Справа №701/304/25
Номер провадження2/701/236/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року Маньківський районний суд, Черкаської області

в складі: головуючого судді - В.Л. Маренюка

за участю секретаря - Н.В. Філіпчак

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 до Уманської районної державної (військова) адміністрація та Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області про визнання права власності на майно за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності на майно за набувальною давністю.

На підставу своїх вимог спирається на те, він з червня 2005 року фактично постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1 , постійне місце проживання зареєстроване за цією адресою 28.08.2007 року.

Згідно з Рішенням виконавчого комітету Маньківської селищної ради від 09.04.2008 року №35 від 22.02.2008, 09 квітня 2008 року позивачу було видано ордер на вселення в службову квартиру, що розміщена за адресою: АДРЕСА_2 .

Від часу вселення, отримавши службове житло перебуваючи на посаді прокурора Маньківського району, у даній квартирі він проживає постійно.

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», позивач має право на приватизацію квартири, яка попередньо надана була в якості службового житла. Разом з тим, вселившись у вказане житло на законних підставах, позивач постійно і безперервно добросовісно володіє даним майном фактично від часу вселення і по даний час.

З метою вирішення питань щодо оформлення прав власності (приватизації) квартири, позивач звернувся з письмовою заявою до Уманської районної державної (військової) адміністрації, якою повідомив про викладені вище обставини та зокрема просив повідомити, чи перебуває на відповідному відомчому (оперативному, балансовому) обліку в Уманській районній державній (військовій) адміністрації Черкаській області (чи в інших підпорядкованих відповідних підрозділах) квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Чи має якесь відношення Уманська районна державна (військова) адміністрація до даної квартири. Також просив за наявності повноважень, надати відповідне клопотання до Маньківської селищної ради про зняття статусу службового житла з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Також просив, за наявності повноважень, вирішити питання про передачу позивачу квартири АДРЕСА_1 у власність в порядку, визначеному відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Листом Уманської районної державної адміністрації (Уманської районної військової адміністрації) від 22.01.2025 № 01-01-33/5490 позивачу повідомлено, що на відомчому (оперативному, балансовому) обліку в Уманській райдержадміністрації квартира, розташована по АДРЕСА_2 не перебуває. Повідомлено також, що на підставі викладеного, повноважень надати клопотання до Маньківської селищної ради про зняття статусу службового житла з вказаної квартири та вирішити питання про передачу позивачу квартири по АДРЕСА_2 у райдержадміністрації немає.

У зв`язку з тим, що квартира була надана в якості службового житла як працівнику прокуратури, з метою вирішення питань щодо оформлення прав власності на квартиру позивач звернувся до Черкаської обласної прокуратури, якою повідомив про викладені вище обставини та зокрема просив повідомити, чи перебуває на відповідному відомчому (оперативному, балансовому) обліку в Черкаській обласній прокуратурі (чи в інших підпорядкованих відповідних підрозділах) квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 з повідомленням чи має якесь відношення Черкаська обласна прокуратура до даної квартири. Також просив за наявності повноважень, надати відповідне клопотання до Маньківської селищної ради про зняття статусу службового житла з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Також просив, за наявності повноважень, вирішити питання про передачу позивачу квартири АДРЕСА_1 у власність в порядку, визначеному відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Листом Черкаської обласної прокуратури від 09.01.2025 № 34-6 вих. 25 позивачу повідомлено, що згідно оперативного обліку службових жилих приміщень Черкаської обласної прокуратури житло за вказаною адресою не рахується серед житла Черкаської обласної прокуратури. Також повідомлено, що виконавчий комітет Маньківської селищної ради листом від 02.01.2025 № 02-16/26 поінформував, що за наявними даними виконавчого комітету вказана квартира не рахується за Черкаською обласною прокуратурою як службове житло.

Відповідно, з наданої відповіді вбачається, що відношення до даної квартири Черкаська обласна прокуратура не має.

Також надана довідка Черкаської обласної прокуратури від 06.01.2025 № 07-9 вих.25 інформує, що колишній прокурор Маньківського району Черкаської області ОСОБА_1 , 1962 року народження, згідно матеріалів особової справи дійсно працював на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури з 01 серпня 1989 року до 07 травня 1992 року та з 11 травня 1992 року до 25 квітня 2014 року і звільнений у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років. Стаж роботи в органах прокуратури Черкаської області на прокурорсько-слідчих посадах складає 24 роки 08 місяців 22 дні.

Після цього, з метою вирішення питань щодо оформлення прав власності на квартиру позивач звернувся до Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області з письмової заявою, якою повідомив про викладені вище обставини постійного безперервного добросовісного проживання у вказаній квартирі, про отримані відповіді на свої звернення від Уманської районної державної адміністрації та Черкаської обласної прокуратури, та зокрема просив вирішити питання про виключення жилого приміщення квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 з числа службових та прийняти відповідне рішення про дозвіл на приватизацію даної квартири з передачею позивачу у приватну власність.

Рішенням виконавчого комітету Маньківської селищної ради від 27.03.2025 №51-25 «Про виключення квартири АДРЕСА_1 із числа службового», вирішено виключити квартиру АДРЕСА_1 з числа службових у зв`язку з тим, що відсутня потреба в такому її використанні.

Разом з тим, згідно отриманих відповідей на звернення позивача, питання щодо оформлення прав власності на вказане майно, не вирішено, чим фактично не визнається право власності, тому вимушений звертатись до суду з даним позовом про визнання права власності.

Згідно даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.03.2025 року за №418608659, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_2 , за вказаними параметрами відомості відсутні.

Разом з тим, позивачу відомо, що вказана квартира була придбана Маньківською районною державною адміністрацією згідно Договору купівлі-продажу, посвідченого 20.08.1996 року Маньківською районною державною нотаріальною конторою за р.№1615, та зареєстрованого в Маньківському відділку Черкаського обласного бюро технічної інвентаризації за р.№ 2715.

При цьому, згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Маньківська районна державна адміністрація Черкаської області як юридична особа ліквідована, реєстрація припинена, про що 14.07.2021 року внесено запис за № 026000174. Тобто, власник квартири ліквідований як юридична особа.

Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

У зв`язку із тим, що спірна квартира не належить ні Уманській районній державній адміністрації, ні Маньківській селищній раді, що підтверджується наявними відповідями, позивач не може скористатися правом приватизації.

Таким чином, наявними є обставини того, що позивач відкрито, добросовісно, безперервно володіє квартирою АДРЕСА_1 , дотримуючись вимог щодо приписів законодавства про зобов`язання власності в частині тягаря утримання майна, не порушення прав інших осіб та держави. Від часу вселення позивач продовжує проживати у вищевказаній квартирі на постійній основі, оплачує комунальні послуги, проводить ремонт житла, всі витрати пов`язані з утриманням майна оплачуються в повному об`ємі, що підтверджується доданими квитанціями про сплату житлово-комунальних послуг.

Однак, такий стан невизначеності у реально-формальному стані володіння майном при фактичній відсутності титульного власника перешкоджає здійсненню права власності, не дає змоги здійснювати утримання майна, що змушує звернутись з даним позовом до суду. На замовлення позивача виготовлено технічний паспорт на даний житловий будинок.

Позивачем обрано такий спосіб судового захисту як визнання права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 , що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду.

Позивач до суду не з`явився, але в своїй позовній заяві просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача Уманської районної державної (військова) адміністрація в підготовче засідання не з`явився, але згідно письмової заяви просить справу слухати у його відсутності, при прийнятті рішення покладається на думку суду, аргументів на заперечення позовних вимог позивача не наводить.

Представник відповідача Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області в підготовче засідання не з`явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з червня 2005 року фактично постійно проживає в квартирі АДРЕСА_1 , постійне місце проживання зареєстроване за цією адресою 28.08.2007 року.

Згідно з Рішенням виконавчого комітету Маньківської селищної ради від 09.04.2008 року №35 від 22.02.2008, 09 квітня 2008 року позивачу було видано ордер на вселення в службову квартиру, що розміщена за адресою: АДРЕСА_2 .

Від часу вселення, отримавши службове житло перебуваючи на посаді прокурора Маньківського району, у даній квартирі він проживає постійно.

Відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», позивач має право на приватизацію квартири, яка попередньо надана була в якості службового житла. Разом з тим, вселившись у вказане житло на законних підставах, позивач постійно і безперервно добросовісно володіє даним майном фактично від часу вселення і по даний час. З метою вирішення питань щодо оформлення прав власності (приватизації) квартири, позивач звернувся з письмовою заявою до Уманської районної державної (військової) адміністрації, якою повідомив про викладені вище обставини та зокрема просив повідомити, чи перебуває на відповідному відомчому (оперативному, балансовому) обліку в Уманській районній державній (військовій) адміністрації Черкаській області (чи в інших підпорядкованих відповідних підрозділах) квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Чи має якесь відношення Уманська районна державна (військова) адміністрація до даної квартири. Також просив за наявності повноважень, надати відповідне клопотання до Маньківської селищної ради про зняття статусу службового житла з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Також просив, за наявності повноважень, вирішити питання про передачу позивачу квартири АДРЕСА_1 у власність в порядку, визначеному відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Листом Уманської районної державної адміністрації (Уманської районної військової адміністрації) від 22.01.2025 № 01-01-33/5490 позивачу повідомлено, що на відомчому (оперативному, балансовому) обліку в Уманській райдержадміністрації квартира, розташована по АДРЕСА_2 не перебуває. Повідомлено також, що на підставі викладеного, повноважень надати клопотання до Маньківської селищної ради про зняття статусу службового житла з вказаної квартири та вирішити питання про передачу позивачу квартири по АДРЕСА_2 у райдержадміністрації немає.

У зв`язку з тим, що квартира була надана в якості службового житла як працівнику прокуратури, з метою вирішення питань щодо оформлення прав власності на квартиру позивач звернувся до Черкаської обласної прокуратури, якою повідомив про викладені вище обставини та зокрема просив повідомити, чи перебуває на відповідному відомчому (оперативному, балансовому) обліку в Черкаській обласній прокуратурі (чи в інших підпорядкованих відповідних підрозділах) квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 з повідомленням чи має якесь відношення Черкаська обласна прокуратура до даної квартири. Також просив за наявності повноважень, надати відповідне клопотання до Маньківської селищної ради про зняття статусу службового житла з квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Також просив, за наявності повноважень, вирішити питання про передачу позивачу квартири АДРЕСА_1 у власність в порядку, визначеному відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Листом Черкаської обласної прокуратури від 09.01.2025 № 34-6 вих. 25 позивачу повідомлено, що згідно оперативного обліку службових жилих приміщень Черкаської обласної прокуратури житло за вказаною адресою не рахується серед житла Черкаської обласної прокуратури. Також повідомлено, що виконавчий комітет Маньківської селищної ради листом від 02.01.2025 № 02-16/26 поінформував, що за наявними даними виконавчого комітету вказана квартира не рахується за Черкаською обласною прокуратурою як службове житло.

Відповідно, з наданої відповіді вбачається, що відношення до даної квартири Черкаська обласна прокуратура не має.

Також надана довідка Черкаської обласної прокуратури від 06.01.2025 № 07-9 вих.25 інформує, що колишній прокурор Маньківського району Черкаської області ОСОБА_1 , 1962 року народження, згідно матеріалів особової справи дійсно працював на прокурорсько-слідчих посадах в органах прокуратури з 01 серпня 1989 року до 07 травня 1992 року та з 11 травня 1992 року до 25 квітня 2014 року і звільнений у зв`язку з виходом на пенсію за вислугою років. Стаж роботи в органах прокуратури Черкаської області на прокурорсько-слідчих посадах складає 24 роки 08 місяців 22 дні.

Після цього, з метою вирішення питань щодо оформлення прав власності на квартиру позивач звернувся до Маньківської селищної ради Уманського району Черкаської області з письмової заявою, якою повідомив про викладені вище обставини постійного безперервного добросовісного проживання у вказаній квартирі, про отримані відповіді на свої звернення від Уманської районної державної адміністрації та Черкаської обласної прокуратури, та зокрема просив вирішити питання про виключення жилого приміщення квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 з числа службових та прийняти відповідне рішення про дозвіл на приватизацію даної квартири з передачею позивачу у приватну власність.

Рішенням виконавчого комітету Маньківської селищної ради від 27.03.2025 №51-25 «Про виключення квартири АДРЕСА_1 із числа службового», вирішено виключити квартиру АДРЕСА_1 з числа службових у зв`язку з тим, що відсутня потреба в такому її використанні.

Разом з тим, згідно отриманих відповідей на звернення позивача, питання щодо оформлення прав власності на вказане майно, не вирішено, чим фактично не визнається право власності, тому вимушений звертатись до суду з даним позовом про визнання права власності.

Згідно даних Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 19.03.2025 року за №418608659, у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та у Реєстрі прав власності на нерухоме майно за адресою АДРЕСА_2 , за вказаними параметрами відомості відсутні.

Разом з тим, позивачу відомо, що вказана квартира була придбана Маньківською районною державною адміністрацією згідно Договору купівлі-продажу, посвідченого 20.08.1996 року Маньківською районною державною нотаріальною конторою за р.№1615, та зареєстрованого в Маньківському відділку Черкаського обласного бюро технічної інвентаризації за р.№ 2715.

При цьому, згідно інформації, яка міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Маньківська районна державна адміністрація Черкаської області як юридична особа ліквідована, реєстрація припинена, про що 14.07.2021 року внесено запис за № 026000174. Тобто, власник квартири ліквідований як юридична особа.

Забезпечення постійним житлом громадян, які відповідно до законодавства мають право на його отримання, може здійснюватися шляхом будівництва або придбання доступного житла за рахунок надання державної підтримки у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом.

У зв`язку із тим, що спірна квартира не належить ні Уманській районній державній адміністрації, ні Маньківській селищній раді, що підтверджується наявними відповідями, позивач не може скористатися правом приватизації.

Таким чином, наявними є обставини того, що позивач відкрито, добросовісно, безперервно володіє квартирою АДРЕСА_1 , дотримуючись вимог щодо приписів законодавства про зобов`язання власності в частині тягаря утримання майна, не порушення прав інших осіб та держави. Від часу вселення позивач продовжує проживати у вищевказаній квартирі на постійній основі, оплачує комунальні послуги, проводить ремонт житла, всі витрати пов`язані з утриманням майна оплачуються в повному об`ємі, що підтверджується доданими квитанціями про сплату житлово-комунальних послуг.

Однак, такий стан невизначеності у реально-формальному стані володіння майном при фактичній відсутності титульного власника перешкоджає здійсненню права власності, не дає змоги здійснювати утримання майна, що змушує звернутись з даним позовом до суду. На замовлення позивача виготовлено технічний паспорт на даний житловий будинок.

Позивачем обрано такий спосіб судового захисту як визнання права власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1 .

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині 1 статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Так, набути право власності на майно за набувальною давністю може будь-який учасник цивільних правовідносин, якими за змістом статті 2 ЦК України є фізичні особи та юридичні особи, держава Україна, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Відтак йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини 3 статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина 2 статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вищевказаних умов у сукупності. За змістом частини 1 статті 344 ЦК України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності (наведена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.05.2019 у справі N 910/17274/17).

Така позиція сформульована у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 09 липня 2019 року у справі N 920/999/16.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) зроблено висновок, що «[…] добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом.

Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 Цивільного кодексу України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 Цивільного кодексу України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у Цивільному кодексі України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності» (Постанова Верховного Суду від 29.04.2021 у справі № 466/9865/17; провадження № 61-9397св20).

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Як вбачається із вищевикладеного, Позивач добросовісно (на підставі ордеру) заволодів чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном (житловим приміщенням-квартирою) більше десяти років (починаючи з 2005 року по теперішній час), а відтак відповідно по положень ст. 344 ЦК України, наявні правові підстави для набуття Позивачем права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 . У відповідності до ч.1 ст. 344 ЦКУ, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Відповідно до ч.4 ст.344 ЦКУ, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

У відповідності до ч.8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності (ч.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України).

За ст.11 ЦКУ, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, а також завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства ст.14 ЦКУ.

Відповідно до ст.15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного Кодексу України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав може бути визнання права.

Частина 4 ст. 319 Цивільного кодексу України визначає, що власність зобов`язує.

Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить.

Згідно ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

У відповідності до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 77, 78, 81, 141, 200, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 11, 14, 15, 16, 319, 328, 344 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_1 , згідно найменувань даних технічного паспорта.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду вродовж тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Суддя В.Л. Маренюк