком).

Щомісячно на придбання одягу для трьох дівчат-підлітків витрачається в середньому близько 10 000 грн. Закупівля іноді здійснюється на Калинівському ринку за доступнішими цінами. Молодша дівчинка (9 років) швидко зростає, тому потребує регулярного оновлення гардеробу, часто не лише за сезоном, але й за розміром.

Витрати на дозвілля, культурний розвиток дітей становлять у середньому близько 1500 грн. на місяць. До таких витрат входять: екскурсії, організовані школою або поза її межами, походи до кінотеатрів, відпочинок з друзями тощо. Такі активності сприяють інтеграції дітей в соціум, формуванню загального світогляду.

Витрати на ліки, вітаміни, засоби першої допомоги коливаються в межах 500-1500 грн., залежно від сезону та стану здоров`я дітей (сезонні вітаміни, препаратидля профілактики ГРВІ та грипу (особливо восени та взимку), інших хвороб, специфічні аптечні товари для підлітків (доглядові засоби для шкіри, гігієнічні засоби тощо.

Загальний розмір витрат ОСОБА_2 на утримання трьох дітей в місяць становить близько 40 000 грн, при цьому ця сума є мінімальною, це витрати ще у «заощадливому режимі», досить часто витрати на дітей перевищують зазначену величину через непередбачувані обставини, хвороби, потреби дітей та інші фактори. З огляду на зростання потреб дітей, особливо в підлітковому віці, постійний ріст цін, фактичний рівень витрат стабільно збільшується.

За даних обставин, розмір аліментів, які сплачує ОСОБА_3 (200 євро на 3 дівчат-підлітків) є, м`яко кажучи, символічним.

Щодо тверджень Відповідача (у заяві до судових дебатів від 27.03.2025), що Позивачка витрачає кошти на себе, а не на дітей, то дане припущення є помилковим, оскільки Позивачка у період понесення відповідних витрат перебувала в Ізраїлі на лікуванні. Свою банківську картку вона залишила донькам.

До слова, з приводу доводів Відповідача, що Позивачка, будучи інвалідом лише ІІІ групи, може працювати і утримувати дітей, Позивачка вважає, що Відповідач, будучи здоровим чоловіком, гіпотетично може піти служити в Сили оборони України, отримувати мінімальне грошове забезпечення (20130 грн.), половина якого (умовний розмір аліментів на 3 дітей) становитиме більше, аніж розмір сплачуваних ним наразі аліментів.

Крім того, Відповідач фактично вимагає ідеального підтвердження кожної витрати, що є надмірним формалізмом у справах такого характеру. Частина витрат на утримання дітей здійснюється на ринках, продуктових базарах, або ж готівкою в торгових точках, які не видають розрахункових документів. Це відповідає сьогоденним реаліям; діти не винні у тому, що частина бізнесу працює у такий спосіб.

Просила позов задовольнити.

Доводи особи, яка подала позов

Позовна заява мотивована тим, що позивач вважає, що у відповідача суттєво змінився матеріальний стан в сторону зростання, у зв`язку з чим він має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала заяву суду, де просила суд розгляд справи проводити без участі позивача, позовні вимоги підтримала, в судовому засіданні представлена адвокатом Калинчук Ю. В.

Представник позивача ОСОБА_12 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила факти, викладені в позові, та просила суд їх задовольнити у повному обсязі. Підтримала письмові пояснення і надала аналогічні пояснення в суді.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, надав суду відзив на позовну заяву. Представлений адвокатом Логіновою М.Д.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала відзив на позов, заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позов, та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає встановленими фактичні обставини справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З матеріалів справи встановлено, що згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_6 від 17.07.2008, наданого виконкомом Іжівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що складено актовий запис №48. Батьком записаний ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_7 від 21.09.2009, наданого виконкомом Іжівської сільської ради Сторожинецького району Чернівецької області ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що складено актовий запис №59. Батьком записаний ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_8 від 25.11.2015, наданого виконкомом Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що складено актовий запис №2781. Батьком записаний ОСОБА_3 , матір`ю ОСОБА_2 .

Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07.07.2022 №727/4197/22 шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвати. Рішення набрало законної сили 09.08.2022.

Згідно з заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07.09.2022 №727/5498/22 стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у розмірі 3000 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 липня 2022 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 08 жовтня 2022 року.

Згідно з актом від 02.05.2023, ОСОБА_2 та її доньки - неповнолітні ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживають в буд. АДРЕСА_2 .

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серії 12ААГ №579531 від 28.11.2023, ОСОБА_2 має третю загальну групу інвалідності.

Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 23.10.2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 повний діагноз остеопенія за даними остеоденситометрії. Залізодефіцитна анемія І ступеня.

Згідно з відповіддю на запит №191712446 від 13.02.2024 до Державної податкової служби України, за РНОКПП НОМЕР_3 отримано доход 36510,05 грн. за 3 квартал 2023, і суму 3576,05 за 3 квартал 2023.

Згідно з відповіддю на запит №191712126 від 13.02.2024 до державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 01.01.2023 по 13.02.2024, останній декілька разів виїжджав за закордонним паспортом та заїжджав.

Згідно з відповіддю на запит №191712446 від 13.02.2024 до Державної податкової служби України, АТ «Сенс Банк» нараховано доходу 36510,05, ознака доходу 126, період 3 квартал 2023, АТ «Сенс Банк» нараховано доходу 3576,05, ознака доходу 189, період 3 квартал 2023 РНОКПП боржника НОМЕР_3 .

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №404037565 від 15.11.2024, параметри запиту ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 відомості закінчений будівництвом об`єкт житловий будинок,з належними до нього будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину серії та номер 657 від 21.06.2024, виданим Хотинською державною нотаріальною конторою, вид власності: спільна часткова. Розмір частки 1/5 ОСОБА_3 .

Згідно з державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 BMW 530D, рік випуску 2012, дата останньої реєстрації 26.10.2024.

Згідно з платіжної інструкцією № ХТС5-МХ67-НВВН-24РН від 05.11.2024, платник ОСОБА_3 , отримувач ОСОБА_2 , сума 45000,00 грн., призначення платежу оплата елементів для ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 з 07.05.2024 по 07.10.2024.

Згідно з довідкою №57076-33.4 від 12.12.2024, наданою АТ «Сенс Банк» повідомлено, що на ім`я фізичної особи ОСОБА_3 , 14.06.2021 укладено договір, відкрито рахунок у валюті « ОСОБА_17 ». Станом на 31.05.2023 загальна сума заборгованості по рахунку складає 80172,21 грн. 31.05.2023 на рахунок надійшли кошти в розмірі 40086,11 грн. Таким чином рахунок було закрито 18.09.2023.

Згідно з довідкою про отриманий дохід у вигляді прощенного боргу, наданою АТ «Сенс Банк» №18556790 від 13.07.2023, ОСОБА_3 отримав дохід у вигляді прощенного боргу у розмірі 40086,10 грн. за кредитним договором №631658927 від 14.06.2021. 04.07.2023 заборгованість за кредитним договором анульовано. Відповідно до вимоги ПК України, до річного доходу за 2023 рік включається дохід у вигляді основної суми прощенного боргу в сумі 36510,05 грн. Отриманий дохід у виді прощенного боргу підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб за ставкою 18% та військовим збором за ставкою 1.5%.

Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13.06.2024 (справа №727/12233/23), позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошової компенсації у зв?язку з відчуженням спільного майна, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 100 127 гривень (сто тисяч сто двадцять сім) гривень 50 (п`ятдесят) копійок компенсації вартості 1/2 частки у праві власності на транспортний засіб марки BMW, 2004 року випуску, VIN code: НОМЕР_5 . Рішення набрало законної сили 16.07.2024.

Згідно з розпискою від 01.10.2024, ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 16000 євро на власні потреби, які зобов`язується повернути до 21.10.2027.

Згідно з квитанцією №171844272 від 04.10.2024, ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_2 суму 10 000,00 грн., призначення платежу: оплата за рішенням суду 727/12233/24, відшкодування витрат на правову допомогу від ОСОБА_3 .

Згідно з квитанцією ПН119526С1 від 07.10.20204 платник ОСОБА_3 отримувач ОСОБА_2 сума 100127,00 грн., призначення платежу рішення суд у727/12233/23 компенсаці вартості частини авто.

Згідно з квитанцією №06902-ЕЕ7Е-ТМВХ-К17А від 05.10.2024 ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_2 суму 3864,00 грн., призначення платежу: оплата за рішенням суду 727/12233/24, відшкодування витрат пов`язаних з проведенням експертизи від ОСОБА_3 .

Згідно з постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 06.02.2024 (справа №727/813/24), провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статтею 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення - закрити за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Постанова набрала законної сили 19.02.2024.

Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААГ №806742 від 24.12.2024, ОСОБА_2 має третю загальну групу інвалідності. Дата чергового переогляду 15.12.2025.

Згідно з ом №3255/6/24-13-12-002-04 від 21.02.2025, наданого ГУ ДПС у Чернівецькій області ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 ) як фізичної особи, або як ФОП з 2020 року по даний час не обліковується, декларації про майновий стан і доходи з 2020 року по даний час не подавалися.

Згідно з довідкою ОК-7 ОСОБА_3 містить відомості про суми заробітної плати, з якої сплачується єдиний соціальний внесок (у межах максимальної величини) та страховий стаж за період із 2011 року.

Згідно з довідкою ОК-5 ОСОБА_3 містить дані щодо суми заробітку для обчислення пенсії, визначення страхового стажу, сплати страхових внесків. На підставі цієї довідки застрахована особа отримує інформацію щодо набутого страхового стажу та заробітної плати, яка буде врахована при призначенні пенсії.

Згідно з довідкою 0786.827.871 зазначено, що ОСОБА_9 , який народився в Україні, ІНФОРМАЦІЯ_6 , від 24.12.2022 року не є працівником ТОВ АД СТАНДАРТ.

Мотивувальна частина

З досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу захисту позивачем свого права на отримання від другого із подружжя коштів на утримання неповнолітніх дітей. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України.

У частині першій статті 3 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства").

Аналогічна позиція викладена ВС у постанові від 16.09.2020 року у справі №565/2071-19.

Відповідно до норм чинного законодавства за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутись до суду з відповідним позовом.

Відповідно до статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України.

Суд ураховує, що Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено у 2025 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: зокрема, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 3196 грн..

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Тобто розмір аліментів, який відповідач сплачує на даний час, вже є меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Нести відповідальність по утриманню дитини повинні обидва батьки. При цьому, судом враховується той факт, що відповідач працездатний, він разом з позивачем повинен у рівних частках нести матеріальну відповідальність, а тому, відповідно до конституційного принципу верховенства права, з урахуванням потреб дитини та можливостей батька, суд вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів, які він сплачує на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини.

Отже, виходячи з встановлених дійсних обставин справи та враховуючи матеріальне становище платника аліментів, стан здоров`я дітей та позивачки, суд уважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 5000 гривень на кожну дитину, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, виходячи з принципу рівності участі батьків у вихованні та утриманні дітей, оскільки прожитковий мінімум, згідно з визначенням, наведеним в ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум», це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, тому обмежувати розмір аліментів лише розміром прожиткового мінімуму доходів суд уважає не можливим.

Разом з тим, суд при визначенні розміру аліментів прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру стягнення аліментів, позивач посилався на те, що позивачка є інвалідом, діти виросли, а ціни зросли, що збільшило суму витрат на дітей щомісяця і зменшився її дохід.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У статті 192 СК України закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", стаття 183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", стаття 184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі").

Аналогічні висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) та постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17 (провадження № 61-7584св18), від 30 червня 2020 року у справі № 343/945/19 (провадження № 61-2057св20).

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Задовольняючи позов та визначаючи частку заробітку від доходу, яку потрібно стягувати з позивача в якості аліментів, суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Доводи позивача про те, що відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі 5000 гривень на кожну дитину щомісячно, суд приймає до уваги та вважає обґрунтованими, оскільки в такому разі сума грошових коштів дорівнюватиме середньому розміру аліментів, а також забезпечить матеріальний стан дітей.

За таких обставин, суд вважає, що справедливим буде змінити розмір аліментів, що стягуються з позивача на утримання дитини з 3000,00 грн. щомісячно на 5000,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у цій справі, суд враховує, що позивач звільнений від сплати судового збору, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України суд уважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1211 грн. 20 коп.

Керуючись ст. 2, 12, 76, 78, 80, 89, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст. 150, 141, 181, 190, 192 СК Укоаїни, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити повністю позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про збільшення розміру аліментів.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на утримання неповнолітніх дітей, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з 3000,00 грн. щомісячно на 5000,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткових мінімумів на дітей відповідного віку щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_7 , які стягуються на підставі заочного рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 07.09.2022 року у справі № 727/5498/22.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Визнати недійсним з дня набрання цим рішенням законної сили виконавчий лист №727/5498/22 (№2/727/1336/22) від 07.09.2022 року виданий Шевченківським районним судом м. Чернівці.

Рішення може бути оскаржено до Чернівецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_4 .

Відповідач: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер ОКПП НОМЕР_3 .

Суддя Ю. О. Калмикова