САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 456/678/25
Провадження №2/726/197/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді Асташева С. А.,

з участю секретаря судових засідань Сківернічук А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

До Садгірського районного суду м. Чернівці, за підсудністю, надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому позивач просить стягнути із відповідачки на свою користь заборгованість за договором оренди з правом викупу №013 від 17.03.2021 у розмірі 49 740,00 грн, а також судові витрати у справі.

У позові зазначає, що 17.03.2021 між ТОВ «Будинок Комфорту» та відповідачкою ОСОБА_1 укладено договір оренди майна з правом викупу № 013 (далі Договір оренди) у порядку, визначеному ЦК України та Законом України «Про електронну комерцію». За цим Договором оренди, Орендодавець надав Орендарю у строкове платне володіння та користування Об`єкт оренди (Тип товару: Смартфон; Модель товару: Smart/tel Xiaomi Redmi 9 4/64GB Carbon Grey) з подальшим переходом права власності на умовах, передбачених Правилами надання майна у оренду, які є невід`ємною частиною Договору та на момент укладення договору були розміщені на вебсайті Орендодавця у вільному доступі для необмеженого кола осіб. Орендар у свою чергу зобов`язався прийняти Об`єкт оренди у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, на визначених умовах, а також сплачувати Орендодавцеві орендну плату.

Також позивач вказує про те, що сторонами відповідно до умов Договору оренди, погоджено строк оренди майна на 24 місяці та щомісячні платежі у розмірі 829,00 гривень, а також вартість Об`єкту оренди: при викупі за 24 місяці складатиме 19 896,00 гривень (Пункт 2 Договору оренди майна з правом викупу).

Зазначає, що Орендодавець відповідно до умов Договору оренди передав Об`єкт оренди шляхом відправлення на адресу Орендаря оператором поштового зв`язку ТОВ «НОВА ПОШТА», що підтверджує транспортною накладною оператора поштового зв`язку, таким чином, передавши оренди Орендареві, Орендодавець свої зобов`язання за Договором виконав у повному обсязі. Натомість відповідачка, як Орендар, належним чином не виконувала свої зобов`язання за договором, у зв`язку із чим починаючи із 17.04.2021 у неї виникла прострочена заборгованість за орендними платежами.

Вказує, що відповідно до пункту 4 Договору оренди та пункту 8.4 Правил до договору оренди за прострочення Орендних платежів, Орендодавець має право нараховувати Орендарю пеню в розмірі до 3% від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення, починаючи з першого дня прострочення, але не більше 50% від загальної суми прострочених Орендних платежів за цим Договором оренди. Орендодавець відповідним правом скористався і нараховував пеню. Також звертає увагу суду і на те, що станом на дату складення відповідної позовної заяви унаслідок порушення Орендарем умов викупу Об`єкту оренди до Орендаря не перейшло власності на Об`єкт оренди.

Щодо переходу права вимоги до позивача посилається на укладений 03.07.2023 між ТОВ «Будинок Комфорту» та ТОВ «СВЕА ФІНАНС» Договір факторингу № 01.02-28/23 та долучений до нього реєстр боржників, за яким ТОВ «Будинок Комфорту» відступив, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набув право вимоги до боржників за Договором оренди, зокрема щодо ОСОБА_1 за договором оренди майна з правом викупу № 013.

Зазначає, що відповідачка, як орендар, на користь позивача жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснила, тому станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №013 від 17.03.2021, яку просить суд стягнути, становить 49 740,00 грн, яка складається з:

заборгованості за простроченими орендними платежами 19 896,00 грн;

заборгованості за пенею за договором 9 948,00 грн;

заборгованості за вартістю орендного майна, донарахованою позивачем 19 896,00 грн.

Від відповідачки ОСОБА_1 відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 23.01.2025 сформовано у системі «Електронний суд» та першочергово подано до Стрийського міськрайонного суду Львівської області.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Бучківської В.Л. від 17.02.2025 матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості надіслано для розгляду за підсудністю до Садгірського районного суду м. Чернівці.

Згідно із відомостями протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказана справа 18.03.2025 передана на розгляд головуючого судді Асташева С.А.

Ухвалою судді Садгірського районного суду м. Чернівці Асташева С.А. від 19.03.2025 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, судове засідання призначено на 02.04.2025 та за клопотанням відповідачки відкладено на 23.04.2025.

Позивач у позові та окремо доданому до нього клопотанні просив розгляд справи проводити за відсутності його представника, підтримав позовні вимоги, які просив задовольнити. Також не заперечив проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, скерувала заяву у якій позовні вимоги визнала частково, згідно наданих письмових пояснень.

Також скерувала письмові пояснення у яких просила задовольнити позовні вимоги частково у сумі 29 844.00 грн та стягнути судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зазначає, що про наявність договору оренди майна з правом викупу, оформленого на її ім`я, їй не було відомо до того часу, як вказана справа не опинилася в Садгірському районному суді м. Чернівці, адже з 2022 року проживає у Чернівцях і за попереднім місцем свого проживання я не з`являлася з часу, як сюди переїхала. Вказує, що потерпала від домашнього насилля і втекла з попереднього місця проживання. Станом на 2021 рік перебувала в шлюбі з громадянином ОСОБА_2 , який мав абсолютний доступ до документів та телефона та цілком міг вчинити дії, про які зазначає у позивній заяві позивач.

Наголошує, що вказаний у позові правочин не був нею здійснений, однак за відсутності доказів змушена визнати наявність простроченої заборгованості за договором оренди майна з правом викупу № 013 від 17.03.2021 у сумі 29 844.00 грн (19 896,00 грн суми вартості об`єкту оренди, 9 948,00 грн пені за прострочені орендні платежі). Однак, категорично заперечує щодо сплати 19 896,00 грн заборгованості за вартістю орендованого майна донарахованого Позивачем, так як при ознайомленні з договором оренди, зауважила, що вказаний пункт у ньому був відсутній, а розміщені, а Правила надання майна в оренду, текст яких знаходиться за відповідним посиланням у мережі Інтернет на сайті ТОВ «Будинок Комфорту», які не підписані нею, не можуть бути належним доказом наявності підстав для повторного стягнення вартості майна, оскільки цей доказ не містить підтверджень, що саме ці Правила вона розуміла, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи договір оренди майна з правом викупу №013 від 17.03.2021.

Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося.

Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, оскільки у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, надавши їм відповідну оцінку, доходжу таких висновків.

Судом встановлено, що 17.03.2021 між ТОВ «Будинок комфорту» та ОСОБА_1 в електронному вигляді укладено договір № 013 оренди майна з правом викупу.

Згідно із п. 1, п. 2 вказаного договору орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове платне володіння та користування майно, з наступним переходом права власності на такий об`єкт оренди від орендодавця до орендаря на умовах, передбачених Правилами надання майна у оренду, які є невід`ємною частиною цього Договору‚ а орендар зобов`язується прийняти об`єкт оренди у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, на визначених умовах, а також сплачувати орендодавцеві орендну плату.

Об`єкт оренди: Smart/tel Xiaomi Redmi 9 6/64 GB Carbon Grey; строк оренди 24 місяці, щомісячний платіж 829,00 грн.

Орендар має право достроково викупити об`єкт оренди. У разі здійснення викупу протягом третього місяця (не пізніше спливу 90 днів від дати укладення договору) викупна вартість об`єкта оренди складатиме 6304,00 грн, в тому числі ПДВ 1050,67 грн (п. 2 договору).

Орендодавець відповідно до умов договору оренди передає об`єкт оренди шляхом відправлення на адресу орендаря оператором поштового зв`язку «Нова Пошта». Сплата орендної плати у розмірі 829,00 грн (в тому числі ПДВ 138,17 грн.) здійснюється орендарем до 17 числа (включно) кожного наступного календарного місяця, що слідує за місяцем укладення договору протягом усього строку оренди, який становить 24 місяці, де днем внесення останнього платежу є 17.03.2023 (п.3 договору).

Також відповідно до п. 4 Договору оренди та п. 8.4 правил до договору оренди за прострочення орендних платежів, орендодавець має право нараховувати орендарю пеню в розмірі до 3 % від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення, починаючи з першого дня прострочення, але не більше 50 % від загальної суми прострочених орендних платежів за цим договором оренди.

Відповідно до п. 8.4 «Правил надання майна в оренду», за прострочення орендних платежів Орендодавець має право нарахувати Орендарю пеню в розмірі 3% (трьох відсотків) від суми простроченого платежу за кожний день такого рострочення, починаючи з першого дня прострочення, але не більше 50% (п`ятдесяти відсотків) від загальної суми прострочених Орендних платежів за Договором оренди майна з правом викупу.

Згідно із п. 6.4.6. Правил - у разі припинення Договору оренди майна з правом викупу, в тому числі і в разі одностороннього його розірвання за ініціативи орендодавця, орендар зобов`язаний негайно повернути орендодавцю об`єкт оренди у стані, у якому він був одержаний, з урахуванням нормального зносу. Якщо орендар не виконує обов`язку щодо повернення об`єкта оренди, орендодавець має право вимагати від орендаря сплати неустойки у розмірі подвійної орендної плати за користування об`єктом оренди за час прострочення, а також штрафу у розмірі, визначеному в пункті 8.5 даних правил, та сплати вартості об`єкту оренди за вирахуванням суми вже внесених на момент припинення Договору оренди майна з правом викупу орендних платежів.

Текст Правил надання майна у оренду знаходиться у вільному доступі за посиланням: https://dcomfort.com.ua/ru/about_us/pravila/.

Із даних долученої послідовності дій ТОВ «Будинок Комфорту» та клієнтом ОСОБА_1 щодо укладання договору № 013 від 17.03.2021 року в інформаційно-телекомунікаційній системі (Log-file) ОСОБА_1 здійснено вхід до особистого кабінету, введено одноразовий ідентифікатор, остання була ознайомлена з офертою та вибрала опцію «підписати одноразовим ідентифікатором». Крім того, остання надала необхідну інформацію для вчинення електронного правочину, зокрема свої паспортні дані.

Відповідно до правил надання майна у оренду ТОВ «Будинок комфорту» (надалі по тексту - Правила) судом встановлено, що вказані правила є невід`ємною частиною договору № 013 від 17.03.2021 та Орендар у свою чергу зобов`язалася прийняти об`єкт оренди у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, на визначених умовах, а також сплачувати орендодавцеві орендну плату.

Крім того, передбачено, що Договір оренди майна з правом викупу може бути укладено не лише у письмовому вигляді у магазині, а й у електронній формі через особистий кабінет на сайті орендодавця.

Із копії експрес накладної № 4255 від 17.03.2021 судом встановлено, що Орендодавець ТОВ «Будинок комфорту» відповідно до умов договору оренди передав об`єкт оренди шляхом відправлення на адресу орендаря ОСОБА_1 оператором поштового зв`язку «Нова Пошта». Тобто, позивач зі своєї сторони виконав умови Договору.

Із копії розрахунку заборгованості за договором № 013 від 17.03.2021 судом встановлено, що ОСОБА_1 за період з 17.04.2021 по 18.06.2024 нараховано: 19 896,00 грн сума заборгованості за орендні платежі згідно з договором; 9 948,00 грн заборгованість за пенею за договором; 19 896,00 грн сума заборгованості за вартістю неповернутого об`єкту оренди відповідно до умов договору, таким чином загальна заборгованість складає 49 740,00.

Суду надано копію Сповіщення про розірвання договору оренди майна з правом викупу, відповідно до якого ТОВ «СВЕА ФІНАНС» повідомило ОСОБА_1 про те, що ТОВ «Свеа Фінанс» було відступлено як право вимоги за заборгованістю Орендаря станом на дату укладення цього Договору факторингу, так і право самостійного нарахування (отримання) Фактором майбутніх орендних платежів, штрафних санкцій, вартості викупу орендованого майна, комісій та інших платежів, що передбачені Договорами оренди (п.2.2. Договору Факторингу № 01.02-28/23 від 03.07.2023). Повідомлено і про те, що у разі припинення Договору оренди майна з правом викупу, в тому числі і в разі одностороннього його розірвання за ініціативи Орендодавця Орендодавець має право вимагати від Орендаря сплати вартості Об`єкту оренди за вирахуванням суми вже внесених на момент припинення Договору оренди майна з правом викупу Орендних платежів. Вказано про необхідність погашення заборгованості за договором в строк до 12.07.2024, яка станом на 28.06.2024 становить 49 740,00 грн.

Крім того, судом встановлено і те, що 03.07.2023 між ТОВ «Будинок комфорту» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 01.02-28/23, згідно із яким клієнт відступає (передає) фактору права вимоги, а фактор набуває права вимоги від клієнта та сплачує клієнту за відступлення права вимог фінансування у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим договором (п. 2.1 Договору Факторингу).

Відповідно до умов договору факторингу ТОВ «Свеа Фінанс» (ТОВ «Росвен Інвест Україна») було відступлено як право вимоги за заборгованістю Орендаря станом на дату укладення цього Договору факторингу, так і право самостійного нарахування (отримання) Фактором майбутніх орендних платежів, штрафних санкцій, вартості викупу орендованого майна, комісій та інших платежів, що передбачені Договорами оренди (п.2.2. Договору Факторингу).

Також судом встановлено, що відповідно до копії рішення єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» №1 від 25.03.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» змінило назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс».

Долучено Реєстр боржників до Договору факторингу № 01.02.-28/23 від 03.07.2023 та Акт приймання-передачі Документації за Договором факторингу, згідно із якими ТОВ «Будинок комфорту» передало ТОВ «Росвен Інвест Україна» право вимоги за договором оренди № 013 від 17.03.2021, розмір загальної суми заборгованості за яким склав 29 844,00 грн, яка складається з загальної суми вимог за договором без штрафних санкцій 19896,00 грн; сума штрафних санкцій 9 948,00 грн.

На підтвердження оплати викупу прав вимог за Договором факторингу № 01.02.-28/23 від 03.07.2023 надано копію платіжної інструкції № 9196 від 10.07.2023.

Вирішуючи заявлені вимоги, суд виходить із того, що згідно із положеннями ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).

Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною 1 статті 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні в тому числі через передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з ст. 514 ЦПК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом.

Суд вважає, що копія договору факторингу № 01.02.-28/23 від 03.07.2023, акти, реєстр боржників та платіжна інструкція є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах.

Відповідно до Договору факторингу під правом вимоги розуміється всі права грошової вимоги (боргових зобов`язань) Клієнта за Договорами оренди до Боржників щодо погашення Заборгованостей, які виникли на підставі Договорів оренди, в тому числі і за договорами забезпечення, які такі наявні виконання зобов`язань за Договорами оренди та підтверджуються Документацією, а також усі інші права вимоги за Договорами, які Клієнтом відступаються Факторові за цим Договором.

У даній справі договір факторингу у встановленому законом порядку відповідачкою не визнавався недійсним.

Таким чином позивачем доведено, що відповідно до умов договору факторингу до ТОВ «Свеа Фінанс» перейшло право вимоги до ОСОБА_1 за договором оренди з правом викупу № 013 від 17.03.2021.

Також підтверджено і те, що було відступлено як право вимоги за заборгованістю орендаря станом на дату укладення цього Договору факторингу, так і право самостійного нарахування (отримання) фактором майбутніх орендних платежів, штрафних санкцій, вартості викупу орендованого майна, комісій та інших платежів, що передбачені Договорами оренди.

Спір між сторонами стосується стягнення заборгованості за Договором оренди з правом викупу № 013 від 17.03.2021, право вимоги за яким перейшло до позивача.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

За нормами ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ч.12 ст. 11 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частина перша стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини другої статті 639 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

При цьому договір, що укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді, про що вказано також у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 та від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19.

Частиною 1 ст.626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 705 ЦК України, за договором найму-продажу до переходу до покупця права власності на переданий йому продавцем товар покупець є наймачем (орендарем) цього товару. Покупець стає власником товару, переданого йому за договором найму-продажу, з моменту оплати товару, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно зі ст.760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як вбачається з матеріалів справи, всі дії ОСОБА_1 при укладенні Договору оренди майна з правом викупу № 013 від 17.03.2021 підтверджувалися та підписувалися електронним підписом за допомогою одноразових ідентифікаторів, які направлялися на мобільний номер телефону відповідачки.

Таким чином, судом встановлено, що договір між позивачем та ТОВ «Будинок Комфорту» укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису.

Ураховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що Договір № 013 від 17.03.2021, укладений сторонами в електронному вигляді з використанням електронного підпису та відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію».

При укладенні того договору сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у сторін, відповідно до приписів статті 11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із договору. Таким чином укладений між сторонами договір є обов`язковим до виконання.

Доводи ОСОБА_1 про те, що вона не підписувала такий договір, а він міг бути підписаний її чоловіком є нічим не підтверджені. Також не доведено і те, що останній міг викрасти її дані та вчинити правочин від її імені. Таким чином зазначені вимоги суд вважає необґрунтованими та недоведеними.

Судом встановлено, що ТОВ «Будинок комфорту» свої зобов`язання перед ОСОБА_1 за договором оренди майна з правом викупу №013 від 17.03.2021 виконало у повному обсязі, передавши останній поштою у строкове платне володіння та користування майно: Smart/tel Xiaomi Redmi 9 6/64 GB Carbon Grey, однак доказів внесення відповідачем (орендарем) орендних платежів за вказане майно матеріали справи не містять.

У той же час, відповідачка не виконала взяті на себе зобов`язання за договором, орендну плату, пеню за прострочення орендних платежів не сплатила, внаслідок чого заборгованість ОСОБА_1 відповідно до розрахунку позивача за договором оренди майна з правом викупу №013 від 17.03.2021 за період з 17.04.2021 по 18.06.2024 становить 49 740,00грн та складається з: 19 896,00 грн - сума заборгованості за орендні платежі згідно з договором; 9 948,00 грн - заборгованість за пенею за договором; 19 896,00 - грн сума заборгованості за вартістю неповернутого об`єкту оренди відповідно до умов договору.

Однак, суд не погоджується із заявленою позивачем до стягнення з ОСОБА_1 заборгованістю за вартістю орендованого майна, яка нарахована виходячи з такого.

Позивач у позовній заяві посилається на те, що відповідно до пункту 8.5. Правил надання майна у оренду у разі не здійснення оплати орендарем орендної плати протягом 60 календарних днів з моменту останнього платежу або укладення договору оренди майна з правом викупу, орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір оренди майна з правом викупу, повідомивши орендаря за 15 календарних днів до фактичної дати такого розірвання.

Згідно із п.6.4.6 Правил, у разі припинення договору оренди майна з правом викупу, в тому числі і в разі одностороннього його розірвання за ініціативи орендодавця орендодавець має право вимагати від орендаря сплати вартості об`єкту оренди за вирахуванням суми вже внесених на момент припинення договору оренди майна з правом викупу орендних платежів.

Тобто, вимога заявлена на підставі Правил надання майна в оренду, які не підписувалися ОСОБА_1 окремо від договору, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Правила розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, укладаючи договір, оскільки в самому договорі підписаному сторонами такої вимоги не визначено.

За відсутності належного підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу Правила, відсутність у договорі оренди домовленості сторін про сплату вартості неповернутого об`єкту оренди, надані позивачем правила не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою договору оренди з правом викупу.

Суд приймає до уваги лише умови, викладені безпосередньо у договорі, підписаному сторонами, без врахування умов, визначених правилами надання майна в оренду, які з відповідачкою не погоджувалися.

До спірних правовідносин суд застосовує правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження №12-161 гс19) зазначено, що: «визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (у цьому випадку - зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю бо частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду».

З огляду на викладене, вимога про стягнення заборгованості за вартістю неповернутого орендованого майна в сумі 19 896 грн, передбачена правилами, не ґрунтується на вимогах договору та задоволенню не підлягає.

Щодо стягнення вартості орендованого майна суд зазначає також і те, що згідно з п. 8.5. Правил надання майна у оренду, орендодавець має право в односторонньому порядку розірвати договір оренди майна з правом викупу у разі нездійснення оплати орендарем орендної плати протягом 60 календарних днів з моменту останнього платежу або укладення договору оренди майна з правом викупу. У такому разі орендар зобов`язується сплатити вже нараховану орендну плату, додатково сплатити штраф у розмірі 50% від суми прострочених орендних платежів за договором оренди майна з правом викупу, та викупити об`єкт оренди за ціною, визначеною у договорі оренди майна з правом викупу за вирахуванням суми вже внесених на момент припинення договору оренди майна з правом викупу орендних платежів, або повернути об`єкт оренди.

Згідно зі статтею 705 ЦК України за договором найму-продажу до переходу до покупця права власності на переданий йому продавцем товар покупець є наймачем (орендарем) цього товару. Покупець стає власником товару, переданого йому за договором найму-продажу, з моменту оплати товару, якщо інше не встановлено договором.

Тобто, відповідно до умов договору орендар набуває право власності на об`єкт оренди після сплати всіх орендних платежів, а тому вартість об`єкта оренди фактично включена до складу орендних платежів за договором, у зв`язку з чим стягнення окрім орендних платежів також вартості орендованого майна призведе до подвійного стягнення вартості набутого відповідачем майна, а тому суд вважає, що дана позовна вимога є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Однак, оскільки ТОВ «Будинок комфорту» у передбачений законом спосіб передало право вимоги до ОСОБА_1 . Товариству з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», в подальшому перейменованому на Товариство з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс», а відповідачка не надала суду доказів погашення заборгованості перед позивачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з віповідачки заборгованості за договором оренди майна з правом викупу №013 від 17.03.2021 в розмірі 29 844,00 грн (19 896,00 грн - заборгованість за орендні платежі згідно з договором та 9 948,00 грн заборгованість за пенею за договором) є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також суд вирішує питання судових витрат у справі.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем, при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2 442 гривні 40 копійок, із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 у зв`язку із подачею позову в електронному вигляді (платіжна інструкція № 4707 від 04.12.2024).

Так як позов ТОВ «СВЕА ФІНАНС» задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача на відшкодування витрат по оплаті судового збору 1453,44 грн, виходячи з розрахунку: 29844 грн (розмір задоволених позовних вимог) х 2422,40 грн (сума сплаченого судового збору) / 49740 грн (розмір заявлених позовних вимог).

На підставі Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 11, 205, 207, 509, 512- 516, 252-526, 530, 610, 626, 629, 638, 705, 759, 760, 762, 1077, 1078 ЦК України, керуючись ст.ст.3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 211, 223, 247, 258-259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», юридична адреса: бульвар Вацлава Гавела, 6, м. Київ, 03124, , заборгованість за договором оренди майна з правом викупу № 013 від 17.03.2021 в розмірі 29 844 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот сорок чотири) гривні 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», юридична адреса: бульвар Вацлава Гавела, 6, м. Київ, 03124, , понесені витрати на оплату судового збору у розмірі 1 453 (одна тисяча чотириста п`ятдесят три) гривні 44 копійки.

В іншій частині позову відмовити.

Судове рішення не проголошувалося в силу ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий суддя С. А. Асташев