справа № 492/832/22
провадження № 2/492/25/25
РІШЕННЯ

Іменем України

24 березня 2025 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:

головуючої судді Гусєвої Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання Гамурар І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні дистанційно у режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до відповідача, в якій просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 861446,35 грн., а також судові витрати, посилаючись на те, що між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК (далі за текстом АТ КБ «ПРИВАТБАНК») і ОСОБА_1 був укладений договір про іпотечний кредит № ODA7GK від 15 липня 2019 року (далі за текстом Договір), відповідно до умов якого АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надало, а відповідач отримав кредит у розмірі 733731,00 грн., з якого грошові кошти у сумі 599800,00 грн. на придбання нерухомості, грошові кошти у сумі 133931,00 грн. на оплату страхових платежів у вигляді не відновлюваної кредитної лінії, на строк до 15 липня 2039 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,9 % річних з реальною річною ставкою за користування кредитом 25 % річних. АТ КБ «ПРИВАТБАНК»свої зобов`язання виконав повністю та надав обумовлену суму кредиту, однак відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконував, внаслідок чого станом на 23 серпня 2022 рокуперед позивачем виникла заборгованість за основним кредитом (тілом кредиту), відсотками за користування кредитом, яка склала загальну суму 861446,35 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, оскільки останній ухилився від добровільного погашення заборгованості по вищевказаному договору, що є порушенням прав позивача.

До суду від представниці відповідача адвокатки Попової О.А. надійшов відзив, відповідно до якого позовні вимоги не визнала, просила суд відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що відповідно до договору № ODA7GK від 15 липня 2019 року відповідачу було надано кредит у сумі 733731,00 грн., однак відповідачем було отримано кредит у сумі 599800,00 грн. на придбання нерухомості, а грошові кошти у сумі 133931,00 грн. на сплату страхових платежів відповідач від позивача не отримував. Матеріали справи не містять доказів отримання відповідачем кредиту та сплати позивачем страхових платежів, оскільки суду не надано первинних документів, що підтверджують виконання позивачем умов надання та перерахування кредитних коштів. Згідно з розрахунком заборгованості позивачем 21 та 22 липня 2020 року неправомірно було зараховано в рахунок погашення пені по кредиту кошти у розмірі 2903,25 грн. та 195,59 грн., оскільки відповідно до Закону України «Про внесення змін до Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України щодо недопущення нарахування штрафних санкцій за кредитами (позиками) у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19» позивач звільнений від відповідальності щодо сплати пені. 31 серпня 2020 року між відповідачем та позивачем укладено додаткову угоду до вказаного договору, згідно з якою сторони дійшли згоди, що у період з 01 березня 2020 року по 31 липня 2020 року погашення кредиту, процентів та комісії не здійснюється, однак позивачем були нараховані відсотки у сумі 24969,87 грн. Позивачем неправомірно нараховані відсотки, оскільки 16 серпня 2021 року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернення стягнення на нерухоме майно.

До суду від представниці позивача Меркулової В.В. надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої просила суд задовольнити позовні вимоги, вважала обставини, на які посилається представниця відповідача, такими, що не відповідають дійсності, посилаючись на те, що відповідачем протягом тривалого часу сплачувались чергові платежі по кредиту. Посилання представниці відповідача на те, що позивач не виконав свою частину умов договору щодо видачі коштів, не відповідають дійсності, оскільки виконання умов договору підтверджується випискою щодо видачі кредитних коштів та меморіальним ордером щодо перерахування страхових платежів. Із введенням карантину, а також інших заходів щодо боротьби із поширенням України коронавірусної хвороби COVID-19 відповідач не був звільнений від виконання основного зобов`язання за кредитним договором, але був звільнений від відповідальності за статтею 625 ЦК України. Майно, із заявою про звернення стягнення на яке позивач звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису, не є реалізованим, оскільки виконавчий напис судовим рішенням визнано таким, що не підлягає виконанню, тому зазначене не позбавило позивача права звернутись до суду із позовом про стягнення заборгованості за вищевказаним договором. Представницею відповідача не надано доказів належного виконання відповідачем умов договору, а укладена між сторонами додаткова угода до договору від 31 серпня 2020 року є лише продовженням строку виконання договору, однак після її укладення відповідач також не здійснював платежі за договором. Договір не є розірваним або припиненим, отримані відповідачем кошти не повернуті позивачу, тому відсутні підстави для припинення щомісячних нарахувань відсотків на суму простроченої заборгованості по кредиту, як плату за весь час фактичного користування кредитними коштами.

Представник позивача, який брав участь у судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Представниця відповідача, яка брала участь у судовому засіданні дистанційно в режимі відеоконференції, заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши позовну заяву, заслухавши обґрунтування представника позивача, заперечення представниці відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані суду письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, давши їм оцінку в сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржника від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а. с. 28, 29-30, 31), позивачем у справі, та ОСОБА_1 (а. с. 20-21), відповідачем у справі, 15 липня 2019 рокубув укладений договір про іпотечний кредит, відповідно до умов якого позивач передав відповідачу на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності кредит на придбання нерухомості у вигляді не відновлювальної кредитної лінії, а саме грошові кошти у розмірі 733731,00 грн., з яких кредитні кошти у розмірі 599800,00 грн. та кошти на сплату страхових платежів у розмірі 133931,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,9 % річних, який діяв протягом усього часу кредиту. Згідно з пунктом 1.3 Договору термін повернення кредиту в дати, встановлені Графіком погашення кредиту, але не пізніше 15 липня 2039 року включно. Відповідно до пункту 2.1 Договору сторони погодились з тим, що зобов`язання позивача надати кредит в повному обсязі протягом одного робочого дня виникає з моменту виконання усіх та кожної з наведених умов: в день підписання цього Договору укласти Іпотечний договір (пункт 2.1.1); в день підписання цього Договору укласти договір страхування предмета іпотеки на користь позивача від ризиків випадкового знищення, пошкодження або псування на повну (оціночну) вартість предмету іпотеки, зазначену в Іпотечному договорі, на весь строк дії Договору (пункт 2.1.2); в день підписання цього Договору укласти договір особистого страхування, за яким життя та здоров`я відповідача має бути застраховане на користь кредитора у розмірі суми наданого кредиту на весь строк кредиту та весь строк дії Договору (пункт 2.1.3); страхові платежі, що підлягають сплаті на підставі договорів страхування, зазначених у пунктах 2.1.2, 2.1.3 цього Договору та які укладаються відповідачем в перший рік кредитування, здійснюються за власний рахунок у день укладання цього Договору (пункт 2.1.4). Згідно з пунктами 2.2.1, 2.2.2 Договору кредит на придбання нерухомості надався шляхом зарахування позивачем грошових коштів на рахунок Продавця об`єкту нерухомості, відкритий у позивача; а кредит на страхування надався шляхом зарахування позивачем грошових коштів на рахунок акредитованої страхової компанії, відкритий у позивача. Відповідно до пунктів 2.3, 2.4 Договору відповідач зобов`язався до 15 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після укладання цього Договору, здійснювати повернення кредиту та сплачувати нараховані позивачем проценти за користування кредитом, ануїтетними платежами у розмірі, зазначеному відповідно до Графіку погашення кредиту; нарахування процентів за користування кредитом здійснюється позивачем щодня, не пізніше дня сплати ануїтетного платежу, зазначеного у пункті 2.3 цього Договору, за фактичний час користування кредитом, включаючи день зарахування кредитором коштів на рахунок, відкритий у позивача, та виключаючи день повернення кредиту, проценти розраховуються на фактичну суму неповернутого кредиту, за методом «факт/360», згідно з яким для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, умовна кількість днів у році 360. Згідно з пунктом 2.5 Договору кошти, отримані від відповідача для погашення заборгованості за кредитом, у разі недостатності суми платежу для виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі, насамперед направляються для погашення прострочених процентів за користування кредитом. Відповідно до пункту 5.3.1 Договору відповідач зобов`язався належним чином виконувати взяті на себе зобов`язання за цим Договором. Згідно з пунктом 1.8 Договору сторони домовились, що в разі прострочення зобов`язань за цим Договором, починаючи з наступного дня з дати прострочення такого зобов`язання відповідачем до повного його виконання, відповідач сплачує позивачу плату за користування кредитом у розмірі подвійної процентної ставки від суми заборгованості по кредиту. Крім того, сторони дійшли згоди, що в разі настання будь-якої обставин, а саме неповернення відповідачем кредиту в термін, визначений пунктом 1.3 Договору, починаючи з дня, що є наступним за днем дати повернення кредиту, та/або в разі настання обставин, передбачених пунктом 5.2.4 Договору, починаючи з дня, що є наступним за днем спливу строку повернення кредиту, визначеного у повідомленні позивача, або з дня, що є наступним за останнім днем дії Договору, відповідач зобов`язується сплатити на користь позивача заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту у розмірі 41,8% річних від простроченої суми заборгованості за тілом кредиту. Відповідно до підпункту «а» пункту 5.2.4 Договору позивач має право вимагати від відповідача дострокового припинення кредиту, сплати процентів за його користування, а також виконання інших зобов`язань за цим Договором, у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. (а. с. 11-15).

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 31 серпня 2020 року до Договору, укладеної між сторонами, сторони дійшли згоди, що у період з 01 березня 2020 року по 31 липня 2020 року погашення кредиту та процентів та не здійснюється, строк кредиту збільшується на 5 календарних місяців, тобто термін повернення кредиту становить 15 грудня 2039 року, а розмір щомісячних платежів, терміни та порядок їх сплати, починаючи з 01 серпня 2020 року, визначено у Графіку погашення кредиту у новій редакції, водночас як всі інші умови договору залишаються без змін. Згідно з пунктом 5 зазначеної додаткової угоди ця додаткова угода набрала чинності з дати її підписання сторонами та діє до повного виконання зобов`язань сторін за Договором (а. с. 16).

Згідно з Додатком № 1 до додаткової угоди № 1 від 31 серпня 2020 року, який містить графік погашення кредиту, орієнтовна сукупна вартість кредиту склала 2400042,26 грн., з якої: погашення суми кредиту 605241,17 грн., проценти за користування кредитом 1614477,37 грн., проценти за кредитні канікули 67544,72 грн. (а. с. 17-19).

Факт перерахування відповідачу кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою за вищевказаним договором за період з 01 січня 2019 року по 05 жовтня 2022 року, з 15 липня 2019 року по 31 травня 2023 року, а також меморіальним ордером № J0715G5YMB від 15 липня 2019 року (а. с. 41-47, 41 зворотна сторона, 133-145).

Відповідно до виконавчого напису № 1094 від 16 серпня 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., звернено стягнення за нерухоме майно, передане в іпотеку АТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивачу у справі, за вищезазначеним договором про іпотечний кредит (а. с. 80).

Рішенням Малиновського районного суду міста Одеси від 22 листопада 2022 року вказаний виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню, яке постановою Одеського апеляційного суду від 13 березня 2023 року залишено без задоволення (а. с. 82-86, 87-92).

19 травня 2022 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач у справі, направило на адресу ОСОБА_1 , відповідача у справі, повідомлення-вимогу про усунення порушення неналежного виконання кредитного зобов`язання та про дострокове повернення споживчого кредиту в повному обсязі за вказаним договором про іпотечний кредит впродовж 60 календарних днів з дня отримання цього повідомлення, відповідно до якого вимагав від відповідача сплатити прострочену заборгованість станом на 19 травня 2022 року у розмірі 165004,76 грн., або достроково повернути споживчий кредит разом із нарахованими відсотками за користування кредитом та неустойкою у розмірі 820125,25 грн., однак жодну з дій за даним повідомленням-вимогою відповідачем не виконано, будь-яку із запропонованих позивачем для погашення заборгованостей відповідачем не погашена (а. с. 6).

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частин 1, 3 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Положеннями частини 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Положеннями частини 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (стаття 612 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

У частині 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За правилом статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині 2 статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідачем у справі, не спростовано факт укладення між ним та АТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивачем у справі, договору про іпотечний кредит № ODA7GK від 15 липня 2019 року, не спростовано розмір заборгованості за Договором, не доведено своєчасність сплати кредитних коштів відповідно до графіку платежів, а тому суд вважає, що позивачем доведений факт неналежного виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань за Договором, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 , відповідач у справі, кредитні кошти отримав, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд, однак свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконав, тобто кредитні кошти не повернув.

Доказів на спростування отримання кредиту в сумі 733731,00 грн. ОСОБА_1 , відповідачем у справі, та його представницею суду не надано.

Судом встановлено, що оскільки ОСОБА_1 , відповідач у справі, порушив умови Договору, не сплачуючи своєчасно АТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивачу у справі, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками згідно графіку, внаслідок чого має заборгованість, яка згідно з розрахунком, наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, станом на 23 серпня 2022 року становить 861446,35 грн., у тому числі: заборгованість за кредитом (тілом кредиту) 619339,17 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 242107,18 грн. (а. с. 4-5).

Вказана заборгованість підтверджується розрахунком заборгованості та випискою по особовому рахунку, які є належними, допустимими та достатніми доказами в цій справі.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Як визначено статтею 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Доказів, в розумінні статей 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності розрахунку заборгованості за договором № про іпотечний кредит № ODA7GK від 15 липня 2019 року відповідачем суду не надано, чим не виконані вимоги частини 1 статті 81 ЦПК України, тому вказаний розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору.

Суд відхиляє доводи представниці відповідача, що ОСОБА_1 від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошові кошти у сумі 133931,00 грн. на сплату страхових платежів не отримував, оскільки на виконання умов Договору в частині надання коштів на сплату страхових платежів у вказаній сумі підтверджується меморіальним ордером № J0715G5YMB від 15 липня 2019 року.

Суд вважає, що доводи сторони відповідача не були доведені належними та допустимими доказами щодо неправомірного нарахування відсотків у період дії карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19», оскільки відповідно до укладеної між позивачем та відповідачем додаткової угоди від 31 серпня 2020 року сторони дійшли згоди, що у період з 01 березня 2020 року по 31 липня 2020 року не здійснюється тільки погашення кредиту, процентів та комісії, тому відповідач не був звільнений від виконання зобов`язання за вказаним Договором.

Доводи представниці відповідача щодо неправомірного нарахування позивачем відсотків, так як 16 серпня 2021 року приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернення стягнення на нерухоме майно, є необґрунтованими, оскількирішенням суду від 22 листопада 2022 року, яке набрало законної сили вказаний виконавчий напис нотаріуса визнано таким, що не підлягає виконанню.

Згідно зі статтями 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на загальну суму 861446,35 грн., оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і вимоги позову ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем при зверненні з наявним позовом до суду, оскільки сплата судового збору підтверджена платіжним дорученням № IHB94B3UGK від 24 серпня 2022 року (а. с. 32).

Керуючись статтями 2, 7, 15, 48, 76-83, 89, 95, 133, 141, 212, 223, 258-259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вулиця Грушевського, будинок 1Д, місто Київ, 01001; ) заборгованість за договором про іпотечний кредит № ODA7GK від 15 липня 2019 року, а саме:

- заборгованість за кредитом (тілом кредиту) - 619339 (шістсот дев`ятнадцять тисяч триста тридцять дев`ять) гривень 17 копійок;

- заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 242107 (двісті сорок дві тисячі сто сім) гривень 18 копійок,

а всього 861446 (вісімсот шістдесят одна тисяча чотириста сорок шість) гривень 35 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (місцезнаходження: вулиця Грушевського, будинок 1Д, місто Київ, 01001; ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 12921 (дванадцять тисяч дев`ятсот двадцять одна) гривня 69 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано протягом строку оскарження; у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 01 квітня 2025 року.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Гусєва Н.Д.