Справа № 559/713/25
Провадження № 2/559/548/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 квітня 2025 року Дубенський міськрайонний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Макеєва С.В.

секретаря судового засідання Франчук А.О.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

І. Стислий виклад позиції сторін.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_1 адвокат Пащук Т.С. покликається на те, що 14 лютого 2014 року сторони по справі уклали шлюб, від якого у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 жовтня 2024 року у справі № 559/1245/24 вказаний шлюб розірвано. Згідно судового наказу, виданого 16 жовтня 2024 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області у справі № 559/3810/24 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 жовтня 2024 року до досягнення дитиною повноліття.

Разом з цим, вже тривалий час (більше 4 років), відповідачка фактично постійно проживає Республіці Польща, м. Варшава. На момент винесення судового наказу від 16.10.2024, а також на момент звернення до суду з цим позовом місце проживання відповідачки в України зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 . Також за цією адресою зареєстроване місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 . При цьому, їхній син ОСОБА_5 фактично ніколи не проживав за адресою АДРЕСА_1 . Від народження ОСОБА_5 проживав та проживає в селищі Смига Дубенського району Рівненської області: спочатку їхня сім`я проживала на орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_2 . Після того, як відповідачка поїхала за кордон, позивач з сином продовжували проживати в даній квартирі вдвох. З літа 2025 року позивач з сином ОСОБА_4 стали проживати у належній позивачу квартирі за адресою: АДРЕСА_3 .

Як було зазначено вище, з 2020 року неповнолітній ОСОБА_5 проживає з батьком, перебуває на повному його утриманні, позивач забезпечує сина всім необхідним, піклується про нього, бере участь в навчальному процесі сина, дбає про його дозвілля, інтереси, стан здоров`я тощо. Натомість, ОСОБА_2 в попередні роки приїжджала додому один раз на рік на тиждень-два часу та поверталася назад. Спілкувалася з сином та позивачем лише в телефонному режимі. Після розлучення сторін взагалі припинила дзвонити та спілкуватися з ОСОБА_4 . Зважаючи на це, просить захистити порушені права позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі судового наказу, виданого 16 жовтня 2024 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області у справі № 559/3810/24 починаючи 08 жовтня 2024 року.

Також, зважаючи на те, що відповідно до вимог закону, обов`язок щодо утримання неповнолітньої дитини лежить на обох батьках, враховуючи, що відповідачка працевлаштована, має сталий дохід, вважає обґрунтованим та справедливим стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 у розмірі частини її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати звернення з цим позовом до суду.

ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії в справі.

Ухвалою суду від 12 березня 2025 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Сторони про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином.

Представник позивача, згідно поданої заяви, просить розгляд справи провести без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує.

Відповідачка в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, відзив на позову заяву не подала, заяв та клопотань від неї не надходило. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи за її відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи про права та взаємовідносини сторін, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 4 ст. 248 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом.

ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . У свідоцтві про його народження батьками зазначені: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 14).

Рішенням Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 23 жовтня 2024 року у справі № 559/1245/24 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 15).

Згідно судового наказу, виданого 16 жовтня 2024 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області у справі № 559/3810/24 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 жовтня 2024 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16).

У довідці від 30.10.2024 № 2809/02-19 Смизької селищної ради зазначено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Про це ж свідчить Акт обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 09.09.2022 № 108, складений уповноваженими представниками Смизької селищної ради та Акт обстеження умов проживання від 06.02.2025 № 7, складений комісією Смизької селищної ради, де зазначено, що ОСОБА_1 здійснює догляд за сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самостійно. Матір дитини ОСОБА_2 перебуває за кордоном з 2020 року (а.с. 18, 19).

Згідно довідки від 10.02.2025 № 25 Смизького закладу дошкільної освіти Смизької селищної ради, ОСОБА_3 виховувався у даному закладі з 20.09.2017 року. по 01.06.2020 рік (а.с. 20).

У відповіді на адвокатський запит від 13.02.2025 № 01-16/30 Смизького ліцею, зазначено, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є учнем 5-А класу Смизького ліцею. Навчається у закладі з 01 вересня 2020 року. Батько ОСОБА_1 постійно звертається до класного керівника з приводу освітнього процесу свого сина. Протягом трьох років був головою батьківського комітету класу. Мама, ОСОБА_2 декілька разів, тільки у телефонному режимі, зверталася до класного керівника з приводу освітнього процесу сина. Передавала для класу подарункові набори (канцелярію) (а.с. 21).

У відповіді на адвокатський запит КНП «Смизький центр первинної медико-санітарної допомоги» від 17.02.2025 № 23 зазначено, що з 10 лютого 2023 року у дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 укладена декларація з лікарем педіатром АЗПСМ селища Смига ОСОБА_6 . Відтоді за медичною допомогою з дитиною звертався батько, ОСОБА_1 : супроводжував дитину на щорічні обов`язкові медичні огляди, вчасно звертався з дитиною за медичною допомогою та виконував призначення лікаря, з відповідальністю цікавився станом психофізичного розвитку дитини, без участі мами. З 2023 року мама, ОСОБА_2 , у даному закладі з дитиною не з`являлася та з медичним персоналом про стан здоров`я дитини не цікавилася. З 2023 року з малолітньою дитиною ОСОБА_7 , 2014 р.н. за медично допомогою звертався батько, ОСОБА_1 (а.с. 22).

Як зазначено в Акті обстеження умов проживання від 20 лютого 2025 року № 10/01-12, складеному головним спеціалістом Служби у справах дітей Кременецької міської ради на підставі наказу від 20.02.2025 № 20-од. Перевіркою умов проживання за адресою АДРЕСА_1 встановлено, що вхід до будинку зарослий деревами та кущами. Ззовні будинок виглядає як аварійний. Один з кутів зруйнований (повністю обвалився). Даний будинок непридатний до проживання дитини. На момент обстеження за зовнішніми ознаками видно, що у даному будинку давно ніхто не проживає (а.с. 23).

Відповідно до протоколів опитування адвокатом свідків від 11.02.2025, 12.02.2025 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_7 надали письмові пояснення про те, що ОСОБА_12 проживає разом з сином ОСОБА_4 у власній квартирі за адресою АДРЕСА_3 . ОСОБА_13 , колишня дружина ОСОБА_14 , ОСОБА_2 орієнтовно з 2020 року з сім`єю не проживає, оскільки виїхала до Польщі, де живе і працює. Утримує ОСОБА_15 , забезпечує всім необхідним для потреб дитини, займається розвитком дитини (а.с. 24, 25, 26, 27).

IV. Норми права, які застосував суд.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Зважаючи на викладене розмір аліментів суд визначає з урахуванням, що батьки спільно зобов`язанні утримувати дітей до їх повноліття та інших обставин, що мають істотне значення.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України) та підстави припинення сплати аліментів. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а ст. 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті можливість скасування їх присудження.

Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання.

Згідно правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 04 вересня 2019 року у справі № 711/8561/16 за своєю суттю аліменти - це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року у справі № 596/826/21 щодо звільнення від сплати аліментів, з урахуванням предмета цієї категорії спорів (припинення стягнення аліментів на утримання дітей), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час вирішення спору судом та ухвалення рішення у справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина.

Зміна фактичних обставин після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів, а саме: встановлення судом факту проживання дитини з іншим з батьків, а не з тим, на чию користь стягуються аліменти, є тією істотною обставиною, яка в розумінні частини другої статті 197 Сімейного кодексу України може бути підставою для звільнення від сплати заборгованості за аліментами платника аліментів. Рішення про звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами повинно також відповідати найкращим інтересам дитини.

Висновки щодо застосування указаних норм матеріального права викладені у постановах Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 477/1165/20, від 03 лютого 2021 року у справі № 125/2525/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 219/6287/17, від 26 вересня 2019 року у справі № 760/32225/18, від 27 лютого 2019 року у справі № 307/1186/17.

Згідно з п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Ст. 27 цієї Конвенції встановлює кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно з ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Ст. 150 СК України зобов`язує батьків піклуватися про виховання дитини, про її здоров`я, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Частинами 1, 2 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У п. 17 постанови Пленуму ВС від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той з них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. При визначенні розміру аліментів суд враховує думку сторін, стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

В силу ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

V. Мотивована оцінка і висновки суду.

Дослідивши матеріалів справи у їх сукупності судом об`єктивно встановлено, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не проживає з матір`ю на користь якої були стягнуті аліменти з позивача - батька дитини, а проживає зі своїм батьком ОСОБА_1 та перебуває на його утриманні.

Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Відтак, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, судову практику, що склалася при вирішенні аналогічних справ, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідачки аліментів на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі судового наказу, виданого 16 жовтня 2024 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області у справі № 559/3810/24 починаючи 08 жовтня 2024 року.

З урахуванням обставин справи, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання сина обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з моменту звернення з позовом до суду 24.02.2025 року.

Враховуючи викладене, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах стягнення суми платежу за один місяць.

При вирішенні питання щодо судових витрат, суд зазначає наступне.

При поданні позову, позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру, зокрема припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання дитини.

Розміри ставок судового збору визначені у частині другій статті четвертої Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до вимог п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою або фізичною особою підприємцем, сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму працездатних осіб (1211,20 грн).

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Згідно з абз. 2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

При поданні позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1211,20 грн. за немайнову вимогу, а саме про припинення стягнення аліментів, яка задоволена судом. Тому, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України вказана сума судового збору підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів, позивач звільнений від сплати судового збору. Отже, судовий збір у розмірі 1211,20 грн. підлягає стягненню з відповідачки у дохід держави.

Керуючись ст. ст. 2, 76-81, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 280, 430 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити.

Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які стягуються на підставі судового наказу, виданого 16 жовтня 2024 року Дубенським міськрайонним судом Рівненської області у справі № 559/3810/24, починаючи з 08 жовтня 2024 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 лютого 2025 року (дня подання заяви до суду) і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211 (одна тисячі двісті одинадцять) гривень 20 копійок на повернення сплаченого судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави (в особі Державної судової адміністрації України) судовий збір у розмірі 1211 (одна тисячі двісті одинадцять) гривень 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його підписання. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Рівненського апеляційного суду. Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про його перегляд чи апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.04.2025.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Відповідач: ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Суддя: С.В. Макеєв