Справа № 541/1542/25
Провадження № 2-з/541/13/2025
У Х В А Л А

Іменем України

22 квітня 2025 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Дністрян О.М.,

при секретарі Докуніній А.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Батієнко Ярослав Іванович, про забезпечення позову, -

В с т а н о в и в:

17 квітня 2025 року в провадження Миргородського міськрайонного суду Полтавської області надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Батієнко Я.І., особи, які можуть отримати статус відповідачів: Миргородський відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державне підприємство «СЕТАМ», ОСОБА_2 , про забезпечення позову.

Також 17 квітня 2025 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визнання недійсним електронних торгів, акту про проведені електронні торги, свідоцтва про право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки, відповідачі - Миргородський відділ державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Державне підприємство «СЕТАМ», ОСОБА_2 .

Представник заявника просить забезпечити вказаний позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 2га, кадастровий номер :00:002:0186, заборонивши іншим особам вчиняти щодо неї будь-які дії, що призведуть, зокрема, до зміни її меж, площі, цільового призначення, кадастрового номера тощо.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що вироком Вугледарського міського суду Донецької області від 03.04.2018 у справі №223/398/17 ОСОБА_1 засуджено до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, з позбавленням права обіймати певні посади в правоохоронних органах строком на 3 роки, з конфіскаціею всього належного йому майна. Вирок набрав законної сили 12.07.2018.

17.10.2018 Миргородським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області відкрито виконавче провадження №57451050 на підставі виконавчого листа №223/398/17, виданого Вугледарським міським судом Донецької області про конфіскацію всього належного майна засудженого ОСОБА_1 на користь держави.

30.07.2019 Державним підприємством «CETAM», на підставі поданих Миргородським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Полтавській області документів для проведення реалізації майна, організовано та проведено електронні торги з пpимycoвoї реалізації земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, кадастровий номер :00:002:0186, яка належала ОСОБА_1 на підставі Наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 06.09.2018 № 6096-СГ.

Відповідно до Акту про проведені електронні торги від 12.08.2019 та протоколу про проведені електронні торги № 422456 від 30.07.2019 Полтавської філії ДП «CETAM» по лоту №362143, переможцем визнано учасника №1 - ОСОБА_2 на підставі найвищої цінової пропозиції.

10.10.2019 ОСОБА_2 приватним нотаріусом Карбаном Є.О. видано свідоцтво про право власності НОМЕР_1 та здійснено державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку.

Конфіскована земельна ділянка була набута у власність ОСОБА_1 після набрання вироком Вугледарського міського суду Донецької області законної сили, відтак, не могла бути відчужена.

Представник позивача вважає, що виконання рішення, яке буде прийняте судом за результатами розгляду поданої позовної заяви може бути утруднене, якщо судом не будуть застосовані заходи забезпечення позову, зокрема, такі як накладення арешту на майно та (aбo) грошові кошти, що належать або підлягають передачі, aбo сплаті відповідачем i знаходяться у нього чи в інший спосіб, а саме, накладення арешту на земельну ділянку площею 2 га, кадастровий номер :00:002:0186.

Згідно з ч.ч. 1 та 2 ст. 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити, передбачених ст. 150 цього Кодексу, заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ст. 150 ЦПК позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

За ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року за №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з позовною заявою, позовним вимогам.

Співмірність, зокрема, передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, чи майнових наслідків заборони відповідачу, іншим особам здійснювати певні дії.

Крім того, у п. 20 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно тощо.

Частиною 6 ст. 153 ЦПК України передбачено, що залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Представник позивача у заяві про забезпечення позову просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне нерухоме майно, вважаючи дії відповідачів по справі протиправними.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, що є предметом спору. Вжиття таких заходів забезпечення позову відповідає предмету спору. Накладення арешту на нерухоме майно є адекватним та співмірним заходом забезпечення позову. Позивачем фактично оспорюється правомірність набуття у власність ОСОБА_2 земельної ділянки. До проведення електронних торгів вказане нерухоме майно належало ОСОБА_1 , про що свідчить копія наказу Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області №6096-СГ від 06.09.2018 та набуте ним у власність після набрання вироком, яким призначено додаткове покарання у виді конфіскації всього належного йому майна, законної сили 12.07.2018.

Позов направлений на відновлення позивачем свого права власності на вищевказане майно. У разі його відчуження теперішнім власником до ухвалення судом рішення позивач не зможе у повній мірі поновити свої права. Крім того, таке відчуження призведе до ускладнення розгляду даної справи по суті, оскільки викличе необхідність залучення до участі у справі нового власника майна.

При постановленні даної ухвали суд враховує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає у захисті законних інтересів позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. При цьому право власності на спірне майно ОСОБА_2 не порушується, а лише обмежується на час розгляду справи щодо можливості його відчуження.

Крім того, суд зазначає, що відчуження власником свого майна можливо у будь-який час, наміри ж, які має власник, чи які у нього можуть виникнути в майбутньому щодо розпорядження своїм майном не можуть бути підтверджені конкретними доказами. Коли власник майна не має наміру його відчужувати до ухвалення рішення суду, то фактично саме по собі накладення арешту на таке майно будь-яким чином не порушує його прав та інтересів, оскільки він не обмежений у праві володіння та користування цим майном. Порушення таких прав настає лише тоді, коли власник бажає відчужити майно, але ухвала про арешт такого майна, є перешкодою у вчиненні цих дій.

Враховуючи викладене, а також принцип співмірності заходів забезпечення позову з заявленими позовними вимогами, наявність обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, суд дійшов висновку про задоволення даної заяви.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151, 153 ЦПК України, суд -

У х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник адвокат Батієнко Ярослав Іванович, про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 2га, кадастровий номер :00:002:0186, шляхом заборони іншим особам вчиняти щодо вказаної земельної ділянки будь-які дії, що призведуть, зокрема, до зміни її меж, площі, цільового призначення, кадастрового номера тощо.

Копію ухвали суду направити до відома сторонам по справі та відповідним установам для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до вимог ч. 10 ст. 153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Суддя О.М. Дністрян