Справа № 346/3067/24
Провадження № 2/346/171/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Третьякової І.В.

за участю:

секретаря судових засідань - Дутчак Х.В.

представника позивача - Черкеза І.М. (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

04.06.2024р. ОСОБА_1 , через свого представника - адвоката Мізюка В.В., звернулася до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 , приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в якому просила стягнути:

- з ОСОБА_2 483895,38 грн. в якості відшкодування різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування; 4543,68 грн. - за проведення вимушеної судової експертизи; 40000,00 грн. - за завдання моральної шкоди та 36682,00 грн. - за надання правничої допомоги.

- з приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп» невиплачене страхове відшкодування матеріальної шкоди в сумі 160 000,00 грн.

І. Позиції сторін у справі.

Позиція позивача.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що 28.01.2024р. близько 18:50 год. в с. Товмачик по вул. Привокзальна, Коломийського району, Івано-Франківської області, ОСОБА_2 перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та керуючи автомобілем «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_1 , порушив п. 13.3 ПДР України та здійснив зіткнення з припаркованим на узбіччі автомобілем марки «AUDI Q5» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_3 . В результаті зіткнення транспортні засоби отримали механічні пошкодження. За даним фактом ОСОБА_2 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124, 130 ч.1 КУпАП. За результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи було встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля «AUDI Q5» становить 643895,38 грн. На момент ДТП автомобіль «Peugeot Partner» був забезпеченим транспортним засобом по полісу ОСЦПВВНТЗ №218620398 у ПрАТ «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп». Згідно ліміту відповідальності страхової компанії на одного потерпілого за шкоду завдану життю і здоров`ю складає 320 000,00 грн., за шкоду заподіяну майну - 160000,00 грн. Про страховий випадок було повідомлено страховика по телефону, а згодом позивачем подано повідомлення про ДТП в порядку ст. 33 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». ОСОБА_1 зверталася до у ПрАТ «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп» щодо виплати у добровільному порядку належного їй страхового відшкодування, однак такої виплати здійснено не було. Таким чином, позивач просила стягнути з страховика 160 000,00 грн. в межах ліміту відповідальності за шкоду заподіяну її майну, а решту суму заподіяних їй збитків стягнути з винуватця ДТП. Крім цього, вказала, що внаслідок пригоди вона отримала травми від яких втратила можливість жити повноцінним життям, відчувати себе непотрібною суспільству. Через протиправну поведінку ОСОБА_2 , позивачу були спричинені моральні страждання у зв`язку з пошкодженням її автомобіля, що потягло тривалу зміну усталеного способу і ритму життя. Факт ДТП підірвав впевненість у можливості збереження свого майна. Внаслідок пошкодження автомобіля, вона була позбавлена можливості тривалий час його використовувати в життєвих та побутових питаннях, що вкрай негативно відобразилось на матеріальних статках ОСОБА_1 , які значно зменшились. Моральну шкоду позивач обґрунтовує протиправною поведінкою відповідача, який винуватий у вчиненні ДТП, та вважає, що саме з ОСОБА_2 повинна бути стягнена моральна шкода, яку вона оцінює в 40000,00 грн. При цьому зі страховика, на думку позивача, така шкода стягненню не підлягає відповідно до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Також просила стягнути з ОСОБА_2 витрати на проведення експертизи в сумі 4543,68 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 36682,00 грн.

Позиція відповідача ПрАТ «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

17.07.2024 року представник ПрАТ «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп» адвокат Бондарук І.Ю. подав до суду відзив в якому просив в задоволенні позовних вимог до страхової компанії відмовити в повному обсязі. Свою позицію мотивував тим, що позивач не подавала в позасудовому порядку заяву про страхове відшкодування із зазначенням реквізитів для перерахування коштів, а тому ПрАТ «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп» рішення щодо здійснення або відмови в здійсненні страхового відшкодування в позасудовому порядку не приймалося. На даний час перебіг строку прийняття такого рішення припинено до набрання рішенням у цій справі законної сили. Крім цього просив врахувати, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої по полісу страхування № ЕР-128620398 становить 3200,00 грн., а тому розмір страхового відшкодування за даним полісом за шкоду заподіяну майну обмежується сумою в 156800,00 грн. Також вказав, що у висновку експерта вартість відновлювального ремонту автомобіля та розмір матеріального збитку визначені з ПДВ, однак податок на додану вартість не відшкодовується страховиком.

Позиція відповідача ОСОБА_2

06.08.2024р. представник ОСОБА_2 - адвокат Ломничук Ю.Ю. подав до суду відзив в якому просив позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. В іншій частині позовних вимог (враховуючи їх виклад станом на день подання даного відзиву) просив відмовити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 грн. Свою позицію представник відповідача мотивував тим, що позивачем не було доведено факт звернення до страхової компанії з метою отримання страхового відшкодування за пошкоджений транспортний засіб. Долучений позивачем до справи висновок експерта є неналежним доказом, оскільки експертиза проведена з порушеннями Методики. Вважає, що заявлені позовні вимоги є необгрунтованими, нечіткими та незрозумілими, оскільки розмір загальної суми, яку просить стягнути позивач не узгоджується з розміром сум складових. Крім цього, зазначив, що враховуючи характер правопорушення, відсутність заподіяних позивачу тілесних ушкоджень, відсутність фізичних страждань, відсутність доказів звернення для отримання психологічної допомоги та/або документального підтвердження того, що внаслідок ДТП їй було заподіяно моральну шкоду, а також зважаючи на вимоги розумності та справедливості, співмірності та доведеності, вважає, що розмір моральної шкоди, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача не повинен перевищувати 5000,00 гривень. Також представником було подано клопотання про зменшення розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу з 36682,00 грн. до 15000,00 грн., та стягнути вказану суму пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

15.08.2024р. представник позивача - адвокат Черкез І.М. подав до суду відповідь на відзив представника ОСОБА_2 , в якій зазначив, що зміст даного відзиву вважає необґрунтованим та безпідставним. Вказав, що про факт та обставини ДТП та його наслідки позивачем було повідомлено у телефонному режимі ПрАТ «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп» та власну страхову компанію. В подальшому представник позивача звернувся до відповідача-2 із повідомленням про ДТП в порядку ст. 33 Закону. Крім цього до заяви про страхове відшкодування були додані всі відповідні документи щодо обставин ДТП у тому числі і висновок експерта №СЕ-19/126/24/1867-АВ від 07.03.202р. про що свідчить власноручна розписка начальника центру врегулювання Чернівецької філії обласної дирекції «Княжа», який отримав 16.04.2024р. відповідні документи на 41 арк. Таким чином, твердження представника відповідача-1 про те, що позивач не зверталася до страховика з метою отримання страхового відшкодування є абсурдним. Щодо вартості відновлювального ремонту транспортного засобу позивача, то він повністю відповідає висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи і вартість становить 643895,38 грн. Відзначає, що ОСОБА_2 двічі викликався до експерта для прийняття участі у проведенні експертизи, однак на такий огляд не з`явився. Тому Черкез І.М. вважає недоречними посилання представника відповідача-1 на неналежність висновку експерта, оскільки ОСОБА_2 мав право та можливість висловити свої зауваження до експертизи під час її проведення, проте таким правом не скористався. З приводу невідповідності сум в прохальній частині позовної заяви зазначив, що там міститься описка в зазначенні загальної суми, однак складові частини з яких утворюється загальна сума позовних вимог є вірними. Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з ОСОБА_2 становить 565121,06 грн., яка складається з наступного: 483895,38 грн. - різниця між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування; 4543,68 грн. - витрати на проведення експертизи, 40000,00 грн - моральна шкода та 36682,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу. Просив задовольнити позовні вимоги на вказані суми до відповідача-1 та на суму 160000,00 грн. - до відповідача-2.

II. Процесуальні дії та рішення у справі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 21.06.2024р. у справі відкрито загальне позовне провадження з викликом сторін.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 31.10.2024р. задоволено клопотання представника позивача Черкеза І.М. про витребування доказів. Витребувано у приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп» належним чином засвідчену копію письмової заяви про страхове відшкодування, яка була подана представником ОСОБА_1 за довіреністю по страховій справі №58.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 31.10.2024р. відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Ломничука Ю.Ю. про призначення повторної судової транспортно-товарознавчої експертизи.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 04.12.2024 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено її до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача Черкез І.М . позовні вимоги до ПрАТ «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп» усно уточнив та просив стягнути з нього суму страхового відшкодування в розмірі 156800,00 грн. тобто за мінусом суми франшизи. Вимоги пред`явлені до ОСОБА_2 підтримав в обсязі, зазначеному в позовній заяві з урахуванням уточнень викладених у відповіді на відзив.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, його представник Ломничук Ю.Ю. подав до суду письмові клопотання, в яких просив проводити розгляд справи за їхньої відсутності.

Представник ПрАТ «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в судове засідання також не з`явився, у поданому до суду відзиві просив проводити розгляд справи за його відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного.

III. Фактичні обставини справи.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є власницею автомобіля марки «AUDI Q5» номер кузова НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_2 , 2012 року випуску.

Згідно нотаріально посвідченої довіреності від 16.05.2023р., ОСОБА_1 уповноважила ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на розпорядження, експлуатацію, страхування, передачу в найм, та продаж автомобіля «AUDI Q5» д.н.з. НОМЕР_2 . Довіреність видана строком на три роки та зареєстрована в реєстрі довіреностей.

Зі змісту постанови Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.02.2024р. слідує, що 28.01.2024р. о 18:0 год. в с. Товмачик по вул Привокзальна, Коломийського району, Івано-Франківської області ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_1 , та порушивши пункти 13.3 ПДР України не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення з припаркованим на узбіччі автомобілем марки «AUDI Q5» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала ОСОБА_3 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Крім цього, ОСОБА_2 керував вказаним транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння зі згоди водія проводився у встановленому законодавством порядку із застосуванням приладу «Alcotest Drager», результат тесту 1,68 промілле. В постанові також зазначено, що внаслідок вказаної ДТП автомобіль марки «AUDI Q5» отримав пошкодження правого переднього крила, дверей, правих задніх дверей, крила, колеса. Цією ж постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 ст. 130 ч.1 КУпАП та на підставі ч.2 ст. 36 КУпАП накладено на нього остаточне адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковувавних мінімумів доходів громадян (17000 грн.) з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Постановою судді Івано-Франківського апеляційного суду від 29.04.2024р. апеляційну скаргу адвоката Ломничука Ю.Ю., який діяв в інтересах ОСОБА_2 залишено без задоволення. Постанову судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.02.2024р. щодо ОСОБА_2 за ст. 124, ст. 130 ч.1 КУпАП залишено без змін.

У висновку експерта Чернівецького НДЕКЦ №СЕ-19/126-24/1867-АВ від 07.03.2024р. зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «AUDI Q5» номер кузова НОМЕР_4 , 2012 року виготовлення, номерний знак НОМЕР_2 , станом на 28.01.2024р. становить 643895,38 грн.

Телеграмами адресованими ОСОБА_2 , описом вкладення до поштового відправлення, трекінгами та рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень підтверджується, що ОСОБА_2 двічі запрошувався до м. Чернівці на вул Руську 236Є для прийняття участі у проведенні експертної оцінки пошкоджень та ремонтних робіт автомобіля марки «AUDI Q5», який зазнав пошкоджень в результаті ДТП 28.01.2024р. в с. Товмачик, Коломийського району, Івано-Франківської області. Однак, на запрошення до визначеного місця відповідач не прибував.

Відповідно до долученого позивачем до позовної заяви полісу №218620398, автомобіль марки «Peugeot Partner» на момент ДТП був забезпеченим транспортним засобом у ПрАТ «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп».

Представником ПрАТ «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до відзиву також було надано поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №ЕР-218620398 з якого вбачається, що забезпеченим транспортним засобом являється автомобіль марки «Peugeot Partner» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_5 , рік випуску 2010. Страховиком є ПрАТ «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп», страхувальником - ПрАТ «Дятьківці». Страхова сума на одного потерпілого: за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 320 000,00 грн., за шкоду заподіяну майну - 160 000,00 грн., розмір франшизи 3200,00 грн. Строк дії договору з 29.12.2023р. по 28.12.2024р. включно.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_7 30.01.2024р. звернулася до є ПрАТ «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп» з повідомленням про настання страхового випадку. У заявниці, як потерпілої внаслідок ДТП були відібранні пояснення, в яких вона вказала, що 28.01.2024р. ОСОБА_2 на своєму автомобілі «Peugeot Partner» виїхав на смугу зустрічного руху та спричинив зіткнення з її автомобілем «AUDI Q5».

У зв`язку зі зверненням страховою компанією була заведена страхова справа №58, в рамках якої отримано відповідь від Національної поліції про підтвердження факту ДТП 28.01.2024р. в с. Товмачик Коломийського району за участю вищевказаних транспортних засобів та 01.02.2024р. складено акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) щодо наявних механічних пошкоджень.

Також письмовою розпискою від 16.04.2024р. підтверджується, що начальник центру врегулювання Чернівецької філії обласної дирекції «Княжа» ОСОБА_8 отримав висновок експерта від 07.03.2024р. №СЕ-19/126 -24/1867-АВ на 41 арк.

З метою перевірки звернення до страхової компанії за страховим відшкодуванням, судом, за клопотання представника позивача витребовувалась письмова заява про страхове відшкодування, яка була подана представником ОСОБА_1 за довіреністю по страховій справі №58.

13.11.2024р. до суду надійшла заява від ПрАТ «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в якій зазначено, що представник Дудніченко Є.М. не подавав заяву про страхове відшкодування, а тому страхова справа №58 такого документу не містить.

ІV. Норми права, якими регулюються правовідносини сторін та оцінка суду.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

За змістом частини першої статті 4 ЦПК України та частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

В даній справі ОСОБА_1 звернулася до суду за захистом своїх майнових прав, як особа, яка зазнала збитків та моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої з вини водія автомобіля «Peugeot Partner» ОСОБА_2 .

Загальні підстави та особливості відшкодування шкоди передбачені статтями 1166, 1167, 1187 ЦК України, у тому числі завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Статтею 1166 ЦК України визначено, зокрема, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, особа, якій заподіяно шкоду, зокрема внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у випадках, визначених законом, має право на її відшкодування. Захист цього права фізичних та юридичних осіб у разі настання страхових випадків, передбачених договором страхування або законом, забезпечує цивільно-правовий інститут страхування.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування, згідно з положеннями статті 979 ЦК України, одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (пункт 3 статті 980 ЦК України).

За положенням статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування).

До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Законом України "Про страхування" встановлено види обов`язкового страхування, одним з яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкове страхування відповідальності).

Відносини у сфері обов`язкового страхування відповідальності станом на дату ДТП, тобто на момент виникнення спірних правовідносин регулював Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2024р. № 1961-IV (далі Закон № 1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно зі статтею 5 цього Закону, об`єктом обов`язкового страхування відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та захисту майнових інтересів страхувальників.

Статтею 4 Закону № 1961-IV передбачено, що суб`єктами обов`язкового страхування відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі.

При цьому страхувальники за цим законом - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов`язкового страхування відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу.

Страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування".

Потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров`ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу.

Отже, страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів спрямоване на захист матеріальних інтересів потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та на компенсацію шкоди, заподіяної їх життю та здоров`ю, а також завданих їм збитків, у тому числі за рахунок МТСБУ у випадках, передбачених Законом № 1961-IV.

Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону).

Стаття 9 Закону № 1961-IV (в редакції на дату ДТП) визначала страхову суму як грошову суму, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування

Згідно ст.. 12 Закону № 1961-IV, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Відповідно до ст.. 22.1 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 28 Закону № 1961-IV, шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, зокрема пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП.

Згідно ст. 29 Закону № 1961-IV, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Пунктами 33.1.3. та п. 33.1.4. ст. 33 Закону № 1961-IV визначено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Відповідно до пп. 34.1-34.3 Закону № 1961-IV, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.

Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Згідно п. 35.1 Закону № 1961-IV, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування.

Відповідно до п. 36.1 Закону № 1961-IV, страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

В даній справі судом було встановлено, що після повідомлення ОСОБА_7 про дорожньо-транспортну пригоду, страховик свого представника до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення розміру збитків не направив, також ПрАТ «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп» не замовляло виготовлення Звіту/Висновку щодо визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику т/з «Audi Q5» про що відповідачем-2 вказано у відповіді на адвокатський запит (т. 1 а.с.172 зворотна сторона).

Також сторони в ході розгляду прави не дійшли згоди щодо наявності/відсутності заяви про страхове відшкодування. Так, представник позивача в судовому засіданні неодноразово наполягав на тому, що така заява була подана одночасно з висновком експерта, оскільки саме по собі подання висновку без документу про здійснення регламентної виплати є недоцільним та нерозумним. Натомість ПрАТ «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп» повідомило, що не має змоги виконати ухвалу суду про витребування заяви про страхове відшкодування, оскільки така в матеріалах страхової справи № 58 відсутня. Не зважаючи на відсутність належних доказів факту подання потерпілою стороною заяви про страхове відшкодування, суд вважає, що вказані обставини не мають вагомого значення для вирішення даного спору, оскільки страхове відшкодування (регламентна виплата) може бути також здійснена на підставі рішення суду.

В постанові від 20.03.2024р. по справі 278/44/17 Верховний Суд зазначив, що правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачений такий обов`язок.

Таким чином, відповідно до статей 9, 22-31, 35, 36 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У постанові Верховного Суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17 зазначено, що якщо для відновлення пошкодженого у ДТП транспортного засобу ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого транспортного засобу, та за мінусом франшизи.

За вищевикладених фактичних обставин справи та з огляду на зазначені норми матеріального права, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення з приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп» невиплачене страхове відшкодування матеріальної шкоди в сумі 156 800,00 грн. є обгрунтованими та доведеними, а тому в цій частині підлягають задоволенню.

Сума заявлена до стягнення позивачем до відповідача-2 підлягає зменшенню на суму франшизи, яка визначена страховим полісом (3200 грн.), що відповідає приписам п.12.1 Закону № 1961-IV.

Суд також зазначає, що відповідно до п. 36.6 Закону № 1961-IV, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Таким чином, законом обов`язок по відшкодуванню франшизи покладається зокрема на особу, винну в заподіянні шкоди, однак таких вимог до ОСОБА_2 позивач не заявляв.

Що стосується вимог, пред`явлених до ОСОБА_2 , то в цій частині суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що зазначені збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Згідно з висновками, викладеними у пункті 4.36 постанови Верховного Суду від 06.07.2018 у справі № 924/675/17, визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту, суди у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять із фактичної суми, встановленої згідно з висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля.

В даній справі позивачем було надано висновок експерта Чернівецького НДЕКЦ №СЕ-19/126-24/1867-АВ від 07.03.2024р., яким встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «AUDI Q5» номер кузова НОМЕР_4 , 2012 року виготовлення, номерний знак НОМЕР_2 , станом на 28.01.2024р. становить 643 895,38 грн.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя, четверта статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, який покладає на суд обов`язок вирішувати лише ті питання, про вирішення яких його просять сторони у справі (учасники спірних правовідносин), та позбавляє можливості ініціювати судове провадження. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Отже, кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 червня 2022 року в справі № 602/1455/20).

Позивач просив стягнути з ОСОБА_2 різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування в розмірі 483895,38 грн. Відповідачем-1 вартість відновлювального ремонту, встановленого висновком експерта та відповідно і сума різниці не спростовані, інший розрахунок розміру шкоди, як і доказів, які б спростовували дослідження та визначення пошкоджень транспортного засобу «AUDI Q5» не надано.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з ОСОБА_2 різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування в повному обсязі.

При цьому, в задоволенні вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 витрат за проведення вимушеної судової експертизи в сумі 4543,68 грн., які підтверджені рахунком-фактурою від 07.03.2024р. суд відмовляє, оскільки згідно п. 34.3 Закону № 1961-IV, такі витрати на проведення експертизи (дослідження) повинен відшкодовувати страховик, а тому дані позовні вимоги пред`явлені до неналежного відповідача.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Відповідно до статті 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок ДТП, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Згідно зі статтею 26-1 Закону № 1961-IV страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та пунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону,- МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Страховик (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та пунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону № 1961-IV, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами (пункт 27.3 статті 27 Закону № 1961-IV).

Страхувальник, який спричинив настання страхового випадку, відшкодовує моральну шкоду заподіяну у зв`язку з каліцтвом або смертю потерпілого лише у разі, якщо її розмір перевищує ліміт відповідальності страховика, та у випадку, якщо потерпіла особа просить відшкодувати моральну шкоду з інших підстав, ніж передбачені статтею 23 Закону № 1961-IV.

У даній справі позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду, яка була заподіяна йому не у зв`язку з ушкодженням його здоров`я, а у зв`язку з пошкодженням його майна, а тому дана шкода підлягає відшкодуванню не страховиком ПрАТ «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп», а винними в її заподіянні особами на загальних підставах.

Так, відповідно до ст.. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Розмір відшкодування моральної шкоди (немайнової) суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Крім того, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Під час вирішення справ цієї категорії суд зобов`язаний об`єктивно дослідити обставини справи, з`ясувати учасників та характер правовідносин, що склалися між ними, встановити розмір заподіяної шкоди, з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви.

Врахувавши наведені вище вимоги закону та врахувавши, що позивач внаслідок пошкодження її транспортного засобу зазнала вимушених змін у своєму житті, оскільки необхідно було вчиняти дії пов`язані з відновленням та ремонтом автомобіля, звертатися до страховика та суду за захистом своїх майнових прав, що в сукупності дає підстави стверджувати про наявність душевних страждань та переживань у ОСОБА_1 . Відтак, заявлений до стягнення розмір моральної шкоди суд вважає, таким, що відповідає критеріям розумності, виваженості та справедливості.

Розподіл судових витрат у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 6484,40 грн. в рівних частках по 3242,20 грн. з кожного.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу необхідно зазначити таке.

Відповідно до ч.1. п.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження надання правової допомоги представниками позивача були надані:

-адвокатом Мізюком В.В. ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 29.04.2024р., акт приймання виконаних робіт про надання правничої допомоги від 08.04.2025р., в якому вказано виконані адвокатом дії та їхня вартість, а саме: роз`яснення законодавства відповідно до положень ЦКУ, ЦПК, Законів України щодо страхування, прав та обов`язків учасника цивільного процесу - 1 год. 1514,00 грн., вивчення судової практики 2 год. 3028,00 грн., витребування необхідних матеріалів, документів, правовий аналіз отриманих документів, підготовка та написання заяв, технічна підготовка до подачі позову - 3 год. 4542,00 грн., участь у проведенні огляду експертом автомобіля - 1 год. 1514,00 грн., складання позовної заяви для подачі її до суду - 6 год. 9084,00 грн. загальна вартість наданих послуг 19682,00 грн. також надано квитанцію про сплату позивачем цієї суми адвокату.

-адвокатом Черкез І.М. ордер на надання правничої (правової) допомоги ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги від 29.04.2024р., акт приймання виконаних робіт про надання правничої допомоги від 08.04.2025р., в якому вказано виконані адвокатом дії та їхня вартість, а саме: роз`яснення законодавства відповідно до положень ЦКУ, ЦПК, Законів України щодо страхування, прав та обов`язків учасника цивільного процесу - 1 год. 1514,00 грн., вивчення судової практики 1 год. 1514,00 грн., підготовка до судових засідань у цивільній справі, складання клопотань про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції безпосередня участь у судових засіданнях- 6 год. 9084,00 грн. загальна вартість наданих послуг 12112,00 грн. Також надано квитанцію про сплату позивачем цієї суми адвокату.

Частиною 5-6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В клопотанні про зменшення судових витрат на професійну правничу допомогу представник ОСОБА_2. вказував, що заявлений до стягнення позивачем попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат є необґрунтованим та явно завищеним. Вважав, що справедливим та реальним розміром витрат на правову допомогу, який слід стягнути з відповідачів буде 15000,00 грн.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження№ 12-171гс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.

Суд також звертає увагу на те, що предметом позову є відшкодування шкоди заподіяної внаслідок ДТП і дана справа не є складною, а також що надані обома представниками позивача послуги частково дублюються та що матеріалами справи не підтверджується прийняття участі адвоката Мізюка В.В. у проведенні огляду експертом автомобіля, а також що договір із ним був укладений позивачкою вже після надання експертом висновку.

Таким чином, суд, взявши до уваги клопотання представника відповідача та вищенаведені обставини, вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 31794,00 грн (19682,00 грн. + 12112,00 грн.) є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з ОСОБА_2 та ПрАТ «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп» в рівних частинах на користь ОСОБА_1 понесені в даній справі витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15000,00 гривень, тобто по 7500,00 грн. з кожного відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 10, 12, 13, 77, 78, 80, 81, 83, 89, 141, 263-265, 354-355 ЦПК України; суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) 483895,38 грн. в якості відшкодування різниці між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування; 40000,00 грн. - за завдання моральної шкоди, 3242,20 грн. - судові витрати по сплаті судового збору та 7500,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (, місце знаходження: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, 44) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ) 156800 грн. страхового відшкодування матеріальної шкоди, 3242,20 грн. - судові витрати по сплаті судового збору та 7500,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана учасниками справи до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Третьякова І. В.