Справа № 953/5624/24
"23" квітня 2025 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Зуба Г.А.
при секретарі Куліковій Т.В.,
за участю прокурора Добронос Д.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сайтарли Антона Петровича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовною заявою керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі: Харківської митниці Державної митної служби України до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням, -
07.04.2025 по вказаній справі ухвалено рішення, яким в задоволенні позовних вимог керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Харківської митниці Державної митної служби України - відмовлено в повному обсязі.
Заявник в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом у встановленому законом порядку, на адресу суду спрямував заяву про розгляд заяви без його участі, та участі відповідача, та просив подану заяву задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні вказаної заяви з підстав зазначених у наданих до суду запереченнях, в яких зазначено, що адвокат не заявляв клопотання, що ним планується подання вказаної заяви після ухвалення судового рішення, та не надано доказів на підтвердження понесених адвокатом судових витрат та їх співмірності із заявленим позовом.
Представник Харківської митниці Державної митної служби України в судове засідання не з`явився, повідомлявся у встановленому законом порядку.
Частиною 1 ст. 270 ЦПК України передбачені підстави для ухвалення додаткового рішення по справі, а саме суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України).
Відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони.
За вказаних обставин, понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають компенсації з позивача пропорційно до позовних вимог у задоволенні яких відмовлено.
Ціна позову по вказаній справі визначена позивачем в розмірі 255085,73 грн., та рішенням суду в задоволенні позовних вимог відмовлено.
Так, як вбачається з матеріалів справи стороною відповідача було заявлено вимогу про компенсацію витрат на правничу допомогу. В обґрунтування якої додано копії наступних
документів: ордеру, договору №01/12 про надання правової (правничої) допомоги від 12.07.2024, додаткову угоду №1 до нього від 12.07.2024, рахунок №01/01 від 12.07.2024, акт №1/1 приймання-передачі правової (правничої) допомоги до договору від 10.04.2025, та детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом від 10.04.2025. Про компенсацію вказаних витрат було повідомлено суд представником відповідача до судових дебатів шляхом звернення до суду з відзивом на позовну заяву 02.08.2024, а заяву подано до суду 14.04.2025.
Так, в судовому засіданні встановлено, що правничу допомогу відповідачу надавав адвокат Сайтарли А.П.
Згідно ч. ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.
Згідно з частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Статтями 26, 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.
Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Частинами 1, 2 ст. 246 ЦПК України визначено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Враховуючи, що п`ятий день з дня ухвалення судового рішення судом від 12.04.2025 припадає на вихідний день, сторона відповідача звернулась із заявою про надання доказів понесених судових витрат з дотриманням строку, встановленого ч. 8 ст. 141 ЦПК України, а саме першого робочого дня 14.04.2025.
При цьому позивач та його представник не надали документів, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги (квитанції до прибуткового касового ордера, платіжні доручення з відміткою банку або інші банківські документи).
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21) Верховний Суд зробив висновок, що апеляційний суд, залишаючи без змін додаткове рішення суду першої інстанції про часткове задоволення заяви ОСОБА_2 про розподіл судових витрат між сторонами, виходив із того, що відповідачем не надано доказів оплати витрат на професійну правничу допомогу. При цьому мотивів ухвалення відповідного додаткового рішення судом першої інстанції, а саме щодо стягнення із ОСОБА_1 на
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Таким чином, у відповідності до вимог ст. 137 ЦПК України, представником відповідача надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Керуючись ст. 270 ЦПК України, суд, -
Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Сайтарли Антона Петровича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу по цивільній справі за позовною заявою керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі: Харківської митниці Державної митної служби України до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням задовольнити частково.
Доповнити рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 квітня 2025 року у цивільній справі за позовною заявою керівника Дергачівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі: Харківської митниці Державної митної служби України до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням:
В іншій частині в задоволенні заяви відмовити.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення виготовлено 23 квітня 2025 року.

СУДДЯ Г.А. ЗУБ