Єдиний унікальний номер справи № 363/7036/23
Провадження №22-ц/824/6387/2025
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Журби С.О.,

суддів Писаної Т.О., Приходька К.П.,

за участю секретаря Павлової В.В.,

розглянувши справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04 грудня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 , як законного представника малолітнього сина ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , Дарницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), треті особи: Одинадцята Київська державна нотаріальна контора, Служба у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про встановлення факту батьківства та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2023 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про встановлення факту батьківства та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позову зазначила, що з жовтня 2017 року по жовтень 2020 року позивач та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час їх спільного проживання мають сина ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_3 . У свідоцтві про народження відомості про батька зазначено відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер. За період свого життя ОСОБА_4 визнавав себе батьком ОСОБА_3 , брав матеріальну та фізичну участь у вихованні та розвитку сина, однак, через брак часу та зайнятість на роботі ОСОБА_4 не встиг подати до органів реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком дитини.

Посилається також на те, що 10.03.2023 року позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження ОСОБА_3 у порядку окремого провадження. У межах розгляду даної справи ухвалою Дарницького районного суду м. Києва була призначена судова молекулярно-генетична експертиза, на вирішення якої було поставлено питання, чи є ОСОБА_4 біологічним батьком дитини ОСОБА_3 . Згідно висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи № 103-94-2023 від 19.05.2023 року вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_3 складає величину не менше ніж 99, 99 %. Дана експертиза проводилася на підставі зразків біологічних матеріалів, а саме зразків крові позивача та дитини, які відбиралися у закладі, який проводив експертизу, та зразку крові ОСОБА_4 , які були доставлені з КЗКОР «Київське обласне бюро судово-медичної експертизи» на виконання вимог ухвали суду, якою призначено експертизу.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.06.2023 року заяву позивача було задоволено та встановлено факт батьківства ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язано Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , № 589 від 12.03.2019 року.

Постановою Київського апеляційного суду від 15.11.2023 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27.06.2023 року скасовано, а заяву позивача про встановлення факту батьківства залишено без розгляду у зв`язку із наявністю спору про право між позивачем та відповідачем на отримання спадщини, що унеможливлювало розгляд такої справи в межах окремого провадження, роз`яснено про право на звернення до суду в порядку позовного провадження для вирішення даного спору.

Ураховуючи зазначене, позивач просила суд встановити, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; зобов`язати Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві внести зміни до актового запису № 589 від 12.03.2019 року про народження ОСОБА_3 , вказавши, що його батьком є громадянин України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 04 грудня 2024 року позов задоволено; Встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; Зобов`язано Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві внести зміни до актового запису № 589 про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного 12.03.2019 року, де вказати батьком дитини, громадянина України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, 03 січня 2025 року відповідач направила апеляційну скаргу, в якій зазначила, що оскаржуване рішення вважає незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права. У зв`язку з цим апелянт просила апеляційний суд скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

07 лютого 2025 року до апеляційного суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу.

У судове засідання, призначене на 20.03.2025 року, з`явилися позивач, представник позивача, представник відповідача.

Згідно вимог ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими (за умови дотримання відповідної процедури та наявності передбачених законом підстав) доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Положеннями ст. 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла наступних висновків:

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась дитина чоловічої статі ОСОБА_3 , матір`ю якого є ОСОБА_2 , про що Дарницьким районним у місті Києві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві складено відповідний актовий запис № 589 від 12.03.2019 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 12.03.2019 року.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України від 27.12.2022 року відомості про батька дитини ОСОБА_3 записані за вказівкою матері, відповідно до ст.135 СК України, а саме в графі «батько» зазначено ОСОБА_5 .

Позивач посилається на те, що вона та ОСОБА_4 фактично проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За час їх спільного проживання ОСОБА_2 завагітніла. Звертаючись до суду з даною заявою, заявниця посилається на те, що ОСОБА_4 є батьком її сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Вишгородським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), 03.01.2023 року.

На підставі поданої 11.01.2023 року заяви ОСОБА_1 . Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 8/2023 щодо майна померлого ОСОБА_4

23.02.2023 року до нотаріальної контори звернулася із заявою ОСОБА_2 про прийняття спадщини від імені свого малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а 28.02.2023 року ОСОБА_2 подала нотаріусу заяву з проханням не видавати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям у зв`язку з тим, що вона має намір звернутися до суду із заявою про встановлення батьківства щодо померлого.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.06.2023 року заяву ОСОБА_2 задоволено, встановлено факт батьківства ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , щодо сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зобов`язано Дарницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , №589 від 12 березня 2019 року, складеного Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, а саме: змінити в графі «батько» з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_4 » ІНФОРМАЦІЯ_7 , громадянин України.

Постановою Київського апеляційного суду від 15.11.2023 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Дарницького районного суду міста Києва від 27 червня 2023 року скасовано, а заяву ОСОБА_2 про встановлення факту батьківства залишено без розгляду, роз`яснено ОСОБА_2 право на звернення до суду в порядку позовного провадження для вирішення вказаного спору.

З висновку експерта Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи Юрченка М.В. № 103-94-2023 від 19 травня 2023 року вбачається, що вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,99 %. Таким чином, згідно Hummel K at all "Biostatistische Abstammugsbegutachung mit blutgruppen befunder" Stuttgart, 1971, біологічне батьківство ОСОБА_4 відносно ОСОБА_3 практично доведено. З даного висновку вбачається, що експертиза була призначена ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 25.04.2023 року у цивільній справі № 753/4045/23.

У висновку експерта зазначено, що експерт попереджений про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків та за дачу завідомо неправдивого висновку експерта.

З висновку вбачається, що зразок крові ОСОБА_4 доставлений до відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи в конверті з білого паперу, заклеєному та опечатаному круглою печаткою відділення судово-медичної імунології та цитології Київського обласного бюро судово-медичної експертизи. Цілісність упаковки не порушена. Зразки крові ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були відібрані на паперові фільтри 05.05.2023 року у відділенні судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, про що складено відповідний протокол.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, зазначив, що доводи відповідача про те, що висновок викликає сумніви, оскільки така експертиза проводилась за відсутності згоди законної вдови, не ґрунтуються на нормах закону. Призначення і проведення експертизи в ході іншої справи, виходячи з положень ст. 102 ЦПК України, також не є порушенням норм процесуального права. Позивачем надано достатньо доказів, які підтверджують те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Разом з апеляційною скаргою відповідач подала клопотання про призначення у справі № 363/7036/23 посмертної судової молекулярно-генетичної експертизи для проведення аналізу ДНК для встановлення батьківства. В обґрунтування вказаної експертизи зазначила, що жодних дозволів, жодних зразків померлого чоловіка для проведення будь-яких експертиз не надавала.

Відповідно до ч.2 ст.113 ЦПК України повторна судова експертиза може бути призначена у випадку, якщо наявний у справі висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або він викликає сумніви в його правильності.

Водночас належних підстав для призначення нової судової експертизи, колегія суддів не вбачає.

У постанові Верховного Суду від 10 липня 2019 року у справі № 686/23256/16-ц та від 25 березня 2021 року у справі № 752/21411/17 (ЄДРСРУ № 95848812) зроблено висновок, що отриманий відповідно до вимог закону висновок експерта у одній справі, є письмовим доказом у іншій цивільній справі, якому суд має надати оцінку та мотивувати, чи визнає доказ, чи відхиляє його.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що судово- медична експертиза №103-94-2023 від 19.05.2023 року, відповідно до якої встанолено вірогідність біологічного батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_3 є належним та допустимим доказом при розгляд даної справи.

Твердження відповідача про те, що вона жодного доказу на проведення експертизи не давала, тому вказаний висновок викликає сумніви, колегія суддів також не може прийняти. Жодного обмеження в можливості проведення судової медичної експертизи без дозволу дружини померлого законодавство не містить.

З матеріалів справи вбачається, що вказана експертиза була проведена на виконання ухвали суду, на експертизу було надано зразок крові ОСОБА_4 , доставлений до відділення судово-медичної генетичної ідентифікації Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи в конверті з білого паперу, заклеєному та опечатаному круглою печаткою відділення судово-медичної імунології та цитології Київського обласного бюро судово-медичної експертизи. Висновок експерта є чітким і однозначним, експерт був повідомлений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок, тому жодних належних підстав для критичного відношення до даної експертизи суд не вбачає.

В свою чергу висновок судової молекулярно-генетичної експертизи є достатньою підставою для категоричного висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження факту батьківства. Проведення такої експертизи у при розгляді вказаної категорії справи є обов`язковою і процедура не була порушена.

У зв`язку з наведеним колегія суддів зазначає, що підстав для проведення повторної експертизи немає.

Більшість доводів апеляційної скарги спростовуються відсутністю підстав для призначення повторної експертизи.

Також в апеляційній скарзі відповідач зазначила, що висновок експерта та суду по суті справи є сумнівним, оскільки жодний з родичів померлого, як і він сам за свого життя, їй не говорили, що в останнього є дитина. Натомість її чоловік повідомляв їй про те, що безплідний.

Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим.

Належних доказів на підтвердження факту безпліддя ОСОБА_4 відповідачем до матеріалів справи представлено не було.

При вирішенні справи суд першої інстанції окрім вищезгаданого висновку експертизи також враховував і інші докази, зокрема показання свідків, а також фото ОСОБА_4 з позивачем та дитиною.

Наявність підстав для критичного відношення до даних доказів відповідач не довела.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, відтак дійшов законної та обґрунтованої позиції при вирішенні справи. Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження при розгляді справи апеляційним судом. За таких умов підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції при апеляційному розгляді відсутні.

Керуючись ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 04 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий С.О. Журба

Судді Т.О. Писана

К.П. Приходько