ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Пікуля В.П.,

суддів Карпушина Г.Л., Одринської Т.В.,

з секретарем судового засідання Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації,-

В С Т А Н О В И В:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовної заяви

У листопаді 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю, поділ майна подружжя та стягнення грошової компенсації, у якому прохав суд:

1) визнати об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно: автомобіль TOYOTA RAV4, 2018 року випуску, об`єм двигуна 1987 см. куб., дата реєстрації 22 липня 2022 року;

2) в порядку поділу спільного майна визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль TOYOTA RAV4, 2018 року випуску, об`єм двигуна 1987 см. куб., дата реєстрації 22 липня 2022 року;

3) стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/2 частку ринкової вартості спільного майна подружжя: автомобіля TOYOTA RAV4, 2018 року випуску, об`єм двигуна 1987 см. куб., дата реєстрації 22 липня 2022 року в сумі 476500 грн;

4) судові витрати, включаючи витрати на професійну правничу допомогу, покласти на відповідача.

Короткий зміст заяви про забезпечення позову

У листопаді 2024 року представник адвокат Остапенко І.О., яка діє в інтересах ОСОБА_2 , звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій прохала суд забезпечити позов, шляхом накладення арешту на автомобіль TOYOTA RAV4, 2018 року випуску, об`єм двигуна 1987 см. куб., дата реєстрації 22 липня 2022 року, що зареєстрований за ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви зазначено, що до ухвалення рішення у даній справі відповідач може вчинити дії щодо відчуження чи передачі в користування спірним рухомим майном. В свою чергу, дане може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по даній справі.

З метою забезпечення можливого виконання, в подальшому, в разі задоволення позову, рішення суду, існує необхідність забезпечити позов шляхом накладення арешту та спірний транспортний засіб.

Короткий зміст судового рішення

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2024 року заяву представника - адвоката Остапенко І.О., яка діє в інтересах позивача ОСОБА_2 , про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на автомобіль TOYOTA RAV4, 2018 року випуску, об`єм двигуна 1987 см. куб., дата реєстрації 22 липня 2022 року.

Виконання ухвали доручено Територіальному сервісному центру МВС № 5341.

Судове рішення мотивовано тим, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2024 року не погодився відповідач, в інтересах якого діє представник адвокат Дверницький В.Г., та оскаржила її в апеляційному порядку, подавши до суду апеляційну скаргу, в якій прохала суд скасувати заходи забезпечення позову, накладені ухвалою місцевого суду.

Позиції учасників справи

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, судом безпідставно було накладено арешт на спільне майно подружжя, оскільки даний арешт виключає можливість користування транспортним засобом, який є необхідним відповідачеві у повсякденній діяльності.

Крім того вказує, що позивач не надав доказів того, що відповідач вчиняє дії спрямовані на продаж чи інше відчуження транспортного засобу.

Також стверджує, що в провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, тому позивач зловживає своїми правами, звертаючись до суду з клопотання про накладення арешту на майно.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу позивач, в інтересах якого діє представник адвокат Остапенко І.О., просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін як законну та обґрунтовану.

Зазначає, що під час вирішення апеляційної скарги по суті, суд апеляційної інстанції вирішує питання тільки в доцільності забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, а не вирішує спір по суті.

Щодо явки та позиції учасників справи в суді апеляційної інстанції

В судовому засідання ОСОБА_1 та її представник адвокат Слуцький О.В. апеляційну скаргу підтримали та просили скасувати ухвалу суду першої інстанції.

ОСОБА_2 та його представник адвокат Остапенко І.О. заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити без змін ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2024 року, як законну та обґрунтовану.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до такого висновку.

Позиція суду апеляційної інстанції

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Верховний Суд у постановах від 31 липня 2024 року в справі № 623/2015/21, від 29 липня 2024 року в справі № 761/80/23, від 15 липня 2024 року в справі № 361/5905/23 та інших виснував, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це тимчасове обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

За вимогами пункту 3 частини першої статті 151 ЦПК України заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу забезпечення позову.

У частині першій статті 150 ЦПК України закріплено види забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб (пункт 1).

Вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Такі правові висновки викладені Верховний Судом у постановах від 17 червня 2024 року у справі № 644/1482/22, від 01 травня 2024 року у справі № 638/6777/23, від 21 лютого 2024 року у справі № 201/9686/23, від 11 серпня 2022 року у справі № 522/1514/21 та інших.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності від конкретного випадку.

Під час вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 201/9686/23.

Звертаючись до суду першої інстанції із заявою про забезпечення позову, позивач прохав суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на автомобіль TOYOTA RAV4, 2018 року випуску, об`єм двигуна 1987 см. куб., дата реєстрації 22 липня 2022 року, який зареєстрований за відповідачем та був придбаний під час шлюбу з позивачем за спільні кошти.

Арешт майна, як спосіб забезпечення позову, передбачає накладання заборони на право розпоряджатися майном з метою його збереження до визначення подальшої долі цього майна (постанови Верховного Суду від 17 червня 2022 року у справі № 908/2382/21, Верховного Суду від 14 лютого 2024 року у справі № 504/3408/22).

Аналізуючи виділені матеріали справи вбачається, що ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2024 року накладено арешт на автомобіль TOYOTA RAV4, 2018 року випуску, об`єм двигуна 1987 см. куб., дата реєстрації 22 липня 2022 року, який є предметом спору у справі.

Між тим, відповідачем та його представником не доведено, що вжиття заходів забезпечення позову, у спосіб накладення арешту на вказане майно (транспортний засіб), може істотно вплинути на організацію життєдіяльності відповідача, оскільки жодних доказів того, що саме цей автомобіль використовується нею щоденно суду не надано.

Крім того, докази, а саме довідки про працевлаштування та доходи, а також інформація про навчання доньки, надані представником ОСОБА_1 адвокатом Слуцьким О.В. не впливають на суть вирішення апеляційної скарги, оскільки не доводять необхідності скасування такого заходу забезпечення позову, як арешт автомобіля.

В той же час, посилання скаржника, що в провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про подія спільного майна, не є предметом розгляду та не впливає на суть вирішення заходів забезпечення позову у справі, що переглядається.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що наявність спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 щодо спірного автомобіля та невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Колегія суддів приходить до переконання, що накладення арешту на автомобіль TOYOTA RAV4, 2018 року випуску, об`єм двигуна 1987 см. куб., дата реєстрації 22 липня 2022 року, в даному випадку, є адексатним, необхідним і співмірним, а тому підстав для скасування ухвали суду під час апеляційного перегляд справи встановлено не було.

Також суд апеляційної інстанції звертає увагу, що, як уже зазначалося, даний захід носить тимчасовий характер.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Як вбачається з частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як передбачено пунктом 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Дверницький В.Г., а ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2024 року залишити без змін.

Щодо судових витрат

За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, відсутні підстави для нового розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 04 грудня 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2025 року.

Головуючий В.П. Пікуль

Судді Г.Л. Карпушин

Т.В. Одринська