Справа № 206/2144/25
Провадження № 2-о/206/138/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2025 Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Поштаренко О.В.,

присяжних: Козловської Л.В., Дорошевського А.В.

за участю секретаря с/з Базарі М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро в режимі відеоконференції цивільну справу за заявою Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги,

за участю:

прокурора Геник Л.С.,

представника заявника лікаря-психіатра ОСОБА_2

захисника-адвоката Авдєєвої Н.М.

особи стосовно якої розглядається заяви ОСОБА_1

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги.

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що ОСОБА_1 , був госпіталізований до психіатричного стаціонару, направлення видано 20 квітня 2025 року військовою частиною НОМЕР_1 у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу (діагноз): шизофренія, параноїдна форма, афективно-параноїдний синдром F20.00.

За думкою комісії лікарів необхідність примусової госпіталізації хворого зумовлюється тим, що він становить небезпеку для себе та оточуючих.

У судовому засіданні представник заявника лікар-психіатр Петрова П.Г. просила задовольнити заяву та госпіталізувати ОСОБА_1 з наведених у заві підстав. Окрім того вказала,що це не перша госпіталізація, останній перебуває в збудженому стані, агресивно себе поводив на момент госпіталізації, зазначила, що наразі становить небезпеку для себе та оточуючих.

Прокурор в судовому засіданні підтримала заяву про примусову госпіталізацію та просила її задовольнити.

ОСОБА_1 в судовому засіданні погодився з думкою лікаря та не заперечував проти задоволення заяви, вважає, що йому потрібно лікуватися.

Адвокат Авдєєва Н.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заяви, але враховуючи думку ОСОБА_1 зазначила, що при вирішення заяви покладається на розсуд суду. Розглянувши матеріали справи, вислухавши думки та пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яку було госпіталізовано до психіатричного закладу за рішенням лікаря-психіатра на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, підлягає обов`язковому протягом 24 годин з часу госпіталізації огляду комісією лікарів-психіатрів психіатричного закладу для прийняття рішення про доцільність госпіталізації. У випадку, коли госпіталізація визнається недоцільною і особа не висловлює бажання залишитися в психіатричному закладі, ця особа підлягає негайній виписці. У випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону.

В силу ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

В судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 , був госпіталізований до психіатричного стаціонару, направлення видано 20 квітня 2025 року військовою частиною НОМЕР_1 у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу (діагноз): шизофренія, параноїдна форма, афективно-параноїдний синдром F20.00.

Згідно з ч. ч. 2, 5 ст. 27 Закону України «Про психіатричну допомогу» виключно компетенцією лікаря-психіатра або комісії лікарів-психіатрів є встановлення діагнозу психічного захворювання, прийняття рішення про необхідність надання психіатричної допомоги в примусовому порядку або надання висновку для розгляду питання, пов`язаного з наданням психіатричної допомоги в примусовому порядку.

При наданні психіатричної допомоги лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів незалежні у своїх рішеннях і керуються лише медичними показаннями, своїми професійними знаннями, медичною етикою та законом. Лікар-психіатр, комісія лікарів-психіатрів несуть відповідальність за прийняті ними рішення відповідно до закону. Рішення, прийняте лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів при наданні психіатричної допомоги, викладається у письмовій формі та підписується лікарем-психіатром або комісією лікарів-психіатрів. При обстеженні психічного стану в КП «ДБКЛПД» ДОР» комісія лікарів виявила, що хвора виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, у зв`язку з чим у ОСОБА_1 свідомість не порушена. Доступний мовному формальному контакту, оскільки залучається до розмови з роздратуванням, на більшість запитань до себе не відповідає, лається, використовує ненормативну лексику, називає себе «Ісусом», а матір свою « ОСОБА_3 ». Вважає, що сьогодні « ІНФОРМАЦІЯ_2 », «всі повинні бути раді», «вчора на льоду був влов». Орієнтування в особистості збережене, у місті та часі орієнтується приблизно вірно. При огляді чується запах алкоголю. Зоровий контакт підтримує формально, погляд ворожий, підозрілий. Свою поведінку не пояснює. Напружений, ворожий. роздратований. Настрій знижений. Емоційно нестійкий, афективно заряджений. Негативно налаштований на адресу матері та брата, бо вважає, що: «Брат вбив свою дружину, а матір страждає на біполярний розлад і запхала мене сюди». Звучать активно маячні ідеї відношення на адресу родичів, маячні ідеї надзвичайних можливостей. Мислення паралогічне, непослідовне, різнопланове. Увага з труднощами концентрації. Суїцидальний тенденцій на момент огляду не виявляв. У відділенні став збуджений, проявляв агресію, погрожував медичному персоналу, від лікування відмовляється, вів себе фамільярно, просить алкогольних напоїв.

Хворому поставлено діагноз: F 20.00 Шизофренія, параноїдна форма, афективно-маячний синдром.

Разом з тим, суд не приймає до уваги заперечення захисника-адвоката Авдєєвої Н.М. щодо відсутності в матеріалах справи доказів для примусової госпіталізації ОСОБА_1 та відноситься до них критично, оскільки в матеріалах справи наявний висновок комісії лікарів КП «ДБКЛПД» ДОР» яка виявила, що хворий ОСОБА_1 виявляє тяжке психічне захворювання. Окрім того останній в судовому засіданні самостійно зазначив, що хоче лікуватися та перебуває у лікаря-психіатра на обліку. Інші доводи захисника-адвоката Авдєєвої Н.М., суд не приймає до уваги з тих підстав, що вони фактично зводяться до не погодження з висновком комісії лікарів КП «ДБКЛПД» ДОР». Згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 року №2-рп/2016 судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому статтею 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених, зокрема, статтями 29, 55 Основного Закону України. Суд після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність.

Враховуючи, що ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного розладу, суд вважає за необхідне госпіталізувати його в психіатричний заклад в примусовому порядку, оскільки існують підстави, передбачені ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» для його госпіталізації до психіатричного закладу без його усвідомленої згоди.

Стаття 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод захищає одне з найголовніших прав людини-право на свободу, однак п. "е" цієї статті передбачає законне затримання психічнохворих, зокрема для надання необхідної їм допомоги.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 10, 212, 259, 263-265, 268, 339-342 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради (місцезнаходження 49115, м. Дніпро, вул. Бехтерева, 1) для надання психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди.

Рішення підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий суддя О.В. Поштаренко

Присяжні: Л.В. Козловська

А.В. Дорошевський