Справа № 214/3171/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

23 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Євтушенко О.І., розглянувши матеріали заяви представника ОСОБА_1 адвоката Ткаченка Олександра Івановича про видачу судового наказу за вимогою про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини,-

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Ткаченко О.І., діючи в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду із заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 14.04.2025 (зареєстровано 15.04.2025), в якій просить суд видати судовий наказ про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі від заробітку (доходу) боржника, але не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

За результатами автоматизованого розподілу на підставі протоколу матеріали заяви передано у провадження судді ОСОБА_4 15.04.2025.

17.04.2025 та 21.042025 на адресу суду з адресно-довідкового органу надійшли відповіді про зареєстроване місце проживання ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали справи, зміст та вимоги заяви про видачу судового наказу, долучені до неї докази, суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу, виходячи з такого.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.

Як визначено ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, в порядку наказного, позовного (загального або спрощеного) та окремого провадження.

У розумінні ч.ч.3, 5 ст.19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Згідно зі ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 ЦПК України, у тому числі, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів на одну дитину заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб (п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України).

Положеннями ст.163 ЦПК України чітко регламентовано вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу. Так, відповідно до п.4 ч.3 ст.163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_1 пред`явила вимогу, передбачену п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, про стягнення аліментів із ОСОБА_2 на її користь на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вимоги заяви її представник мотивував тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в офіційно зареєстрованому шлюбі з 20.08.2014 та мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Із початком повномасштабного вторгнення військ рф на територію України та введенням в Україні воєнного стану з 24.02.2022, ОСОБА_1 разом із сином виїхали до Республіки Польща, де перебувають дотепер. ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , однак фактично мешкала за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 зареєстрований та мешкає у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, шлюбно-сімейні стосунки подружжя припинило з 11.03.2025, спільного бюджету вони не мають та сумісного господарства не ведуть. Угода про сплату аліментів на утримання дитини між подружжям не укладалась. У добровільному порядку ОСОБА_5 матеріальну допомогу на утримання сина ОСОБА_1 не надає, хоча й повідомляє, що займається підприємницькою діяльністю. Відтак, з метою захисту прав дитини на належне утримання з боку батька, заявник, діючи через представника, вимушена звернутися до суду.

На підтвердження обставин, якими ОСОБА_1 обґрунтовує вимоги про стягнення на її користь аліментів із ОСОБА_2 на утримання їх сина, представник заявника надав копії таких документів: паспорта громадянина України та реєстраційного номеру облікової картки платника податків на ім`я ОСОБА_1 , паспорта громадянина України та реєстраційного номеру облікової картки платника податків на ім`я ОСОБА_2 , свідоцтва про шлюб та свідоцтва про народження ОСОБА_3 .

Відповідно до положень ч.5 ст.183 СК України право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання дитини має той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Подаючи заяву про видачу судового наказу про стягнення аліментів, заявник та її представник не надали жодних доказів на підтвердження того, що малолітній син ОСОБА_3 дійсно мешкає саме з матір`ю та наразі перебуває разом з нею за кордоном, що є визначальним для підтвердження наявності у ОСОБА_1 права на звернення до суду із вимогою про стягнення на її користь аліментів у наказному провадженні (акт чи довідку, засвідчені уповноваженими представниками житлово-комунального підприємства, управляючої компанії, об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, відповідальними посадовими особами органу місцевого самоврядування тощо із засвідченням печаткою, документи, які б підтверджували легальність їх перебування на території Республіки Польща та сумісне проживання тощо). Разом з тим, за інформацією з реєстру Криворізької міської територіальної громади, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають зареєстроване місце проживання за однією адресою: АДРЕСА_1 . Доказів, які б свідчили, що ОСОБА_1 та їх син ОСОБА_3 мешкають окремо від ОСОБА_2 , а також відомостей про зареєстроване місце проживання дитини матеріали справи не містять.

Приписами п.8 ч.1, ч.2 ст.165 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у видачі судового наказу у разі, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу. Про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше 10 днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Враховуючи ненадання ОСОБА_1 доказів на підтвердження обставин проживання малолітнього сина сторін разом з нею, відсутність яких не доводить виникнення у неї права на заявлення вимоги про видачу судового наказу про стягнення аліментів на її користь із ОСОБА_2 у наказному провадженні, суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу на підставі п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України.

Позаяк, суд звертає увагу заявника, що відповідно до ч.2 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п.8 ч.1 ст.165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому ЦПК України, після усунення її недоліків.

Поміж іншим, суд вважає за необхідне зауважити, що заява про видачу судового наказу подана адвокатом Ткаченком О.І. інтересах ОСОБА_1 до суду шляхом направлення в електронному вигляді через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», в той час як відповідно до ч.1 ст.163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. Зважаючи на те, що боржник ОСОБА_2 не має електронного кабінету, застосування положень ч.4 ст.163 ЦПК України у даному випадку є виключеним, однак, не звільняє заявника від обов`язку надати суду докази надсилання заяви з додатками у паперовій формі листом з описом вкладення боржникові, як того вимагає ч.7 ст.43 ЦПК України. Відсутність таких доказів є свідченням невідповідності поданої ОСОБА_1 заяви вимогам цивільного процесуального закону та наряду із вищенаведеними підставами виключає можливість видачі судового наказу.

Керуючись ст.ст.13, 19, 160, 161, 165, 166, 352, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити представникові ОСОБА_1 адвокатові Ткаченку Олександрові Івановичу у видачі судового наказу за вимогою про стягнення із ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини.

Ухвала може бути оскаржена протягом 15 днів з моменту підписання шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу складено та підписано 23.04.2025.

Суддя О.І. Євтушенко