Провадження № 2-з/752/79/25
У Х В А Л А

Іменем України

23 квітня 2025 року Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря - Білас С.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач - 1) та ОСОБА_5 (далі - відповідач - 2), в якому просить суд солідарно стягнути з відповідачів на свою користь грошові кошти у розмірі 8 288 900,00 грн, які були передані відповідачу ОСОБА_3 за нотаріально посвідченим договором позики від 02.09.2015, укладеним між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2024 у справі відкрито провадження, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Перед судовим засіданням, призначеним на 23.04.2025, позивач подав заяву про забезпечення позову.

Згідно вимог вказаної заяви позивач просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на:

- земельну ділянку за кадастровим номером: :72:302:0008, площею 0,0996 га, реєстраційним номер об`єкта нерухомого майна 00, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ), зареєстровану на праві власності за ОСОБА_5 на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку ЯЖ 905278 від 23.10.2009;

- житловий будинок АДРЕСА_2 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 28.02.2012;

- автомобіль марки: MAZDA, модель: CX-5, тип: спеціалізований, легковий, хетчбек, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 .

Також просить заборонити органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав, а саме: суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно, в тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав, зокрема Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, нотаріусам та іншим органам чи особам, які утворені та діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії або вносити будь-які відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приймати рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та проводити будь-які інші дії з державної реєстрації прав щодо земельної ділянки за кадастровим номером: :72:302:0008; житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Подана заява обґрунтована тим, що 02.09.2015 між позивачем та ОСОБА_3 (відповідачем - 1) укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі під № 11136 (далі -Договір). На підставі Договору позивач передав, а відповідач -1 отримав у власність грошові кошти у розмірі 4 882 868,03 грн, що на дату укладання Договору становили 224 000 (двісті двадцять чотири тисячі) доларів США.

На виконання умов Договору відповідач-1 здійснив часткове повернення позики у загальному розмірі 24 000,00 доларів США, про що позивачем було вчинено відповідні написи на Договорі. Інша частина позики відповідачем-1 не повернена.

Станом на дату подання позову, як і на сьогоднішній день, заборгованість за Договором становила 200 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 8 288 900,00 грн.

Разом з тим, зазначена заборгованість є солідарним зобов`язанням подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_5 (відповідача-2). Так, відповідач-2, яка є дружиною відповідача-1, надала письмову згоду на укладення Договору.

Враховуючи значний розмір заборгованості відповідачів та ухилення ними від належного виконання зобов`язання з повернення позики, у позивача є обґрунтовані побоювання щодо невиконання судового рішення без вжиття заходів забезпечення позову.

Зокрема, позивач у жовтні 2024 року вже звертався до суду із заявою про забезпечення позову, в якому просив накласти арешт окрім вище перелічених об`єктів права власності відповідачів, також на квартиру загальною площею 72,20 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстровану на праві власності за ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого Київською універсальною біржею 24.11.1991 за №Н-4087/99 та Київським міським бюро технічної інвентаризації 29.11.1999 за №7227, та на підставі договору дарування частини квартири від 02.11.2004, а також на автомобіль марки: MAZDA, модель: CX-3, тип: спеціалізований, легковий, хетчбек, номер кузова: НОМЕР_3 , реєстраційний номер: НОМЕР_4 .

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 18.10.2024 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено. Підставою для такої відмови стала відсутність доказів, які б підтверджували обставини щодо намірів відповідачів відчужити належне їм майно, а також відсутність підтвердження вартості майна, на яке позивач просив накласти арешт.

Однак, як з`ясував позивач, після відкриття провадження у справі відповідачами було вжито низку заходів, спрямованих на відчуження спільного майна з метою унеможливлення звернення стягнення на майно у разі задоволення позовних вимог.

Зокрема:

-01.11.2024 відповідачі подарували належну їм квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 , своєму синові ОСОБА_6 ;

-27.11.2024 відповідач ОСОБА_5 передала в іпотеку належні їй земельну ділянку за кадастровим номером: :72:302:0008 та розташований на земельній ділянці житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за договором іпотеки від 27.11.2024 за зобов`язанням, яке виникло 24.11.2024, тобто після відкриття провадження у справі;

-14.12.2024 відповідач ОСОБА_3 передав належний йому автомобіль MAZDA, модель: CX-3, тип: спеціалізований, легковий, хетчбек, номер кузова: НОМЕР_3 , своєму синові ОСОБА_6 .

Указані факти відчуження відповідачами майна після відкриття провадження у справі, на думку позивача, вказують на реальні ризики невиконання судового рішення про стягнення з них грошових коштів.

Окрім того, позивач вказував, що актуальна вартість земельної ділянки відповідача -2 та житлового будинку визначена безпосередньо самим відповідачем - 2 у договорі іпотеки від 27.11.2024 - 4 150 000,00 грн. Вартість автомобіля MAZDA, модель: CX-5, 2018 року випуску, визначена позивачем за допомогою ресурсу продажу транспортних засобів http:/auto.ria.com/, де середня вартість аналогічного автомобіля становить близько 900 000,00 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали подану заяву та просили її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник, який є і представником відповідача ОСОБА_5 , заперечували щодо задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_5 не була стороною договору позики, а тому вона не може відповідати за борговими зобов`язаннями, які, на думку представника відповідача, виникли виключно між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 . Також відповідач ОСОБА_3 підтвердив, що вони вирішили подарувати своєму сину будинок та автомобіль.

Вивчивши матеріали заяви та позову, вислухавши думку сторін, суд приходить до висновку про задоволення заяви, за наступних підстав.

Статтею 129 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення ст. ст. 18, 153 ЦПК поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Зокрема, до видів забезпечення позову належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини (ч. 1 ст. 150 ЦПК України).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ст. 150 ЦПК України).

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Крім того, як роз`яснено в постанові №9 Пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до матеріалів справи, позивач заявляє вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів на свою користь грошових коштів у розмірі 8 288 900,00 грн, які були передані відповідачу ОСОБА_3 за нотаріально посвідченим договором позики від 02.09.2015, укладеним між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 . Пояснює, що відповідач ОСОБА_5 є дружиною відповідача ОСОБА_3 та, відповідно, має нести солідарну відповідальність за зобов`язаннями подружжя.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_5 на праві власності належить на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку ЯЖ 905278 від 23.10.2009 земельна ділянка за кадастровим номером: :72:302:0008, площею 0,0996 га, реєстраційним номер об`єкта нерухомого майна 00, розташована за адресою: АДРЕСА_1 ), а також на підставі свідоцтва про право власності від 28.02.2012 розташований на вказаній земельній ділянці житловий будинок АДРЕСА_2 .

Разом з тим, після відкриття провадження у справі наведені об`єкти нерухомого майна були передані відповідачем ОСОБА_5 в іпотеку за іпотечним договором, виданим 27.11.2024, зареєстрованим в реєстрі за номером 2993.

Також відповідач ОСОБА_5 після відкриття провадження у справі відчужила на підставі договору дарування від 01.11.2024 належну їй на праві власності квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

Крім того, відповідачу ОСОБА_5 відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_5 на праві власності належить автомобіль марки MAZDA, модель: CX-5, тип: спеціалізований, легковий, хетчбек, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 .

Судом також встановлено, що 14.12.2024 відповідач ОСОБА_3 відчужив ОСОБА_6 належний відповідачу відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_6 , автомобіль MAZDA, модель: CX-3, тип: спеціалізований, легковий, хетчбек, номер кузова: НОМЕР_3 ,

За матеріалами справи, вбачається, що між сторонами у справі дійсно існує спір щодо стягнення заборгованості за договором позики. Після відкриття провадження у справі відповідачами у стислі строки вчинялись дії щодо відчуження належного їм майна. На частину майна відповідачів за договором іпотеки також було встановлено заборону на його відчуження. Вказані обставини, на думку суду, свідчать про те, що відповідачами вчиняються дії щодо відчуження належного їм майна та неможливості його реалізації, що може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову про стягнення заборгованості за договором позики. Стороною позивача були надані докази орієнтовної вартості майна, щодо якого вирішується питання накладення арешту, що дозволяє дійти висновку про співмірність та адекватність заходів забезпечення позову у вигляді арешту на майно.

При цьому, заборона вчинення реєстраційних дій щодо об`єктів нерухомого майна забезпечить неможливість відчуження/обтяження майна іншим особам, в тому числі і добросовісним набувачам, що сприятиме можливості розгляду справи у розумні строки, та у разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду та ефективний захист прав позивача, оскільки за умови зміни власника або застосування іншого обтяження відповідне утруднить виконання рішення суду та породить необхідність подальших звернень позивача до суду за захистом своїх прав, отже в такому випадку захист порушених прав не буде ефективним.

Посилання представника відповідачів, що відповідач ОСОБА_5 не може нести відповідальність за невиконання іншим відповідачем умов договору позики, оскільки у справі відсутні докази того, що договір був укладений в інтересах сім`ї, та відповідно майно ОСОБА_5 не може бути предметом судових заборон, судом не приймається до уваги. Так, при вирішенні заяви про забезпечення позову суд не досліджує питання обґрунтованості позовних вимог та належності сторін у справі, зокрема сторони відповідача, а лише на підставі наданих сторонами справи доказів встановлює наявність реальної загрози невиконання або утруднення виконання судового рішення у разі задоволення позову.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову є обґрунтовано та такою, що підлягає задоволенню.

Станом на час розгляду заяви про забезпечення позову відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.149-153 ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , про стягнення заборгованості за договором позики, задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку за кадастровим номером: :72:302:0008, площею 0,0996 га, реєстраційним номер об`єкта нерухомого майна 00, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ), зареєстровану на праві власності за ОСОБА_5 на підставі державного акта про право власності на земельну ділянку ЯЖ 905278 від 23 жовтня 2009 року.

Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_2 , зареєстрований на праві власності за ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 28 лютого 2012 року.

Накласти арешт на автомобіль марки: MAZDA, модель: CX-5, тип: спеціалізований, легковий, хетчбек, номер кузова: НОМЕР_1 , реєстраційний номер: НОМЕР_2 .

Заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно в розумінні Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також будь-яким іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державних реєстраторів, будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та нотаріусам вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно: земельну ділянку за кадастровим номером: :72:302:0008, площею 0,0996 га, реєстраційним номер об`єкта нерухомого майна 00, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ), а також житловий будинок АДРЕСА_2 .

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на її апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу було подано протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Боржник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Боржник: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Повний текс ухвали складений 23 квітня 2025 року.

Суддя А.В. Слободянюк