П О С Т А Н О В А

Іменем України

21 квітня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд в складі:

головуючого: судді Джуги С.Д.,

суддів: Кожух О.А., Мацунича М.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пітух Василь Іванович, на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 грудня 2024 року у складі судді Наумової Н.В., про повернення зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Експедиційно-транспортна компанія «Сіко» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фактор Стандарт» про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 грудня 2024 року зустрічний позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Експедиційно-транспортна компанія «Сіко», ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_2 про солідарне стягнення майнової шкоди - повернуто першому відповідачу, позивачу за зустрічним позовом - ОСОБА_1 .

Заперечуючи ухвалу суду, ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пітух Василь Іванович, подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції в частині вирішення питання про прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що ОСОБА_1 набуто право власності на предмет іпотеки, яким забезпечено виконання зобов`язання за кредитним договором №1/4-08 від 12.02.2008, укладеного між Закритим акціонерним товариством «Комерційний промислово-інвестиційний банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експедиційно-транспортна компанія «Сіко», яке в подальшому перейшло до нового власника за договором про задоволення вимог іпотекодержателя - ОСОБА_2 . Вказує, що в ході завчених подій посадовими особами Товариства з обмеженою відповідальністю «Експедиційно-транспортна компанія «Сіко» - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 нерухомому майну було завдано значної шкоди, шляхом пошкодження, демонтажу, вивезення обладнання тощо, чим занижено його ринкову вартість. Враховуючи наведене, вважає, що суд першої інстанції помилково вказав, що шкода за зустрічним позовом не пов`язана з первісним позовом. Зазначає, що обидва позови стосуються спільного об`єкта нерухомості (предмету іпотеки), що створює спільність доказової бази.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно з вимогами ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції щодо повернення заяви (п.6 ч.1 ст. 353 ЦПК України) розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З огляду на вищенаведене, розгляд даної справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Відповідно до частин першої статті 193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (частина друга статті 193 ЦПК України).

Зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи (частина третя статті 194 ЦПК України).

Зустрічний позов дозволяє розглянути в одному процесі вимоги обох сторін, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.

Суд приймає зустрічний позов до спільного розгляду з первісним, якщо вони прямо взаємопов`язані між собою і спільний їх розгляд є доцільним. Взаємний зв`язок, як умова для прийняття зустрічного позову, має місце у випадку, якщо вимоги відповідача і позивача виникають з одних правовідносин і коли на обґрунтування тієї й іншої вимоги наводяться спільні факти. Взаємний зв`язок первісного і зустрічного позову може виявлятись у тому, що зустрічна вимога виключає вимогу первісну, або обидва випливають з однієї підстави, або взаємний зв`язок виникає з однорідності обставин виникнення взаємних матеріально-правових вимог між позивачем і відповідачем.

При цьому, під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Отже, зустрічний позов є матеріально-правовою вимогою відповідача до позивача, яка заявляється для сумісного розгляду з первісним позовом, оскільки задоволення його вимог унеможливлює задоволення вимог позивача. Зустрічний позов має бути пред`явлений лише до первісного позивача (або одного зі співпозивачів). Умовою пред`явлення зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним; взаємопов`язаність позовів виявляється у тому, що вони виникають з одних правовідносин.

Враховуючи викладене, для прийняття зустрічного позову до спільного розгляду з первісним позовом необхідною є перевірка та встановлення тотожності усіх необхідних трьох ознак, а саме: суб`єктного складу, предмету спору, а також підстав, з яких відповідний позов заявлено.

У постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року у справі №522/9011/19 зазначено, що «згідно з частиною другою статті 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Отже, прийняття зустрічного позову можливе за дотримання умов, передбачених частиною другою статті 193 ЦПК України, і залежить від того, наскільки суд вважає за доцільне розглядати цей позов у одному провадженні з первісним. При цьому вищевказаною нормою процесуального закону визначено дві альтернативні ознаки зустрічного позову: або взаємопов`язаність первісного та зустрічного позовів, що зумовлює їх спільний розгляд, зокрема, коли обидва позови виникають з одних правовідносин; або їх взаємовиключність, коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Зустрічний позов, який прийнятий судом для спільного провадження з первісним позовом, повинен знайти вирішення у виді загального рішення, яке має містити відповідь на обидві заявлені вимоги (як позивача, так і відповідача)».

Відмовляючи у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що суб`єктний склад за первісним та зустрічними позовними заявами не співпадає, а збільшення кола учасників розгляду справи є недоцільним, оскільки значно ускладнить розгляд цієї справи. Окрім того, незважаючи на той факт, що задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову, проте шкода виникла із різних правовідносин і безпосередньо пов`язана лише об`єктами нерухомості, відтак зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частини другої статті 193 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про недоцільність розгляду зустрічного позову з первісним, оскільки їх спільний розгляд може ускладнити вирішення справи, враховуючи різний предмет доказування. Зв`язок між вимогами зустрічного та первісного позовів є лише опосередкованим, а відтак їх спільний розгляд матиме лише наслідком зволікання зі своєчасним розглядом справи.

Апеляційний суд зауважує, що недоцільно розглядати первісний і зустрічний позови, якщо це затягне розгляд справи, істотно розширить предмет доказування.

Європейський суд із прав людини у своїх прецедентних справах виокремив необхідні критерії розумних строків у цивільних справах, такі як: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника.

Так, зокрема, вимога процесуальної економії спрямована на те, щоб судовий розгляд був побудований таким чином, щоб не допустити невиправданих затягувань розгляду справи, необґрунтованого відкладання судових засідань, оголошень занадто тривалих перерв, зупинення провадження тощо.

Завданням принципу процесуальної економії в судовому провадженні є мінімізація можливих процесуальних перешкод із тим, щоб судовий розгляд був завершений у розумний строк.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що вирішення питання про прийняття в провадження зустрічного позову є правом суду, а відмова у прийнятті зустрічної позовної заяви не позбавляє права заявника звернутись до суду із зазначеним позовом в загальному порядку.

Враховуючи вищенаведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Судове рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, у відповідності до ст.375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Пітух Василь Іванович, - залишити без задоволення.

Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 30 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 21 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: