Номер провадження: 22-ц/813/758/25
Справа № 509/1293/23
Головуючий у першій інстанції Абухін Р.Д.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Комлевої О.С.,

розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного підприємства «КК «КОІН» на рішення Приморського районного суд м. Одеса від 08 листопада 2023 року у цивільній справі за позовом Приватного підприємства «КК «КОІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

До Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов ПП «КК «КОІН» до ОСОБА_1 , в якому позивач просив суд першої інстанції стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за надання житлово-комунальних послуг за період з 01 жовтня 2021 року по 31 січня 2023 року в розмірі 18 955,50 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 листопада 2023 року у задоволені позову ПП «КК «КОІН» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальних послуг відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ПП «КК «КОІН» просить скасувати оскаржуване судове рішення та постановити нове, яким частково задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надання житлово-комунальних послуг за період з 01 жовтня 2021 року по 08 серпня 2022 року у розмірі 11366,83 грн, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права.

Апеляційна скарга вмотивована тим, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення не взято до уваги той факт, що ні укладеними між скаржником та відповідачем договорами не передбачено обов`язок позивача перевіряти зміни в належних позивачу прав щодо квартири АДРЕСА_1 . Більше того скаржник вважає, що саме відповідач, на виконання приписів укладених договорів, повинен був повідомити скаржника про зміну власника вищезазначеної квартири. Суд першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення керувався лише словесними доводами відповідача про зміну власника квартири, судом не було з`ясовано коли відповідач здійснив відчуження квартири, в який період відповідача був споживачем житлово-комунальних послуг наданих позивачем. Скаржник зазначає, що відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно (інформаційна довідка від 06 грудня 2023 року №357221286) право власності на квартиру АДРЕСА_1 , лише 08 серпня 2022 року зареєстровано за ОСОБА_2 . Скаржник вважає, що відповідач до 08 серпня 2022 року був споживачем житлово-комунальних послуг, наданих скаржником. Жодних повідомлень про не отримання або отримання послуг неналежної якості за укладеними договорами від відповідача на адресу позивача не надходило. Відомостей про те, що відповідач звертався до позивача з приводу неналежного виконання останнім обов`язків за укладеними договорами за період з 01 жовтня 2021 року по 08 серпня 2022 року відповідачем суду не надано та такі звернення на адресу позивача не надходили.

Також скаржник вважає, що судом першої інстанції помилково не взято до уваги, що відповідно до бухгалтерської довідки №62 від 25 квітня 2023 року відповідачем на виконання укладених договорів було сплачено на користь позивача грошові кошти: 30 грудня 2021 року в сумі 2763,46 грн та 28 січня 2022 року в сумі 1530,00 грн, що свідчить на думку позивача про надання ним послуг відповідачу, та останній розуміючи зміст укладених договорів, виконував свої зобов`язання щодо оплати, але частково, в результаті чого за період з 01 жовтня 2021 року по 08 серпня 2022 року утворилась заборгованість у розмірі 11366,83 грн.

Також, щодо прийняття 17 вересня 2022 року співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 рішення про створення ОСББ «П`єр», реєстрації 21 вересня 2022 року ОСББ «П`єр» та прийняття 15 жовтня 2022 року загальними зборами рішення про відмову від послуг з управління ЖК «П`єр», що надаються ПП «Коін», скаржник зазначає, що 08 серпня 2022 року право власності на вказану квартирку, яка була розташована в ЖК «П`єр», була зареєстрована за ОСОБА_2 , тобто позивач має зобов`язання по сплаті житлово-комунальних послуг лише за період з 01 жовтня 2021 року по 08 серпня 2022 року, а реєстрація ОСББ «П`єр» була здійснена 21 вересня 2022 року.

Короткий зміст та доводи відзиву ОСОБА_1 на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу вказано на те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Порядок розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Вказані особливості встановлюються у ст. 369 ЦПК України, а саме відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України йдеться про те, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ціна позову у вказаній цивільній справі становить менш ніж тридцять розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а таким чином, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

З врахуванням тривалої недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 14, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлене 21 квітня 2025 року.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції правильно виходив з такого.

02 жовтня 2021 року між позивачем та відповідачем укладено договір про надання послуг.

Згідно із пунктом 1.1. Договору про надання послуг, предметом цього Договору є надання послуг, які передбачені у п. 1.2. цього Договору для забезпечення належної експлуатації комплексу ЖК «PIERRE» за адресою: м. Одеса, пров. Успенський, 11 (далі Об`єкт), а Замовник (відповідач) своєчасно оплачувати витрати пов`язані із наданням таких послуг у строк та на умовах у відповідності до цього Договору.

Відповідно до пункту 1.2. Договору про надання послуг, позивач забезпечує надання наступного комплексу послуг:

1.2.1. механізоване та ручне прибирання прибудинкової території Об`єкта; прибирання сходових кліток, пожежних переходів, підтримання в належному санітарному та технічному стані конструктивних елементів будинку Об`єкта; прибирання технічних приміщень та покрівлі Об`єкта; технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем Об`єкта (систем холодного водопостачання та водовідведення, зливових каналізацій, дощових стоків); технічне обслуговування внутрішньобудинкових мереж електропостачання та електрообладнання, а також інших внутрішньобудинкових мереж Об`єкта; прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, протипожеледними сумішами Об`єкта; поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем холодного водопостачання та водовідведення, зливової каналізації, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою, розташованих на закріпленій у встановленому порядку прибудинкової території Об`єкта; поточний ремонт мереж електропостачання и електрообладнання, а також інших інженерних систем Об`єкта; обслуговування інженерних вузлів насосної, автоматизованих систем.

1.2.2. забезпечення контролю доступу на територію комплексу, до зони паркування/стоянки транспортних засобів;

1.2.3. забезпечення вивезення сміття, твердих побутових відходів; обслуговування автоматизованих систем управління Об`єктом, серверна, відео системи, систем протипожежної автоматики і димовидалення, тощо; забезпечення технічного обслуговування ліфтового господарства Об`єкта.

1.2.4. комплексне обслуговування зони паркування (користувачів паркомісць).

Згідно із пунктом 3.1. Договору про надання послуг, ціна Послуги розраховується на місяць з розрахунку за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у Об`єкті, яке перебуває у користуванні Замовника (Споживача) у тому числі: ціна послуги, що передбачені п. 1.2.1. даного Договору 13,50 грн/1м.кв.; ціна послуги, що передбачені п. 1.2.2. даного Договору 7,23 грн/1м.кв.; ціна послуги, що передбачені п. 1.2.3. даного Договору 1,71 грн/1м.кв.; ціна послуги, що передбачені п. 1.2.4. даного Договору 350 грн.

Згідно із пунктом 3.3. Договору про надання послуг, у разі зміни протягом строку дії Договору обсягів окремих витрат, пов`язаних із наданням послуг передбачених п.1.2. даного Договору, які не залежать від Виконавця (Управителя), зокрема збільшення або зменшення податків і зборів, мінімальної заробітної плати, орендної плати та амортизаційних відрахувань, підвищення або зниження цін і тарифів на паливно-енергетичні та інші матеріальні ресурси, може провезтися перерахування ціни послуг шляхом коригування лише тих складових частин, за якими відбулися цінові зміни в бік збільшення або зменшення.

Згідно із пунктом 3.4. Договору про надання послуг, ціна послуги може бути змінена в односторонньому порядку Виконавцем за умови настання подій передбачених п.3.3. з обов?язковим інформуванням Замовника (Споживача) про перелік, обсяг, кількість послуг та калькуляцію. Про такі зміни Замовник (Споживач) повідомляється не менш ніж за 15 календарних днів до введення їх у дію. Нарахування та сплата послуг здійснюється за змінено калькуляцією без внесення відповідних змін до даного Договору.

Згідно із пунктом 3.5. Договору про надання послуг, (Споживач), відшкодовує Виконавцю (Управителю) експлуатаційні витрати по забезпеченню постачання електроенергії та водовідведення, пропорційно зі всіма співвласниками.

Також, 02 жовтня 2010 року між позивачем та відповідачем укладено договір про відшкодування комунальних витрат, відповідно до умов якого відповідач зобов`язується відшкодовувати позивачу комунальні витрати по забезпеченню постачання електроенергії, холодної води та водовідведення, газу та технічне обслуговування мереж газопроводу квартири АДРЕСА_1 .

Загальна кількість забезпеченої електроенергії та холодної води фіксується у реєстрі обліку показників приладів, зазначається у платіжних документах щомісячно, згідно з персональними показниками приладів обліку. Вартість технічного обслуговування мереж газорозподільної системи їх розподіляється пропорційно між співвласниками.

Вартість забезпеченої електроенергії, холодної води та послуг з водовідведення зазначається у платіжних документах та дорівнює тарифам, що затверджені постановами Нацкомісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

У якості підтвердження наявності у відповідача заборгованості позивачем надано довідку №29 від 27 лютого 2023 року, у якій зазначено, що у відповідача за період з 01 жовтня 2021 року по 31 січня 2023 року наявна дебіторська заборгованість у розмірі 18955,50 грн, яка складається з: 111,02 грн заборгованість по водозабезпеченню місць загального користування; 2395,52 грн заборгованість по електроенергії місць загального користування; 1081,02 грн заборгованість по оренді землі; 6350,88 грн заборгованість по безпеці комплексу; 11859,40 грн заборгованість по послузі з управління (зарплата персоналу); 1452,12 грн заборгованість по сервісним послугам. Сплачено відповідачем 4293,46 грн.

Також позивач надав довідку №1 від 28 лютого 2023 року, в якій позивач стверджував, що відповідач, станом на 28 лютого 2023 року, є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, а також запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункти 4, 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Згідно із частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Аналогічний правовий висновок викладено у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року по справі №756/8056/19 (провадження 14-94цс21).

Звертаючись до суду першої інстанції з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальні послуги позивач посилався на довідку №1 від 28 лютого 2023 року, яка видана самим позивачем, та в якій зазначено, що саме відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач у своєму відзиві на позовну заяву зазначав, що він не є власником квартири АДРЕСА_1 , у зв`язку з чим не є особою, яка отримує житлово-комунальні послуги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягають право власності та право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, право довірчої власності як спосіб забезпечення виконання зобов`язання на майбутній об`єкт нерухомості.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, а також про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна і ціну (вартість) нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості та речових прав на нього чи розмір плати за користування нерухомим майном за відповідними правочинами, відомості та електронні копії документів, подані у паперовій формі, або документи в електронній формі, на підставі яких проведено реєстраційні дії, а також документи, сформовані за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав під час проведення таких реєстраційних дій, та відомості реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем, отримані державним реєстратором шляхом безпосереднього доступу до них чи в порядку інформаційної взаємодії таких систем з Державним реєстром прав.

Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

В матеріалах справи відсутні докази того, що саме відповідач є власником квартири АДРЕСА_1 та є особою, яка отримувала житлово-комунальні послуги.

За своїм змістом договір про надання послуг, який укладено між позивачем та відповідачем є договором про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, оскільки, згідно з п. 5 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать:

1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком.

Послуга з управління багатоквартирним будинком включає:

забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо;

купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку;

поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку;

інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку;

2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Таким чином, позивач надає відповідачу послуги з управління багатоквартирним будинком, оскільки інші послуги Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не передбачені.

Відповідно до з ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно з правовою позицією ВС, яка викладена у постанові від 27 березня 2023 року по справі №920/1343/21, суд зазначив, що обов`язок доказування і подання доказів надання послуг з управління багатоквартирним будинком покладається на позивача відповідно до правил статей 74, 80 ГПК.

Після укладення договору з управителем від 31 травня 2019 року за рішенням зборів співвласника правові підстави для укладання окремого договору з відповідачем, як власником нежитлового приміщення, відсутні.

Права та обов`язки сторін виникають безпосередньо з договору про надання послуги з управління, але це не звільняє управителя від обов`язку доводити надання таких послуг за цим договором, якщо співвласник (споживач) заперечує факт отримання таких послуг.

Такий обов`язок управителя випливає з процесуальних норм, що покладають на сторону тягар доведення обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Окрім того, такий обов`язок випливає із змісту положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема:

споживач має право на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості (пункт 5 частини першої статті 7);

управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний самостійно здійснити перерахунок вартості комунальної послуги або послуги з управління багатоквартирним будинком за весь період їх ненадання, надання не в повному обсязі або невідповідної якості, а також сплатити споживачу неустойку (штраф, пеню) у порядку та розмірі, визначених законодавством або договором (частина друга статті 26);

управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний вести окремий облік доходів і витрат за кожним багатоквартирним будинком, що перебуває в його управлінні, та забезпечувати співвласникам багатоквартирного будинку вільний доступ до такої інформації щодо їхнього будинку у порядку, визначеному договором. Щороку звітувати перед споживачами про виконання кошторису витрат та подавати кошторис витрат на поточний рік споживачам на погодження (пункти 9, 10 частини четвертої статті 8);

управитель у порядку та з періодичністю, визначеними договором, та/або на вимогу споживача зобов`язаний інформувати споживача про фактичні витрати та виконані (надані) роботи (послуги) з утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території (абзац шостий частини третьої статті 10).

Окрім того, згідно з п.п. 3, 4, 7 та 8 Порядку здійснення перерахунку вартості послуги з управління багатоквартирним будинком за період її ненадання, надання невідповідної якості, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 5 червня 2019 року №482, визначено, що:

управитель веде облік доходів, витрат, кількісних і якісних показників надання послуги щодо кожного багатоквартирного будинку та кожної складової послуги окремо;

обсяг фактично наданої послуги та фактично понесених управителем витрат на надання такої послуги повинен бути підтверджений відповідною первинною документацією, що зберігається в управителя, зокрема наказами, табелем обліку робочого часу, розрахунковими листками нарахування заробітної плати робітникам, нарядами-завданнями, актами списання матеріалів, матеріальними звітами майстрів, актами виконаних робіт постачальних та підрядних організацій, документами, що підтверджують технічні показники будинку, тощо;

у разі ненадання послуги споживачам не нараховується плата за послугу;

перерахунок здійснюється виходячи з фактично понесених у звітному періоді витрат на надання послуги щодо кожного будинку окремо з урахуванням обсягу фактично наданих складових послуги в межах ціни та періодичності виконання (надання) таких складових послуги з урахуванням плану здійснення заходів, складеного управителем відповідно до пункту 12 Правил надання послуги з управління багатоквартирним будинком, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2018 року №712.

У постанові від 03 червня 2022 року по справі №915/104/21 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, здійснюючи аналіз положень статей 901, 903 ЦК України, дійшла висновку, що за відсутності доказів надання послуг особа, яка вимагає їх оплати, не вправі розраховувати на здійснення такої оплати. Такий висновок узгоджується з положеннями частин першої, третьої статті 13, частин першої, третьої статті 74 ГПК України, які зобов`язують кожну сторону судового процесу довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх, зокрема, вимог.

Викладене узгоджується з положеннями частин першої, третьої статті 13, частин першої, третьої статті 74 ГПК України, які зобов`язують кожну сторону судового процесу довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх, зокрема, вимог.

Позивачем не надано жодних доказів надання відповідачу послуг, перелік яких зазначений у договорі про надання послуг від 02 жовтня 2021 року.

Колегія суддів погоджується з доводами судом першої інстанції, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази правомірності отримання позивачем від відповідача комунальних витрат по забезпеченню постачання електроенергії, холодної води та водовідведення, оренди землі. Даними доказами є колективні договори, які позивач мав би укласти с постачальниками комунальних послуг та з власником земельної ділянки.

Також суд першої інстанції правильно зазначив, що послуги, перелік яких зазначений у договорі про надання послуг від 02 жовтня 2021 року, відрізняються від послуг, які зазначені у довідці №29 від 27 лютого 2023 року.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв розрахунок заборгованості, який заначений у довідці №29 від 27 лютого 2023 року, оскільки даний документ не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком стягуваних сум, який відповідно повністю залежить від волевиявлення і дій однієї особи (бухгалтера позивача).

Крім того, колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що даний розрахунок не відповідає вимогам п. 3 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, оскільки є не обґрунтованим.

17 вересня 2022 року співвласниками багатоквартирного будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 прийнято рішення про створення ОСББ «П`ЄР».

Із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань вбачається, що 21 вересня 2022 року проведено державну реєстрацію ОСББ «П`ЄР». Номер запису в Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань 000081225.

Загальними зборами ОСББ «П`ЄР» від 15 жовтня 2022 року, співвласниками були прийняті наступні рішення:

1. З 01 листопада 2020 року співвласники відмовляються від послуг з експлуатації житлового комплексу «П`ЄР», за адресом: м. Одеса, провулок Успенський, 11 які надає Приватне підприємство «КК «КОІН», , у зв`язку з відмовою від послуг, та прийняттям рішення про зміну форми управління Будинком, розірвати/припинити, з 01 листопада 2022 року, договори про надання послуг з експлуатації житлового комплексу «П`ЄР», за адресом: м. Одеса, провулок Успенський, 11 та договори про відшкодування витрат, укладені між співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 та ПП «КК «КОІН»;

2. З 01 листопада 2022 року усі функції з управління багатоповерховим будинком та прибудинкової території, що знаходиться за адресом: АДРЕСА_2 , а також належні до Будинку будівлі та споруди, які призначені для задоволення потреб його співвласників передати в управління ОСББ «П`ЄР».

3. Затвердити кошторис Об`єднання на 2022-2023 роки у запропонованій правлінням ОСББ редакції. Затвердити з 01 листопада 2022 року наступні внески/платежі співвласників:

- 17,38 грн. на місяць з 1 м2 площі квартири/офісу; - 150 грн. на місяць за одну кладовку, які розташовані у підвалі; - оплата електричної енергії спожитої для освітлення місць загального користування та оплата водопостачання та водовідведення для місць загального користування розподіляється між співвласниками пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності; - розмір комунальної послуги з вивезення ТБВ: для квартир на рівні, який затверджено органом місцевого самоврядування для суб`єкта господарювання, з яким ОСББ укладено договір з вивезення побутових відходів, з кожної особи, яка мешкає у Будинку; для офісів, загальна площа яких більше 10 м2 на рівні 150 грн на місяць.

Дозволити Правлінню ОСББ своїми рішеннями затверджувати зміни у видатках окремих статей, не перевищуючи загальний розмір затвердженого кошторису.

Внески та платежі сплачувати не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. При не оплаті внеску протягом ТРЬОХ місяців власник сплачує додатковий внесок до резервного фонду у розмірі 3,0 грн/м.кв площі квартири, кладовки, нежитлового приміщення.

Встановити, що платниками внесків і платежів є власники житлових та нежитлових приміщень, а також особи, які хоч і не зареєстрували своє право власності, проте як інвестори будівництва Будинку чи з інших законних підстав, є власниками майнових прав на нерухоме майно у Будинку або вважають себе власниками таких майнових прав (квартира, офіс, комора/кладовка).

4. Доручити правлінню Об`єднання повідомити ПП «КК «КОІН», , про відмову співвласників багатоквартирних будинків Об`єднання від його послуг з експлуатації житлового комплексу «П`ЄР», за адресом: АДРЕСА_2 та послуг з відшкодування витрат, та про розірвання з ним договорів про надання таких послуг. Доручити правлінню Об`єднання повідомити усіх надавачів комунальних послуг про відмову співвласників багатоквартирних будинків Об`єднання від послуг ПП «КК «КОІН», , та розірвання договорів з ним.

Статтею 9 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» визначено форми управління багатоквартирним будинком, зокрема, управління багатоквартирним будинком співвласниками; управління багатоквартирним будинком управителем; управління багатоквартирним будинком об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку (асоціацією співвласників багатоквартирних будинків).

При цьому за загальним правилом, встановленим статтею 9 Закону «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками, а у випадку прийняття ним відповідного рішення - управителем чи об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 вказаного Закону співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. Якщо у багатоквартирному будинку в установленому законом порядку утворено об`єднання співвласників, проведення зборів співвласників та прийняття відповідних рішень здійснюється згідно із законом, що регулює діяльність об`єднань співвласників багатоквартирних будинків.

В абзаці 4 частини 5 статті 13 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» чітко визначено порядок розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеного з управителем, а саме шляхом направлення відповідного повідомлення не пізніш як за два місяці до дня розірвання договору.

Передбачене зазначеною нормою право співвласників будинку на розірвання договору з управителем, в т.ч. у разі прийняття рішення про зміну форми управління багатоквартирним будинком, не залежить від будь-яких інших умов крім наявності відповідного рішення співвласників будинку та направлення існуючому управителю повідомлення з додержанням вищевказаного строку.

Порядок розірвання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком не залежить від будь-яких інших умов, крім наявності рішення співвласників будинку про зміну форми управління багатоквартирним будинком або про обрання іншого управителя та направлення існуючому управителю повідомлення, не пізніш як за два місяці до дня розірвання договору.

Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 05 липня 2019 року у справі №910/6167/18, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду №917/1208/18 від 13 листопада 2019 року, №921/753/16-г/11 від 11 червня 2019 року.

Під час судового розгляду позивач надав пояснення, що після передачі співвласниками функцій з управління багатократним будинком в ОСББ «П`ЄР» та укладання останнім колективних договорів з постачальниками комунальних послуг, позивач перестав виставляти власникам квартир рахунки за спожиті комунальні послуги.

Дані пояснення керівника позивача спростовують інформацію, яка наявна у довідці №29 від 27 лютого 2023 року, оскільки заборгованість, яку позивач бажає стягнути з відповідача утворилась за період з 01 жовтня 2021 року по 31 січня 2023 року, а функції з управління будинком співвласниками були передані ОСББ «П`ЄР» з 01 листопада 2022 року.

Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами надання відповідачу житлово-комунальних послуг, а також не доведено, що саме відповідач є особою, яка отримувала від позивача житлово-комунальні послуги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у задоволені позовних вимог про стягнення заборгованості за надання житлово-комунальні послуги слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Скаржник не довів обставини, на які посилається як на підставу своєї апеляційної скарги, жодного належного та допустимого доказу на спростування висновків суду першої інстанції не надав.

Щодо доводів скаржника, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення не взято до уваги той факт, що укладеними між скаржником та відповідачем договорами не передбачено обов`язок позивача перевіряти зміни в належних позивачу прав щодо квартири АДРЕСА_1 та, що відповідач до 08 серпня 2022 року був споживачем житлово-комунальних послуг, наданих скаржником з посиланням на інформаційну довідку від 06 грудня 2023 року №357221286, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином саме позивач при поданні позовної заяви повинен був довести, що відповідач був власником квартири АДРЕСА_1 , а не відповідач.

Проте позивачем належних та допустимих доказів наявності у відповідача права власності на вказану квартиру при поданні позову не надано.

Додатково колегія суддів зазначає, що в постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі №336/1461/19, від 07 липня 2021 року у справі № 509/4286/16-ц, від 14 липня 2021 року у справі № 405/2098/18 зроблено правовий висновок про те, що така обставина, як відсутність існування доказів на момент прийняття рішення суду першої інстанції, взагалі виключає можливість прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів у порядку статті 367 ЦПК України незалежно від причин неподання позивачем таких доказів.

Навпаки, саме допущення такої можливості судом апеляційної інстанції матиме наслідком порушення вищенаведених норм процесуального права, а також принципу правової визначеності, ключовим елементом якого є однозначність та передбачуваність.

Тому судом апеляційної інстанції не може бути взято до уваги як доказ інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №357221286 від 06 грудня 2023 року, так як це є новим доказом, якого не існувала на момент розгляду справи у суді першої інстанції.

Таким чином вищенаведені доводи скаржника є безпідставними та не спростовують вищенаведені висновку суду першої інстанції.

Щодо доводів скаржника, що позивач має зобов`язання по сплаті житлово-комунальних послуг лише за період з 01 жовтня 2021 року по 08 серпня 2022 року, а реєстрація ОСББ «П`єр» була здійснена 21 вересня 2022 року, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до змісту прохальної частини позивач просив стягнути з відповідача на його користь позивача борг у розмірі 18955,50 грн за надання житлово-комунальних послуг за період з 01 жовтня 2021 року по 31 січня 2023 року, тому доводи скаржника, що суд першої інстанції помилково це не враховував є помилковими та не відповідають фактичним обставинам справи.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Порядок оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

У зв`язку з тим, що ціна позову в даній справі не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) - г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства «КК «КОІН» залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суд м. Одеса від 08 листопада 2023 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 21 квітня 2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

О.С. Комлева