КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 761/50/22 Головуючий у суді першої інстанції - Юзькова О.Л.
Номер провадження № 22-ц/824/6761/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Русан А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києвавід 11 березня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна, Приватний виконавець Проценко Антон Юрійович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якому просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №11167, вчинений 05 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною та стягнути з відповідача судові витрати.

Заявлені позовні вимоги мотивувала тим, що 05 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. був вчинений виконавчий напис № 11167 про стягнення з ОСОБА_1 на користь відповідача заборгованість в розмірі 15 546,50 грн.

06 грудня 2021 року приватним виконавцем Проценко А.Ю. було відкрито виконавче провадження №67770516 на підставі вищевказаного виконавчого напису.

Вважає, даний виконавчий напис було вчинено з порушеннями вимог чинного законодавства України, зазначена у виконавчому написі сума грошових вимог розрахована неправильно, відповідачем не було подано нотаріусу документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, позивач не отримувала вимоги про усунення порушень за кредитним договором, тому виконавчий напис має бути визнано таким, що не підлягає виконанню.

Зазначає, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині внесення п. 2 до Постанови №1172 щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин визнано незаконною та не чинною з дня її прийняття. Постанову залишено без змін згідно з ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року.

Тому, вказує, діючим на момент вчинення виконавчого напису та на сьогодні є Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 в редакції до Постанови Кабінету Міністрів від 26 листопада 2014 року № 622, тобто без розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин»

Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору та виписки з рахунку боржника.

Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києвавід 11 березня 2022 року позов ОСОБА_1 - задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. від 05 жовтня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за №11167, щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» суми заборгованості у розмірі 15 546, 50 грн. Стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подачу позову у розмірі 992, 40 грн; судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 496, 20 грн; витрати на правову допомогу у розмірі 18 362, 00 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ТОВ «Вердикт Капітал» подало апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що не отримував від суду першої інстанції копію позовної заяви із додатками, тому був позбавлений можливості подати відзив на дану позовну заяву та заперечення на заяву про стягнення з нього витрат на надання правничої допомоги.

Вказує, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 документів, при цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій.

Таким чином, наголошує, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Вважає, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, а також і доводи боржника в повному обсязі та установити і зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису існувала заборгованість і чи відповідає розмір такої заборгованості, як зазначено у виконавчому написі.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 18 362,00 грн вказує, такі витрати є завищеними у відповідності до категорії справи.

Наголошує, ні позивачем, ні його представником не було надано доказів на підтвердження понесених ним витрат на надання правничої допомоги, не було підтверджено оплату таких витрат.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Сторони у справі будучи належним чином повідомленими про дату час та місце розгляду вказаної справи на розгляд справи не з`явилися, та заяв про відкладення розгляду справи до суду не подавали, тому суд відповідно до норм ч.2 ст. 372 ЦПК України розглянув вказану справу у відсутність сторін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши обставини справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції при розгляді вказаної справи встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 05 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою Оленою Миколаївною вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 11167, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капіал» заборгованість за кредитним договором № від 03.01.2020 р., укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Інфінанс» правонаступником якого є відповідач, у розмірі 15 546 ,50 грн.

Оскаржуваний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю., виконавче провадження № 67770516.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи поданий ОСОБА_1 позов, суд першої інстанції мотивував свій висновок тим, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 05 жовтня 2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14. При цьому, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Оскільки приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 05 жовтня 2021 року вчинено виконавчий напис, за кредитним договором № від 03 січня 2020 року, який укладений ТОВ «Інфінанс» з ОСОБА_1 , не посвідчувався нотаріально, тому і вчинювати виконавчий напис за таким правочином нотаріус не мав права.

Апеляційний суд погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає з огляду на зазначене.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 536 ЦК України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Судом установлено, що 05 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №11167, яким запропоновано звернути стягнення з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № від 03 січня 2020 року, укладеним з ТОВ «Інфінанс», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал». Строк платежу по кредитному договору настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 14 липня 2021 року по 17 серпня 2021 року з яких 3 % річних за період з 14 липня 2021 року по 17 серпня 2021 року в сумі 13 646,50 грн та інфляційних збитків за період з 14 липня 2021 року по 17 серпня 2021 року в сумі 1 400 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 15 546,50 грн (а.с.9).

Оскаржуваний виконавчий напис перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Запорізької області Проценко А.Ю., виконавче провадження № 67770516, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження. (а.с. 25)

Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом.

Порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України від 02 вересня 1993 року №3425-XII «Про нотаріат» (Закон №3425-XII).

Відповідно до п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років.

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Так, у пункті 1 вказаного Переліку за значено, що підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса є нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку).

Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Згідно пунктів 3.1. - 3.5. глави 16 Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172; якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку; строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу; при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 №1172.

Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника вимога кредитора вважається безспірною.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами.

Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен відмовити в здійсненні виконавчого напису.

Так суд першої інстанції перевіряючи обґрунтованість заявлених позивачем вимог та дотримання приватним нотаріусом положень викладених у ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, якою затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, мотивував свої висновки тим, що відповідач у справі ТОВ «Вердикт Капітал» не надав суду доказів наявності заборгованості ОСОБА_1 стягнутої за виконавчим написом №11167 від 05 жовтня 2021 року, в тому числі й складових заборгованості. Також відповідач не надав суду доказів направлення позивачу вимоги про усунення порушень.

Крім того колегія суддів вважає законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції проте, що вчиняючи виконавчий напис на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений нотаріус порушив норми вище вказаного закону та положень викладених у Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року.

Зазначений висновок суду першої інстанції узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року в справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21).

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судові рішення, яке відповідають вимогам матеріального та процесуального права.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів виходить з наступних норм матеріального права та процесуального законодавства, а також обставин справи.

Згідно частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною третьою статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

За положеннями статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268), від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Матеріали справи свідчать, що 08 грудня 2020 року між ОСОБА_1 та адвокатом Бондар П.Ю. укладений договір про надання правової допомоги, предметом якого є надання клієнту правової допомоги, пов`язаної із захистом його прав і законних інтересів в судах усіх інстанцій. Для виконання умов цього договору адвокат надає консультації і роз`яснень з правових питань, здійснює збір та аналіз доказів та документів, складання та подання процесуальних та інших документів правового характеру (а.с.16 - 17).

На підтвердження понесених витрат в суді першої інстанції, позивач надав Акт виконаних робіт від 30 грудня 2021 року, який містить розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу із зазначенням виду правової допомоги ознайомлення з документами та матеріалами, а саме 1) особистий прийом Клієнта, вивчення наданих документів, усна консультація 14 грудня 2021 року - 3 250 грн; 2) Актуалізація інформації щодо судової практики у категоріях справ Клієнта 14 грудня 2021 року - 812, 50 грн; 3) Складання та направлення адвокатського запиту з метою збору відомостей про факти, що можуть бути використані як доказ у справі Клієнта 15 грудня 2021 року - 1 625 грн; 4) Аналіз отриманої відповіді на адвокатський запит 27 грудня 2021 року - 812,50 грн; 5) Складання позовної заяви в інтересах клієнта 27 грудня 2021 року - 6 500 грн; 6) Складання заяви про забезпечення позову в інтересах клієнта 28 грудня 2021 року - 1 300 грн; 7) Формування пакетів копії позовної заяви та додатків до позову у вигляді копій, посвідчення копій документів для направлення та подання до суду 28 грудня 2021 року - 1 625 грн; 8) Формування пакету документів із доказами розміру судових витрат які Клієнт має сплатити у зв`язку з розглядом справи, виготовлення копії договору, рахунків, звітів та актів виконаних робіт в паперовому вигляді 29 грудня 2021 року - 812,50 грн; 9) Моніторинг стану розгляду справи Клієнта через систему Електронний суд та сайт Судова влада України, періодичне інформування Клієнта телефоном та в месенджерах про стан його справи в суді (весь час протягом розгляду справи) - 1 625 грн. та Звіт про виконані роботи та надані послуги за договором про надання адвокатської допомоги (а.с.30, 31).

Дослідивши наданий позивачем Акт виконаних робіт та звіт про виконану адвокатом роботу від 08 грудня 2024 року, з урахуванням складності справи, принципів співмірності та розумності судових витрат, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, переліку наданих послуг та обсягу робіт, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність позивачем понесених витрат на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді першої інстанції у розмірі 18 362, грн.

Доводи апелянта про не сплату позивачкою послуг наданої правничої допомоги спростовуються наявною у матеріалах справи квитанцією до прибуткового касового ордеру на суму 18362 грн. (а.с. 16 ).

Доводи апеляційної скарги висновків суду в цій частині не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення в оскаржуваній частині відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» залишити без задоволення.

Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11 березня 2022 рокуу залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного тексту постанови.

Текст постанови складено 23 квітня 2025 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді: Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв