Справа № 309/22/25
П О С Т А Н О В А

Іменем України

23 квітня 2025 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача - Кожух О.А.,

суддів - Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за правилами письмового провадження, без проведення судового засідання та без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Підодвірний Тарас Іванович, на рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2025 року (головуюча суддя Волощук О.Я.) у цивільній справі №309/22/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

Узагальнені доводи позовної заяви

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 37 828,27 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.10.2022 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3205053, згідно з умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» надало позичальникові ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 7000 грн., а відповідачка зобов`язалась повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами. Договір підписано відповідачкою за допомогою електронного підпису шляхом введення коду одноразового ідентифікатора.

ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, однак відповідачка взяті на себе зобов`язань за кредитним договором не виконала.

13.09.2023 до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» за договором факторингу № ККЛУ-13092023, укладеним між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Лінеура Україна», перейшло право вимоги до відповідачки по кредитному договору №3205053 від 07.10.2022.

Позивач просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 37828,27 грн., з яких: 6425,05 грн. заборгованість за тілом кредиту; 31403,22 грн. заборгованість за відсотками.

Короткий зміст рішення, що оскаржується

Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №3205053 від 07.10.2022, укладеним між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , в розмірі 37828,27 грн., з яких: 6425,05 грн. заборгованість за тілом кредиту; 31403,22 грн. заборгованість за відсотками.

Вирішено питання щодо судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріалами справи доведено укладення кредитного договору між ТОВ «Лінуера Україна» та ОСОБА_1 в електронній формі, його сторонами було погоджено усі істотні умови цього договору, доведено здійснення переказу коштів споживачеві ОСОБА_1 , а розрахунок заборгованості, наданий позивачем, узгоджується із умовами договору.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погоджуючись із вказаним рішенням, 11 березня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Підодвірний Тарас Іванович, подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 10.02.2025 та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ТОВ «Кредит Капітал».

У апеляційній скарзі відповідачка зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами укладення кредитного договору від 07.10.2022 №3205053, оскільки у матеріалах справи відсутня оферта на укладення кредитного договору, акцепт оферти на укладення кредитного договору; відсутня інформація щодо того, чи проходила особа, яка нібито укладала кредитний договір, ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством; відсутні докази проведення такої ідентифікації; відсутня відповідь особи, яка нібито проходила ідентифікацію, про прийняття пропозиції (акцепт); відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладанні договору. Заявниця заперечує доведеність в оскаржуваному рішенні факту отримання нею кредитних коштів, оскільки належними та допустимими доказами, які б могли підтвердити отримання відповідачкою коштів, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», які встановлюють розмір заборгованості. Зазначає, що такі висновки викладені, зокрема, у постановах Верховного Суду.

Зазначає, що наданий товариством лист не може бути належним доказом отримання відповідачем коштів.

Вказує, що позивачем також не надано до позовної заяви і доказів існування будь-яких правовідносин між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Пейтек Україна», яке здійснило переказ коштів на рахунок, який, за твердженням позивача, належить відповідачу.

Крім того, матеріали справи не містять доказів щодо перерахування коштів від ТОВ «Лінеура Україна» як кредитних на рахунки ТОВ «Пейтек Україна» для здійснення переказу коштів на виконання вимог договору від 07.10.2022 № 3205053 для подальшого переказу їх відповідачу.

Копію апеляційної скарги було направлено до Електронного кабінету Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кердит-Капітал», що підтверджується квитанцією №2890343 про доставку документів користувачу ЄСІТС (а.с.219).

Письмового відзиву на апеляційну скаргу позивачем не подано.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов, проте його відсутність не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції частина 3 статті 360 ЦПК України.

Порядок та межі розгляду судом апеляційної скарги

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно з ч.1 ст.369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки ціна позову у даній справі менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не належить до тих справ, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд даної справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Фактичні обставини справи та застосовані норми права

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 07.10.2022 ОСОБА_1 підписала електронним підписом одноразовим ідентифікатором Р347 Анкету-опитувальник клієнта-фізичної особи, що сформована за допомогою програмного забезпечення (ІКС ТОВ «Лінеура Україна») (а.с.35-36), а також Договір № 3205053 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (а.с.37-53).

Датою надання кредиту визначено 07.10.2022 або 08.10.2022.

Вказаним договором сторонами було погоджено суму кредиту в розмірі 7000 грн, строк кредиту, який складає 364 дні, періодичність платежів зі сплати процентів, а саме кожні 14 днів. В договорі, також передбачено стандартну процентну ставку, яка становить 1,99% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, та знижену процентну ставку, яка становить 1,00% та застосовується на окремих умовах, визначених у договорі.

Відповідно до пункту 1.5 Договору орієнтовна річна ставка на дату укладення договору складає 33944,01%, а орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 57 705, 20 грн. за стандартною ставкою відповідно до пункту 1.6 договору.

Згідно з пунктом 2.1. договору, товариство надає кредит у безготівковій формі, шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. Реквізити належного клієнту платіжного засобу (№ НОМЕР_1 ) вказані і розділі 10 Реквізити та підписи сторін.

Згідно з листом ТОВ «Пейтек Україна», яке є фінансовою установою, що має право на надання платіжних послуг, відповідно до ліцензії НБУ, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна» 07.10.2022 о 20:21 год на суму 7000 грн, та зараховано на картку (маска картки) НОМЕР_1 (а.с.65).

Такий номер картки було зазначено ОСОБА_1 у договорі №3205053 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.10.2022 у розділі реквізити та підписи сторін (а.с.53).

У вказаному листі зазначено, що між ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір про організацію переказу грошових коштів №210222-1 від 21.02.2022.

На виконання умов кредитного договору з позичальником ОСОБА_1 та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено додаткові договори про прощення боргу до договору №3205053, зокрема від 28.06.2023 (а.с.69-70), від 04.07.2023 (71-72), від 11.07.2023 (а.с.73-74), від 18.07.2023 (а.с.75-76).

13.09.2023 ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та ТОВ «Лінеура Україна» було укладено договір факторингу № ККЛУ-13092023, за умовами якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором №3205053 від 07.10.2022, що підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу (а.с.90-97, 98).

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

В статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Згідно з Положенням про застосування електронного підпису в банківській системі України, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 14.08.2017 № 78 використання удосконаленого ЕП, удосконаленої електронної печатки та простого ЕП здійснюється на підставі договору між банком і клієнтом, який укладається в письмовій формі (у вигляді паперового документа з власноручними підписами сторін або як електронний документ із кваліфікованим ЕП) після проведення ідентифікації та верифікації клієнта відповідно до вимог законодавства України у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму (пункт 14).

Відповідно до пункту 29 Положення фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, має право використовувати простий ЕП у разі дотримання таких вимог: 1) електронна взаємодія фізичної особи здійснюється виключно з банком і з використанням технології, визначеної банком; 2) використання простого ЕП здійснюється на підставі договору відповідно до вимог пункту 14 розділу II цього Положення.

Враховуючи положення частини першої ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням (ст. 610 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

У справі, яка переглядається, судом встановлено, що споживач банківських послуг ОСОБА_1 , підписавши електронним підписом Анкету опитувальник та Договір № 3205053, підтвердила достовірність та актуальність наданої нею інформації (а.с.36, 53).

Згідно довідки про ідентифікацію підтверджено, що ОСОБА_1 було здійснено акцепт умов договору №3205053 07.10.2022 20:18 шляхом підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора Р347 (а.с.67)

Вказаним спростовуються доводи апелянта про відсутність у матеріалах справи підтвердження проходження позичальником ідентифікації та прийняття пропозиції укласти договір (акцепту).

Відповідно до частини 1 статті 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до статті 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Зі змісту вказаних норм вбачається, що істотними умовами кредитного договору є розмір кредиту, порядок його повернення, розмір та порядок сплати процентів за користування кредитом. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 уклала з позивачем Договір № 3205053 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, у якому сторонами було погоджено суму кредиту, строк кредиту, розмір стандартної та зниженої процентної ставки, періодичність платежів зі сплати процентів; позивач надав докази на підтвердження факту укладення договору споживчого кредиту в електронній формі та видачі ОСОБА_1 кредиту в розмірі 7 000 грн, шляхом перерахування на картковий рахунок, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про неналежне виконання позичальником умов кредитного договору та наявність підстав для задоволення позову. В той же час, відповідачка зустрічного позову про визнання вищезгаданого електронного договору недійсним до суду не подавала, цей електронний договір в судовому порядку недійсним не визнавався (доводи і докази про протилежне у матеріалах справи відсутні), а відтак такий, відповідно до статті 204 ЦК України, є правомірним, а тому підлягає до виконання. Крім того, відповідачка будь-яких доказів на спростування факту отримання кредиту або погашення заборгованості не надала.

Висновки апеляційного суду

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Зважаючи на викладене, відповідно до положень статті 375 ЦПК України, апеляційну скаргу слід залишити задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст.367, 368, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Підодвірний Тарас Іванович залишити без задоволення.

Рішення Хустського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційну скаргу на постанову апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 23 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач

Судді