Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/7230/24
Провадження № 2/332/831/25
Рішення

Іменем України

22 квітня 2025 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді: Яцуна О.С.,

при секретарі судового засідання: Коваль В.А.,

за участю позивача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: районна адміністрація по Заводському району Запорізької міської ради як орган опіки та піклування, районна адміністрація по Хортицькому району Запорізької міської ради як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

Встановив:

18.12.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обґрунтування якого зазначив наступне. Відповідач є матір`ю малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка, починаючи з грудня 2023 року, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків відносно свого сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не цікавиться життям та здоров`ям дитини, родинний зв`язок з ним не підтримує. На підставі викладеного, позивач просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , а також стягнути з неї на свою користь аліменти у розмірі 1/4 частини на утримання дитини з усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Позивач в судовому засідання підтримав заявлені позовні вимоги, просив їх задовольнити, крім цього зазначив що на даний час відповідач перебуває за межами України та родинний зв`язок з сином з грудня 2023 року не підтримує.

Від відповідача надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, також документально підтвердила своє перебування за межами України з 02.05.2024.

Від представника районної адміністрації по Заводському району Запорізької міської ради як органу опіки та піклування надійшла заява про розгляд справи без участі їх представника, не заперечують щодо задоволення позовних вимог.

Від представника районної адміністрації по Хортицькому району Запорізької міської ради як органу опіки та піклування, надійшла заява про проведення судового засідання, призначеного на 22.04.2025, без участі їх представника, просять прийняти рішення на розсуд суду, враховуючи інтереси малолітньої дитини та згідно вимог чинного законодавства.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які є сусідами позивача, суду зазначили, що відповідач вже понад рік не проживає з позивачем та їх спільною дитиною за місцем проживання позивача. Зі слів відповідача вона виїхала до Польщі.

Суд, з`ясувавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, заслухавши покази свідків, всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.07.2013, що заочним рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.06.2024 було розірвано. Заочне рішення суду набрало законної сили 19.07.2024 (а.с. 8).

Від шлюбу сторони по справі мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Спеціалістами відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради було зроблено вихід за адресою реєстрації матері: АДРЕСА_1 , проте вдома нікого не було, на залишене запрошення з`явитися до відділу на бесіду, матір не відреагувала (а.с. 39).

Відповідно до інформації Запорізького міського центру соціальних служб, спеціалістами відділу соціальної роботи по Заводському району ЗМЦСС було здійснено вихід до ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою здійснення оцінки потреб. Провести оцінку потреб сім`ї не вдалось у зв`язку з тим, що вдома нікого не було. В телефонній бесіді з матір`ю ОСОБА_2 стало відомо, що вона з 12.02.2024 перебуває в Польщі. З батьком дитини ОСОБА_1 розлучена з 18.06.2024. За рішенням суду ОСОБА_6 , 2013 р.н., проживає з батьком. З сином вона спілкується дуже рідко. ОСОБА_2 додала, що має іншу родину, не проти позбавлення її батьківських прав (а.с. 71).

Спеціалістами відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради було обстежено умови проживання малолітнього ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . Встановлено, що ОСОБА_7 мешкає разом з батьком ОСОБА_1 , дідом ОСОБА_8 та бабусею ОСОБА_9 , в квартирі, яка складається з трьох кімнат, кухні, коридору, ванної та туалету. Наявні водо- газо-, електропостачання. Квартира обладнана усіма необхідними меблями та побутовою технікою, для виховання та проживання малолітнього ОСОБА_7 створені добрі умови. У дитини є окреме спальне місце, письмовий стіл, одяг, взуття, ноутбук, канцелярія, продукти харчування. Під час бесіди з малолітнім ОСОБА_7 стало відомо, що він вже тривалий час не спілкується з матір`ю, телефонував їй сам перед Новим роком, але вона не відповіла та не перетелефонувала. Зі слів дитини, він і надалі хоче проживати з батьком та згоден з позбавленням матері батьківських прав (а.с. 35 - зворотний бік).

Відповідно до інформації Запорізького міського центру соціальних служб, фахівцем із соціальної роботи по Хортицькому району ЗМЦСС була проведена бесіда з малолітнім ОСОБА_10 , який повідомив, що матір ОСОБА_2 навесні 2024 року виїхала за межі України та наразі проживає за кордоном. ОСОБА_7 давно не бачив маму та не спілкувався з нею, вона йому не телефонує, не цікавиться його здоров`ям та навчанням. Батько ОСОБА_1 самостійно виховує та фінансово забезпечує сина (а.с. 72).

Відповідно до характеристики Запорізької гімназії № 32, ОСОБА_6 навчався у 5-В класі на середньому рівні. Матір ОСОБА_2 зовсім не приділяє уваги вихованню сина, не підтримує зв`язок з класним керівником, не цікавиться успішністю хлопця. Батько ОСОБА_1 з вересня 2024 року намагається контролювати поведінку та успішність ОСОБА_7 , допомагає у навчанні, контролює виконання домашніх завдань, створює належні умови для дистанційного навчання. Відвідував батьківські збори на початку навчального року, приходив на профілактичну бесіду до директора гімназії (а.с. 66-68).

Відповідно до інформації КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги № 5» ОСОБА_6 , 2013 р.н., який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , спостерігається в лікарні, декларація укладена з лікарем-педіатром ОСОБА_11 . ОСОБА_3 востаннє оглянутий лікарем 31.08.2023 з профілактичною метою. На диспансерному обліку не перебуває. Дитина щеплена за віком. Рекомендації лікаря виконуються в повному обсязі (а.с. 70).

Відповідно до інформації Державної прикордонної служби України від 28.01.2025, надано витяг з наявною у базі даних інформації щодо перетинання державного кордону України за період з 01.02.2024 по 31.12.2024 відносно ОСОБА_2 , згідно якого, остання перетнула кордон України у пункті пропуску Грушів 02.05.2024 (а.с. 32).

Відповідно до висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району № 305/01-22/18.01-435 від 19.03.2025, беручи до уваги, що ОСОБА_2 самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та утриманням сина не займається, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не проявляє відносно малолітнього батьківського піклування, беручи до уваги думку малолітнього ОСОБА_3 , 2013 р.н., щодо доцільності позбавлення матері батьківських прав, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини (протокол № 8 від 13.03.2025), керуючись ст. 164 Сімейного кодексу України, районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району, як орган опіки та піклування, вирішила, що ОСОБА_2 доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 63-65).

Суд вважає зазначений висновок обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дітей.

Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

За роз`ясненнями, наданими у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Згідно зі ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За викладених обставин, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження свідомого нехтування відповідачем своїх обов`язків відносно дитини, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є законними, обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, у зв`язку із чим, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства щодо зобов`язання батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття та приймати участь у вихованні, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення нею повноліття.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За змістом ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що позивач на підставі вимог Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору за позовними вимогами щодо стягнення аліментів, відповідач заявлені позивачем позовні вимоги визнала у повному обсязі, з неї в дохід держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 605,60 грн.

Питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат в частині позбавлення відповідача батьківських прав судом не вирішується, адже позивачем не заявлялось такої вимоги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 259, 263-265, 430 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ), треті особи: районна адміністрація по Заводському району Запорізької міської ради як орган опіки та піклування (місцерозташування: м. Запоріжжя, вул. Мирослава Симчича, буд. 56, ), районна адміністрація по Хортицькому району Запорізької міської ради як орган опіки та піклування (місцерозташування: м. Запоріжжя, бул. Будівельників, буд. 19, ), про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 18.12.2024 і до досягнення нею повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Запорізького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення складений 22.04.2025.

Суддя О.С. Яцун