Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1879/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого - судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Онисько С.С., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Пийтерфолво, Виноградівського (теперішнього Берегівського) району помер батько позивачки ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 07.03.2018. Останнім місцем проживання батька позивачки було АДРЕСА_1 . Заповіту померлий не залишив. Після смерті батька позивачки відкрилася спадщина за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Пийтерфолвівської (колишня назва Петрівської) сільської ради та земельну ділянку площею 0,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Пийтерфолвівської (колишня назва Петрівської) сільської ради.

Позивачка вказує, що вона, як єдиний спадкоємець за законом першої черги, спадщину після смерті батька прийняла в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, так як проживала разом з спадкодавцем в житловому будинку, здійснювала за ним догляд, а також після його смерті вступила у володіння спадковим майном, обробляла земельну ділянку. Відповідачем по справі є син позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як спадкоємець за законом п`ятої черги, який на спадкове майно не претендує. Набути право власності на спадкове майно шляхом отримання свідоцтва на право власності на спадщину за законом в нотаріальній конторі позивачка не має можливості у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, які на житловий будинок за життя спадкодавця не виготовлено, а на земельні ділянки втрачено. У березні цього року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Вашкеби О.І. з метою оформити спадщину після смерті батька ОСОБА_3 , однак листом приватного нотаріуса за вих. № 32/02-14 від 31.03.2025 їй було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельні ділянки, що залишилися після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , немає можливості та рекомендовано по даному питанню звернутися до суду для визнання за позивачкою права власності на вищевказане нерухоме майно. За таких обставин позивачка змушена звернутися до суду із даним позовом про визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Позивачка ОСОБА_1 у підготовче засідання не з`явилася, однак згідно прохальної частини позовної заяви, просила суд провести розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд такі задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленим про день, час та місце розгляду справи належним чином своєчасно, в підготовче засідання також не з`явився, але подав до суду письмову заяву, згідно якої просить суд розглядати справу у його відсутність, вимоги позивачки визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідачем позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.206 ЦПК України визнання ним позову прийнято судом.

Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.223 ЦПК України необов`язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін та визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе у підготовчому засіданні ухвалити рішення про задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Пийтерфолво, Виноградівського (теперішнього Берегівського) району помер батько позивачки та дід відповідача - ОСОБА_3 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 07.03.2018.

Факт родинних відносин між позивачкою та її батьком підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії НОМЕР_2 , виданим повторно 27.07.1994.

Заповіту спадкодавець ОСОБА_3 не залишив, а тому спадкування проводиться в порядку спадкування за законом.

Останнім місцем проживання батька позивачки було АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою виконкому Пийтерфолвівської сільської ради Берегівського району Закарпатської області № 04-20/1314 від 12.09.2024.

Єдиним спадкоємцем за законом першої черги є дочка спадкодавця, позивачка по справі ОСОБА_1 .

Інших спадкоємців першої черги немає, оскільки мати позивачки та дружина спадкодавця ОСОБА_4 померла раніше свого чоловіка - ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 від 05.02.2018.

Відповідачем по справі є син позивачки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як спадкоємець за законом п`ятої черги, який на спадкове майно не претендує, про що подав відповідну заяву до суду.

Після смерті батька позивачки ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить наступне нерухоме майно:

1) житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на який не виготовлено правовстановлюючі документи та який рахується за спадкодавцем згідно довідки Пийтерфолвівської сільської ради № 04-20/518 від 03.04.2025 р.;

2) земельна ділянка площею 0,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Пийтерфолвівської (колишня назва Петрівської) сільської ради, що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК № 042882 від 15.06.1999, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2003-1103;

3) земельна ділянка площею 0,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Пийтерфолвівської (колишня назва Петрівської) сільської ради, що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 008046 від 07.02.2000, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1820.

У державних актах зазначено, що такі видані ОСОБА_3 , який мешкає в АДРЕСА_2 .

Розпорядженням голови Пийтерфолвівської сільської ради від 19.02.2016 № 20 Про перейменування вулиць на території сільської ради, вулицю Гагаріна в селі Пийтерфолво перейменовано на вулицю Спортивна.

Суд констатує, що позивачка після смерті свого батька ОСОБА_3 прийняла спадщину в порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, так як проживала разом з спадкодавцем в житловому будинку, здійснювала за ним догляд, а також після його смерті вступила у володіння спадковим майном, обробляла земельну ділянку.

Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за №7 роз`яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину в судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

У березні 2025 року позивачка звернулася до приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Вашкеби О.І. з метою оформити спадщину після смерті її батька ОСОБА_3 .

На підставі поданої заяви, 31.03.2025 приватний нотаріус Вашкеба О.І. завела спадкову справу № 09/2025, номер спадкової справи у Спадковому реєстрі 73873968.

Однак листом приватного нотаріуса Берегівського районного нотаріального округу Вашкеби О.І. за вих. № 32/02-14 від 31.03.2025 позивачці було повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок та земельні ділянки, що залишилися після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , немає можливості через відсутність правовстановлюючих документів. Також позивачці рекомендовано по даному питанню звернутися до суду для визнання за нею права власності на вищевказане нерухоме майно.

З матеріалів справи встановлено, що правостановлюючих документів на житловий будинок за життя спадкодавця виготовлено не було, а державні акти на право приватної власності на земельні ділянки втрачені.

Таким чином, позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно через органи нотаріату.

Для подальшого утримання та збереження майна необхідно оформити право власності на спадкове майно, проте іншого шляху, окрім визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку, не існує.

В п.3.1 Узагальнення проведеного ВССУ від 16.05.2013 року відмічено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК), а в п.3.3 що у випадках відсутності правовстановлюючих документів та відсутності реєстрації об`єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім`я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно.

Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, що його пережив та батьки.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Технічну інвентаризацію житлового будинку проведено.

Відповідно до відомостей технічного паспорта та довідки КП «Виноградівське районне бюро технічної інвентаризації» № 1137 від 28.11.2024, житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 , будівництвом завершений. Рік будівництва будинку 1964.

Його вартість станом на листопад 2024 року становить 142778 грн (сто сорок дві тисячі сімсот сімдесят вісім гривень). Загальна корисна площа житлового будинку становить 77,1 м.кв., в тому числі житлова площа 41,8 м.кв.

Згідно архівних даних КП «Виноградівське РБТІ» станом на 01.01.2013 року правовстановлюючі документи на житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 (бувша АДРЕСА_2 не оформлені.

Згідно довідки Пийтерфолвівської сільської ради № 04-20/518 від 03.04.2025 р., житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , рахується за померлим громадянином ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

Правовстановлюючих документів на спадковий будинок не оформлено, тому держава офіційно не визнає ні право власності спадкодавця на нерухоме майно, ні право власності спадкоємця, набуте в порядку спадкування.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками №32 та №33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до роз`яснень «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізованого суду: лист від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 по об`єктах, що збудовані до 05.08.1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 05.08.1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ.

Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05.08.1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05.08.1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи.

Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої ВССУ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Разом з тим, у разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно з`ясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна.

Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (ч. 2). Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (ч. 4).

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 (в редакції від 01.01.2013 року), рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, зокрема, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою ( ст.382 ч.2, ст.392 ЦК України).

Таким чином, позивачка в порядку спадкування за законом успадкувала житловий будинок з надвірними будівлями в АДРЕСА_1 та земельні ділянки, після смерті її батька ОСОБА_3 , які згідно положень закону належать позивачці з часу відкриття спадщини, однак не може реалізувати своє право на оформлення спадщини, від чого залежить можливість здійснення мною повноважень власника, тобто, володіння, користування та розпорядження спадковим майном.

За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених позивачкою вимог та на підставі наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає, що позивачкою на законних підставах набуто право власності на спадкове майно, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 223, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 5, 16, 328, 392, 1261, 1265, 1268, 1270, 1274 ЦК України, Постановою ПВС № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканкою АДРЕСА_3 , право власності в цілому на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканкою АДРЕСА_3 , право власності на земельну ділянку площею 0,72 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Пийтерфолвівської (колишня назва Петрівської) сільської ради, що належала ОСОБА_3 згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-ЗК № 042882 від 15.06.1999, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2003-1103, у порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , мешканкою АДРЕСА_3 , право власності на земельну ділянку площею 0,72 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Пийтерфолвівської (колишня назва Петрівської) сільської ради, що належала ОСОБА_3 згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК № 008046 від 07.02.2000, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1820, у порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийТ. Ю. Левко