Справа № 559/3180/24
Провадження № 2/559/99/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року місто Дубно

Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді Жуковської О.Ю., з участю секретаря судового засідання Окренець Д.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального Рівненського шляхово- експлуатаційного управління автомобільних доріг до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», про відшкодування шкоди, заподіяної ДТП,

ВСТАНОВИВ:

І. Стислий виклад позиції учасників.

1.1. Позивач обґрунтовує позов тим, що 27.01.2024 в м. Рівне відповідач ОСОБА_1 , керуючи т/з «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ2104, д.н.з. НОМЕР_2 , який належить Комунальному Рівненському шляхово - експлуатаційному управлінню автомобільних доріг, що призвело до їх зіткнення, внаслідок якого т/з отримали механічні пошкодження. На місці події ОСОБА_1 свою вину у вчиненому ДТП визнав та зобов`язався відремонтувати пошкоджений автомобіль, однак в подальшому відмовився від виконання своїх зобов`язань та відшкодування завданої шкоди. Згідно висновку судової товарознавчої експертизи вартість відновлювального ремонту становить 40 962,72 грн., яку просить стягнути з відповідача, а також витрати на проведення оцінки у сумі 7900 грн. та судові витрати у справі.

1.2 Відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно якого з доводами викладеними у позові не погоджується. У відзиві вказує, що надання ним розписки про добровільне відшкодування шкоди, заподіяної в ДТП та зазначення у поясненнях про те, що він визнає вину, відбулося під тиском працівників позивача, які мають відношення до міської влади м. Рівне та вчинили стосовно відповідача психологічний тиск. Автомобіль, який відповідач керував, був застрахований у відповідній страховій компанії, тому позивач в разі визнання відповідача винним, був би зацікавлений, щоб шкода покривалася саме за рахунок страхової компанії. Натомість працівники позивача не лише не допустили складання протоколу на винну особу у вчинені ДТП, а й фактично позбавили обох сторін покрити збитки у спосіб, передбачений законом через страхову компанію. Зазначає що своєї вини у вчиненні ДТП не визнавав та не визнає, а з вини позивача така вина не була встановлена у спосіб, передбачений законом. Оскільки позивач не надав суду доказів вини відповідача у вчинені ДТП, вважає у задоволені позову слід відмовити.

1.3 Позивачем подано відповідь на відзив, згідно якої вказує, що до матеріалів справи долучено пояснення обох водіїв, в яких зазначено, що так як ніхто не отримав тілесних ушкоджень, не потребують медичної допомоги, тому відмовляються від оформлення матеріалів ДТП працівниками поліції, а ОСОБА_1 свою вину визнає. Крім пояснень, до матеріалів справи долучено відеозапис, на якому чітко видно, що саме ОСОБА_1 , здійснюючи поворот, не надав переваги в русі автомобілю ВАЗ2104, що призвело до їх зіткнення. Вартість відновлювального ремонту визначена у висновку експерта. Доказів про те, хто і в якій формі чинив тиск на відповідача в присутності працівників поліції. Вважають, що відповідача у такий спосіб просто намагається уникнути відповідальності за заподіяну внаслідок ДТП шкоду, тому позовні вимоги просять задовольнити у повному обсязі.

1.4 Відповідач подав заперечення на відповідь на відзив, у яких зазначає,що питання вини відповідача, як підстави для задоволення позовних вимог позивача, має підтверджуватися належними доказами, у даному випадку висновком судової авто технічної експертизи. Однак, звертаючись до суду позивач такого висновку до матеріалів справи не надав. Також вказує, що він виконав свій обов`язок та застрахував належний йому т/з. Покладання відповідальності у розмірі завданого збитку який повинен відшкодувати страховик на винуватця суперечить інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Тому, в силу закону, він не може відповідати за спричинену шкоду, оскільки його вина у вчинені ДТП не підтверджена належними доказами, а він є не належним відповідачем у справі.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 02.10.2024 відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та встановлено учасникам строки для подачі заяв по суті. 27.01.2025 ухвалою суду було залучено до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант».

Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач просить справу розглянути на підставі наявних у матеріалах справи доказах з урахуванням поданих заперечень.

Третя особа про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв та клопотань по суті позовних вимог до суду не надходило.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

3.1 Судом встановлено, що 27.01.2024 у м. Рівне по вул. Корольова, 2, мала місце ДТП за участю т/з «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та т/з ВАЗ2104, д.н.з. НОМЕР_2 .

3.2 Згідно свідоцтва про реєстрацію серії НОМЕР_3 , т/з ВАЗ2104, д.н.з. НОМЕР_2 належить Комунальному Рівненському ШЕУ (а.с.6).

3.3 Згідно інформації, наданої УПП в Рівненській області ДПП від 29.02.2024, 27.01.2024 патрульними поліцейськими Управління було здійснено виїзд на ДТП в м. Рівне по вул. Корольова, 2 та виявлено, що ДТП без травмованих за участю т/з «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 та т/з ВАЗ2104, д.н.з. НОМЕР_2 . В ході встановлення обставин було з`ясовано, що на місці події були відсутні травмовані або загиблі люди, водії-учасники ДТП мали при собі чинні поліси страхування власників наземних т/з, у водії відсутні ознаки алкогольного, наркотичного або іншого сп`яніння, обидві сторони дійшли згоди скористатися правом складання «Європротоколу» без залучення працівників поліції (а.с.9).

3.4 Також в матеріалах справи містяться письмові пояснення водія т/з ВАЗ2104 ОСОБА_2 , згідно яких останній зазначив, що медичної допомоги не потребує, сума матеріального збитку не перевищує 80 000 грн., вину у ДТП не визнає, тому користуючись ЗУ «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п. 2.11 ПДР України відмовляється від оформлення матеріалів ДТП працівниками поліції, оскільки вони з водієм іншого т/з вирішили оформити дану пригоду за допомогою повідомлення про ДТП тобто Європротоколу (а.с.10).

3.5 Згідно письмових пояснень водія т/з «Opel Astra» ОСОБА_1 , останній зазначив, що медичної допомоги не потребує, сума матеріального збитку не перевищує 80 000 грн., вину у ДТП визнає, тому користуючись ЗУ «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п. 2.11 ПДР України відмовляється від оформлення матеріалів ДТП працівниками поліції, оскільки вони з водієм іншого т/з вирішили оформити дану пригоду за допомогою повідомлення про ДТП тобто Європротоколу (а.с.11).

3.6 Крім того, до матеріалів справи долучено розписку ОСОБА_1 , згідно якої відповідач визнає свою вину у ДТП, яка мала місце 27.01.2024 та яку він спричинив з`їжджаючи з прилеглої території з вул. Корольова, 2, і не надавши переваги в русі автомобілю ВАЗ2104. Зобов`язується відремонтувати пошкоджений ним автомобіль у повному обсязі (а.с.12).

3.7 Згідно висновку експерта №455.24СУ за результатами судової транспортно-товарознавчої експертизи автомобіля ВАЗ210430-20 від 12.08.2024, вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу автомобіля ВАЗ210430-20, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в ДТП 27.01.2024, станом на момент ДТП становить 40 926,72 грн. До висновку також надана ремонтна калькуляція та фотокартки (а.с.13-30).

3.8 Також, судом встановлено, що на момент цивільно-правова відповідальність автомобіля ДТП т/з «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у страховій компанії «Альфа-Гарант», що підтверджується Полісом №АТ/3667015 (а.с.52).

3.9 Судом переглянуто долучений позивачем диск з відеозаписом з камери комплексної системи відео спостереження з місця події, на якому зафіксовано рух обох транспортних засобів. З наданого відеозапису вбачається, що т/з «Opel Astra» рухався по крайній правій смузі, призупинив рух та здійснюючи маневр розвороту, без увімкнення світлових покажчиків повороту, різко повернув ліворуч, при цьому не переконався у безпечності свого маневру та відсутності інших транспортних засобів, в результаті чого не надав переваги у русі т/з ВАЗ 2104, що призвело до зіткнення та спричинення ДТП. Даний відеозапис підтверджує факт порушення водієм т/з «Opel Astra» ПДР України та доводить вину останнього у вчиненні ДТП (а.с.8).

IV. Норми права, які застосував суд.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частинами 1 і 2 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон № 1961-IV).

Згідно з статтею 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV).

Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 зазначила, що враховуючи розподіл у деліктному зобов`язанні між винуватцем ДТП (страхувальником) і страховиком (МТСБУ) обов`язку з відшкодування шкоди, завданої під час експлуатації наземних транспортних засобів, а також те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем має визначені законом межі та порядок реалізації, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, і суд не вправі відмовити у такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована, який викладено у постановах від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі № 6-954цс16.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, крім зазначених вище випадків, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (пункт 154), від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (пункт 59), від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18) неодноразово звертала увагу на те, що у справах про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної страхувальником за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик.

У постанові № 147/66/17 від 14 грудня 2021 року, Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди виникають цивільні права й обов`язки, пов`язані з її відшкодуванням. Зокрема, потерпілий набуває право отримати відшкодування шкоди, а обов`язок виплатити відповідне відшкодування за Законом №1961-IV виникає у страховика особи, яка застрахувала цивільну відповідальність (у визначених Законом №1961-IV випадках - МТСБУ) та в особи, яка застрахувала цивільну відповідальність, якщо розмір завданої нею шкоди перевищує розмір страхового відшкодування, зокрема на суму франшизи, чи якщо страховик (МТСБУ) за Законом №1961-IV не має обов`язку здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Тобто внаслідок заподіяння під час ДТП шкоди (настання страхового випадку) винуватець ДТП не звільняється від обов`язку відшкодувати завдану шкоду, але цей обов`язок розподіляється між ним і страховиком (МТСБУ).

Порядок дорожнього руху на всій території України встановлюють Правила дорожнього руху України.

Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків (п.1.3, 1.5 ПДР).

У відповідності до п. 10.4 ПДР України, водій, що виконує поворот ліворуч або розворот поза перехрестям з відповідного крайнього положення на проїзній частині даного напрямку, повинен дати дорогу зустрічним транспортним засобам, а при виконанні цих маневрів не з крайнього лівого положення на проїзній частині - і попутним транспортним засобам. Водій, що виконує поворот ліворуч, повинен дати дорогу попутним транспортним засобам, які рухаються попереду нього і виконують розворот.

Положеннями п. 9.2 ПДР України передбачено, що водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку: перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з п.6 ч.1 ст.3 ЦК України до загальних засад цивільного законодавства відносяться справедливість, добросовісність та розумність.

Як роз`яснила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 5 червня 2018 року у справі №338/180/17, добросовісність розуміється як стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Принцип добросовісності лежить в основі доктрини venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), що ґрунтується на римській максимі non concedit venire contra factum proprium (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10.04.2019 висловлено правову позицію у справі № 390/34/17 (провадження № 61-22315сво18) зазначено, що: «добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них».

Отже, принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації своїх прав та передбаченого договором та/або законом виконання своїх зобов`язань. Введення в цивільне законодавство принципу добросовісності як одного з найбільш загальних і важливих принципів цивільного права є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного.

Відповідно до статті 33 Закону №1961-IV страхувальник страхувальник має вчинити дії для повідомлення страховика про настання ДТП. У свою чергу, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про ДТП страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків (стаття 34 Закону №1961-IV). Тобто страховик після повідомлення страхувальником про ДТП має здійснити всі дії для встановлення та виплати страхового відшкодування.

У страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає у разі навмисних дій страхувальника, спрямованих на настання страхового випадку (підпункт 37.1.1 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV), або у разі вчинення ним умисного кримінального правопорушення, що призвело до страхового випадку (підпункт 37.1.2 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV).

Крім того, у страховика (МТСБУ) обов`язок здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату) не виникає і тоді, коли має місце неналежна поведінка й з боку потерпілого, а саме: невиконання обов`язків, визначених Законом № 1961-IV, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт ДТП, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (підпункт 37.1.3 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV); неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років з моменту ДТП, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого (підпункт 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону № 1961-IV).

Отже, закон з огляду на принцип добросовісності визначає, що якщо потерпілий недобросовісно реалізовує право на отримання відшкодування завданої йому під час експлуатації наземного транспортного засобу шкоди, не виконує покладені на нього Законом № 1961-IV обов`язки, він має нести тягар негативних наслідків власної поведінки.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

5.1 Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Під час розгляду справи судом достеменно встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка мала місце 27.01.2024, і в наслідок якої завдано матеріальну шкоду позивачу, відбулась внаслідок неправомірних дій водія ОСОБА_1 , який дійсно порушив ПДР України, не надав перевагу в русі автомобілю ВАЗ2104, що призвело до зіткнення. Факт порушення відповідачем ПДР повністю зафіксовано на наданому стороною позивача відеозаписі. Крім того, в момент вчинення ДТП відповідач повністю визнав свою вину та зобов`язався відшкодувати завдану шкоду. Між неправомірними діями відповідача та шкодою завданою позивачу є безпосередній причинний зв`язок.

5.2 Однак, суд звертає увагу, що законодавство у страхових правовідносинах передбачає здійснення прав та обов`язків з дотриманням принципу добросовісності всіма учасниками цих правовідносин і не дотримання цього принципу може мати наслідком відмову в захисті порушеного права, зокрема в праві на відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці особи взагалі, та звільняє страховика від обов`язку відшкодування шкоди при недобросовісній поведінці винної особи та потерпілого. Разом з тим, звертаючись до суду із вказаним позовом, позивач просив стягнути майнову шкоду, заподіяну у зв`язку із пошкодженням автомобіля, з відповідача ОСОБА_1 , як особи, яка своєю неправомірною поведінкою спричинила ДТП та заподіяла шкоду транспортному засобу, який належить Комунальному Рівненському ШЕУ. При цьому, судом встановлено, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність т/з «Opel Astra», д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у страховій компанії «Альфа-Гарант». Ліміт відповідальності згідно вказаного полісу становить 160 000 грн. за шкоду заподіяну майну та 320 000 грн. за шкоду заподіяну життю/здоров`ю, 3200 грн. франшиза. Таким чином, «СК «Альфа-Гарант», уклавши з відповідачем договір страхування цивільно-правової відповідальності, взяло на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником третій особі. Однак, доказів, що позивач звертався до страхової компанії із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування матеріали справи не містять. До участі у справі страховик «СК «Альфа-Гарант» у якості співвідповідача залучений також не був.

5.3 Згідно з положеннями ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати по пред`явленому позову при наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. З огляду на зазначене визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язок суду, який виконується під час розгляду справи. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі, як співвідповідачів та повинен вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно зі специфікою спірних правовідносин), суд відмовляє у задоволенні позову.

5.4 Таким чином, враховуючи те, що позивач звернувся до страхувальника із позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, страхова компанія до участі у справі в якості співвідповідача залучена не була, в силу того, що у межах ліміту страхового відшкодування належним відповідачем буде страховик, тому в задоволені позовних вимог про стягнення майнової шкоди необхідно відмовити у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог до вказаного відповідача, який є неналежним.

5.5 Оскільки позовні вимоги не підлягають задоволенню, тому підстав для розподілу судових витрат, понесених позивачем у зв`язку з розглядом справи, немає.

На підставі викладеного, керуючись 2, 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, ст.. 1166,1187, 1172, 1191, 1194 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог Комунального Рівненського шляхово - експлуатаційного управління автомобільних доріг до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», про відшкодування шкоди, заподіяної ДТП - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Рівненського апеляційного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Комунальне Рівненське шляхово - експлуатаційне управління автомобільних доріг, адреса вул. Д.Галицького, 25, м. Рівне, , електронна адреса .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована адреса проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ТДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», , адреса бульвар Лесі Українки, 26, м. Київ.

Суддя О.Ю. Жуковська