Справа № 359/2461/25
Провадження №2/359/2117/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2025 р. м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.,

при секретарі Ліман А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на матір дитини до досягнення дитиною трьох років

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року на адресу Бориспільського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , у якій вона просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною ОСОБА_3 трирічного віку.

Позов вмотивований тим, що сторони у справі перебували у цивільних відносинах від яких у них народилась донька ОСОБА_3 . Дитина зареєстрована та фактично проживає разом із матір`ю. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини та позивача не надає. Наразі позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, єдиним джерелом її доходу є соціальні виплати на дитину. Відповідач працездатний, фізично здоровий, матеріально забезпечений, який отримує регулярний дохід, оскільки служить в Нацгвардії України, а відтак він має змогу надавати допомогу на утримання її, як матері дитини.

Ухвалою судді від 06 березня 2025 року було відкрито провадження справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.17).

26.03.2025 адвокатом Голубом В.А., який діє в інтересах ОСОБА_2 , подано відзив на позовну заяву. Представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вказує, що відповідач сплачує аліменти на двох неповнолітніх дітей по частині кожному. Таким чином загальний розмір відрахувань становить 2/4 , що є 50% частки від його заробітку (доходу). Виходячи з викладеного у разі задоволення позову з відповідача кожного місяця будуть стягуватись аліменти, що перевищують максимальний розмір стягнення встановлений чинним законодавством, що є недопустимим.

Позивач в судове засідання не з`явилася. У позовній заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились. ОСОБА_2 про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась ОСОБА_3 , батьком дитини зазначений ОСОБА_2 . Вказана обставина підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 30 серпня 2024 року (а.с.4).

ОСОБА_3 проживає разом із своєю матір`ю ОСОБА_1 в АДРЕСА_1 . Вказана обставина підтверджується витягами з реєстру територіальної громади №2025/000890422 від 22.01.2025 (а.с.8) та №2025/001155962 від 27.01.2025 (а.с.9).

З довідки №1 від 30.01.2025 року виданої ФОП ОСОБА_4 слідує, що ОСОБА_1 дійсно працює у ФОП ОСОБА_4 на посаді продавець-консультант, з посадовим окладом згідно штатного розкладу та з 13.06.2024 року перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною до трьох років. За період з 13.06.2024 по теперішній час, заробітна плата їй не нараховувалась та не виплачувалась (а.с.10).

З довідки №6/186 від 31.01.2025 року виданої Бориспільською РДА вбачається, що ОСОБА_1 є отримувачем допомоги при народженні дитини Допомогу призначено з 01.08.2024 року по 31.07.2027 року (а.с.11).

Згідно ч. 8, 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Частиною 2 ст. 18 СК передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін.

Відповідно до статті 75 Сімейного кодексу України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно ч. 1 статті 80 Сімейного кодексу, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 84 Сімейного кодексу встановлює, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

Отже, аналіз наведених положень сімейного законодавства України передбачає право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Разом з тим, згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Так, згідно правового висновку викладеного у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 жовтня 2018 року у справі 161/16931/16-ц (провадження № 61-23149св18): «Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом». Вказаний висновок також викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ст. 89 ЦПК України, визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Під час судового розгляду, встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 19.04.2024 року по теперішній час. Вказана об ставника підтверджується довідкою №1/14/7-268 від 24.04.2024 року, виданою військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України (а.с.23).

Також, судом встановлено, що відповідач є батьком двох неповнолітніх дітей.

Судом також встановлено, рішенням Бориспільського міськрайонного суду по справі 359/5130/15-ц від 01 вересня 2025 року було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання сина ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини всіх видів йогог заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи 3 10.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.24-26).

13 березня 2025 року Бориспільським міськрайонним судом у справі № 359/2463/25 видано наказ, яким стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованого в кв. АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрованої в кв. АДРЕСА_3 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 2 березня 2025 року до дня досягнення дитиною повноліття, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.28).

Беручи до уваги вищенаведене, відповідач сплачує аліменти у загальному розмірі 50% з його заробітку (доходу) щомісячно.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено усі докази наявні в матеріалах справи, в тому числі на предмет відповідності вимогам належності та допустимості доказів. Поряд з цим достовірних даних, які б свідчили про фактичну потребу позивача у матеріальній допомозі у зв`язку з забезпеченням їй прожиткового мінімуму, встановленого законом матеріали справи не містять.

Крім того, згідно ст. 128 Кодексу законів про працю України, при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятидесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків.

Отже, очевидним є те, що у даній ситуації у разі задоволення позовної заявки максимальний розмір стягнення, передбачений чинним законодавством України буде порушено.

Варто також відзначити, що вказуючи на норми закону згідно яких право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу, позивач не наводить належних даних, що можуть свідчити про те, що вона не отримує будь-яких інших прибутків, остання посилається лише на лист від ФОП Листовничий та на довідку про перебування у декретній відпустці.

Підсумовуючи вищенаведене, на переконання суду, позивачем не долучено до матеріалів справи належних доказів, а також не наведено достатніх аргументів, які б свідчили про наявність законних підстав для задоволення позову.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення заявлених позовних вимог.

Відповідно до положень ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з п. 3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору. Оскільки, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, таким чином, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, витрати щодо сплати судового збору слід компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на матір дитини до досягнення дитиною трьох років залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Чирка