КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/513/2025 Суддя-доповідач: Гаращенко Д.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Гаращенка Д.Р.

суддів Євграфової Є.П., Писаної Т.О.,

при секретарі Ганжалі С.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та адвоката Єгорова Богдана Станіславовича представника ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоптторг» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Білоптторг» (далі ТОВ «Білоптторг») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Просило стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за договором підряду № 27/12 від 27.12.2010 у розмірі 2 995 083,00 грн., пеню за договором у розмірі 2 995 083,00 грн.; заборгованість за договором підряду № 01/10 від 01.10.2010 у розмірі 2 649 023,00 грн. та пеню у розмірі 1 351 001,73 грн.; заборгованість за договором підряду № 30/06 від 30.06.2011 у розмірі 2 961 749,00 грн. та пеню у розмірі 2 961 749,00 грн, а всього заборгованість у розмірі 15 913 688,73 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 27.12.2010 між ФОП ОСОБА_8 та ОСОБА_1 і ОСОБА_4 було укладено договір підряду №27-12;

01.10.2010 ФОП ОСОБА_6 було укладено договір підряду №01/10; 30.06.2011 між ФОП ОСОБА_7 та ОСОБА_1 і ОСОБА_4 було укладено договір підряду №30/06.

За зазначеними договорами підряду ФОП виконали роботу по реконструкції та ремонту житлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачі свої зобов`язання за договорами підряду в частині оплати виконаних робіт не виконали, в зв`язку з чим за договорами утворилася заборгованість.

15.02.2013 ФОП ОСОБА_5 , ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 за договорами цесії ТОВ «Білоптторг» було переуступлено права вимоги за зазначеними договорами підряду.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоптторг» задоволено частково.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоптторг»:

- 2 995 083 грн. основного боргу та 2 995 083 грн. пені за договором підряду № 27/12 від 27.12.2010;

- 2 649 023 грн. основного боргу та 1 351 001 грн. 73 коп. пені за договором підряду № 01/10 від 01.10.2010;

- 2 961 749 грн. основного боргу та 2 961 749 грн. пені за договором підряду № 30/06 від 30.06.2011,

Всього заборгованість в розмірі 15 913 688 грн. 73 коп., тобто по 7 956 844 грн. 37 копійок з кожного.

Стягнуто в рівних частинах з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоптторг» судовий збір в сумі 3 441,00 грн., тобто по 1 720,50 грн. з кожного.

Суд першої інстанції дійшов до висновку, що зважаючи на те, що роботи по реконструкції та ремонту житлових приміщень гуртожитку фактично виконані та прийняті відповідачами, а також відповідають роботам, вказаним в актах приймання-передачі, однак, не оплачені ними, з відповідачів в рівних частинах слід стягнути на користь позивача суми заборгованості по договорам підряду та пеню за порушення строків оплати вартості робіт.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги ОСОБА_4 та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 10 січня 2024 року адвокат Єгоров Богдан Станіславович представник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що під час розгляду справи в суді першої інстанції ні позивачем, ні третіми особами не було спростовано доводи відповідачів щодо неможливості ФОП виконати будівельні роботи внаслідок відсутності у них грошових коштів.

Судом першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення не було враховано висновки, викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2016, в якій встановлено факт укладення між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 договору щодо реалізації спільного проекту з реконструкції нерухомого майна, умови якого ОСОБА_3 були виконані.

Вважає, що суд першої інстанції порушив норми процесуального законодавства, поклавши в основу рішення докази, які є неприпустимими у зв`язку з порушенням порядку їх надання та фактичного дослідження.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 14 січня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що договори підряду №27/12 від 27.12.2010, №01/10 від 01.10.2010, №30/06 від 30.06.2011 та акти до них були укладені без відома та погодження ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

В рамках кримінального провадження № 0011705 від 20.07.2013 було висунуто обвинувачення ОСОБА_9 , а ОСОБА_4 та ОСОБА_1 визнано потерпілими по справі, тому вважає, що до моменту розгляду кримінальної справи № 761/26277/16-к наявні підстави для зупинення провадження.

Вважає, що судом першої інстанції порушено принцип змагальності сторін, оскільки на його думку суд зайняв однобоку позицію позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги ОСОБА_2 та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 09 квітня 2024 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначила, що судом першої інстанції не було досліджено надані відповідачами докази, які містяться в матеріалах справи.

Зазначає, що судом першої інстанції формально дослідив Висновок експерта, який покладено в основу оскаржуваного рішення та вважає, що він не є достатнім доказом виконання договорів підряду.

Вважає, що суд першої інстанції не встановив всіх обставин справи, адже здійснив стягнення на користь позивача по Актах, які не стосуються Договорів підряду та по яких не було передано право вимоги, а також здійснив невірне нарахування та стягнення сум пені на користь позивача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги ОСОБА_3 та її узагальнені доводи

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, 10 травня 2024 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначив, що судом першої інстанції не було досліджено надані відповідачами докази.

Вважає, що акти виконаних робіт не надають новому кредитору права вимагати стягнення грошових зобов`язань за ними, так як вони складені не на виконання договору підряду від №30/06 від 30.06.2011.

Вказує, що у позивача відсутнє право на стягнення з відповідачів суми грошових коштів, що вказані у актах виконаних робіт № 13, 14, 16, 22 на загальну суму 1 242 065,00 грн. та нараховувати пеню за суму заборгованості за вказаними актами, адже право вимоги за ними за Договором уступки вимоги (цесії) №15/02/13-5, позивачу від ФОП ОСОБА_5 не передавалось.

Вважає, що позовні вимоги щодо пені не можуть бути нараховані за межами строку позовної давності.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

15 лютого 2024 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоптторг» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_4

11 березня 2024 року від ОСОБА_4 надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1

14 березня 2024 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоптторг» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1

14 травня 2024 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоптторг» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_2

21 травня 2024 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоптторг» надійшло клопотання про зупинення провадження по справі.

21 травня 2024 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоптторг» повторно надійшло клопотання про зупинення провадження по справі.

04 липня 2024 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоптторг» надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3

10 вересня 2024 року від ОСОБА_4 надійшло клопотання про доручення до матеріалів справи клопотань про витребування документів, про виклик свідків та про витребування у позивача та третіх осіб документів для огляду.

28 жовтня 2024 року від ОСОБА_5 надійшли заперечення на клопотання про виклик свідків та призначення експертизи.

28 жовтня 2024 року від ОСОБА_4 надійшло повторне клопотання про призначення додаткової експертизи.

29 жовтня 2024 року від Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоптторг» надійшло заперечення на клопотання про призначення додаткової експертизи.

01 листопада 2024 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційні скарги ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_2

04 листопада 2024 року від ОСОБА_4 надійшла заява щодо поданих раніше клопотань та порядку їх розгляду.

12 лютого 2024 року від ОСОБА_4 надійшла заява щодо поданих раніше клопотань та порядку їх розгляду.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

В судовому засіданні представники апелянтів адвокат Єгоров Б.С. представник ОСОБА_4 , адвокат Скрипченко Є.І. представник ОСОБА_1 підтримали апеляційні скарги, з наведених в них підстав, просили їх задовольнити.

Просили суд рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені позову.

Представник ТОВ «Білоптторг» адвокат Ярошенко Д.В., та представник третьої особи ОСОБА_8 адвокат Александрова Н.М. заперечували проти задоволення апеляційних скарг, просили залишити їх без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція суду апеляційної інстанції

Вислухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу які з`явились у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та наявні у справі докази колегія суддів дійшла до наступного висновку.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судом першої інстанції встановлено, що 27.12.2010 між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , в особі їх представника діючого на підставі довіреності ОСОБА_9, та ФОП ОСОБА_5 було укладено договір підряду №27/12, за умовами якого ФОП ОСОБА_8 мав виконати комплекс робіт по реконструкції та ремонту житлових приміщень гуртожитку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження виконання передбачених в Договорі підряду №27/12 від 27.12.2010 робіт, позивач надав до суду копії актів приймання виконаних будівельних робіт №4 від 31.03.2011, №5 від 31.03.2011, №6 від 29.04.2011, №7 від 31.05.2011, №12 від 30.12.2011, №15 від 29.02.2012, №17 від 30.04.2012, №23 від 31.08.2012 (а.с. 17-53 т.1), які підписані ФОП ОСОБА_8 та представником від імені відповідачів їх уповноваженою особою ОСОБА_9 .

Згідно копії Акту звірки взаємних розрахунків за Договором підряду №27/12 від 27.12.2010 станом на 05.09.2012, підписаного від імені замовника ОСОБА_9 та підрядником ФОП ОСОБА_8 , заборгованість замовників перед підрядником станом на 05.09.2012 становить 2 995 083,00 грн.

Оскільки відповідачі свої зобов`язання щодо оплати виконаних робіт не виконали, ФОП ОСОБА_5 07.09.2012 звернувся до замовників з претензією щодо сплати заборгованості.

Уповноважений представник Замовників, ОСОБА_9 у відповіді на компенсацію визнав наявність заборгованості за договором підряду, однак у зв`язку з відсутністю коштів для погашення заборгованості просив надати відстрочку на погашення боргу строком на 6 місяців.

15 лютого 2013 року між ТОВ «Білоптторг» (далі - Цедент) та ФОП ОСОБА_5 (далі - Цесіонарій) був укладений Договір цесії №15/02/13-1 за яким ТОВ «Білоптторг» набуло право вимоги за договором підряду №27/12 до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 по сплаті вартості послуг отриманих від цедента у загальній сумі 2 995 083 грн., а також сплати за порушення встановлених договором строків оплати вартості робіт пені в розмірі 2 995 083 грн.

01.10.2010 між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , в особі їх представника за довіреністю ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_6 було укладено договір підряду № 01/10, за умовами якого ФОП ОСОБА_6 виконав комплекс робіт по реконструкції та ремонту житлових приміщень гуртожитку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Виконання робіт передбачених в Договорі підряду №01/10 від 01.10.2010, підтверджуються копіями актів приймання виконаних будівельних робіт №1 від 29.10.2010., №2 від 31.01.2011, №3 від 28.02.2011, №18 від 31.05.2012, №19 від 31.05.2012, №20 від 31.05.2012, №21 від 31.05.2012,№24 від 29.12.2012, №25 від 29.12.2012 (а.с. 65-96 т.1), ЯКІ підписані ФОП ОСОБА_6 та представником відповідачів ОСОБА_9 .

Згідно з Актом звірки взаємних розрахунків за Договором підряду №01/10 від 01.10.2010 станом на 02.01.2013, ОСОБА_9 і ОСОБА_6 , заборгованість відповідачів за договором підряду, станом на 02.01.2013, становить 2 649 023,00 грн.

03.01.2013 ФОП ОСОБА_6 звернувся до Замовників з претензією щодо сплати заборгованості.

Уповноважений представник замовників, ОСОБА_9 , 25.01.2013 у відповіді на претензію визнав наявну заборгованість за договором, однак у зв'язку з відсутністю коштів просив надати відстрочку для погашення боргу строком на 6 місяців.

15 лютого 2013 року між ТОВ «Білоптторг» та ФОП ОСОБА_6 було укладено Договір цесії №15/02/13-3 за яким ТОВ «Білоптторг» набуло право вимоги за договором підряду №01/10 у загальній сумі 2 649 023,00 грн., а також сплати за порушення встановлених договором строків оплати вартості робіт пені в розмірі 2 649 023,00 грн.

30.06.2011 між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 в особі їх представника за довіреністю ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_7 було укладено договір підряду №30/06 від 30.06.2011, відповідно до якого ФОП ОСОБА_10 виконав комплекс робіт по реконструкції та ремонту житлових приміщень гуртожитку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно з актами приймання виконаних будівельних робіт №8 від 30.09.2011, №9 від 30.09.2011, №10 від 30.12.2011, №11 від 30.12.2011, №13 від 29.02.2012, №14 від 29.02.2012, №16 від 30.03.2012, №22 від 31.08.2012 (а.с. 108-144 т.1) підписаних ФОП ОСОБА_7 та від імені відповідачів їх уповноваженою особою ОСОБА_9 підтверджується виконання робіт за договором підряду.

Згідно з Актом звірки взаємних розрахунків за Договором підряду №30/06 від 30.06.2011, підписаного від імені замовників ОСОБА_9 та підрядником ФОП ОСОБА_7 , станом на 04.09.2012, заборгованість Замовників перед Підрядником становить 2 961 749,00 грн.

06.09.2012 ФОП ОСОБА_7 звернувся до замовників з претензією щодо сплати заборгованості.

У відповіді наданої представником замовників ОСОБА_9 від 19.09.2012 було підтвердженого наявність заборгованості за договором. У зв'язку з відсутністю коштів просив надати відстрочку на погашення боргу строком на 6 місяців.

15 лютого 2013 року між ТОВ «Білоптторг» та ФОП ОСОБА_7 було укладено Договір цесії №15/02/13-2 за яким ТОВ «Білоптторг» набуло право вимоги, за договором підряду №30/06 по сплаті вартості послуг отриманих від цедента у загальній сумі 2 961 749,00 грн., а також сплати за порушення встановлених договором строків оплати вартості робіт пені в розмірі 2 961 749,00 грн.

Відповідно до п. 3.3 Договору підряду № 27/12 від 27.12.2010, п. 3.3 Договору підряду № 01/10 від 01.10.2010 та п. 3.3 Договору підряду № 30/06 від 30.06.2011 Замовник зобов`язувався оплачувати виконані роботи протягом 3-х банківських днів з моменту підписання актів виконаних робіт.

Згідно висновку експерта за результатами проведеної судової будівельно-технічної експертизи № 1724/14-33 від 07.07.2014 встановлено, що будівельні роботи виконувались у період з жовтня 2010 по грудень 2012 та в цілому, фактично відповідають роботам, вказаним в актах приймання-передачі виконаних будівельних робіт, що були надані на дослідження. Роботи, які є демонтажними, прихованими та супутніми, і, які перевіряються поетапно в процесі їх виконання, не можуть бути перевірені за результатами натурного обстеження. Разом з тим, без виконання даних робіт неможливо було б проведення подальших робіт з влаштування оздоблення стін та стелі, покриттів підлог, фасадних робіт тощо, і, відповідно подальшої експлуатації та функціонування будівлі за призначенням (т. 2, а.с. 170-179).

З аналізу актів приймання виконаних будівельних робіт та висновків експертизи вбачається, що роботи по реконструкції та ремонту житлових приміщень гуртожитку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , були виконані фізичними особами-підприємцями ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на підставі укладених договорів підряду орієнтовно в період з жовтня 2010 року по грудень 2012 року на суму, вказану в актах звірки взаємних розрахунків за цими договорами. Будівельні роботи, що проведені в житлових приміщеннях гуртожитку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , фактично відповідають роботам, що вказані в актах приймання виконаних будівельних робіт.

Також про факт виконання робіт на об`єкті, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , свідчить ділова переписка між уповноваженим представником ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та підрядниками, а саме, претензія № 07/09/12-2 від 07.09.2012, відповідь на претензію № 21/09-2 від 21.09.2012, претензія № 031 від 03.01.2013, відповідь на претензію № 25/01-1 від 25.01.2013, претензія № 3/05/12-1 від 06.09.2012 та відповідь на претензію № 15-3 від 19.09.2012.

Відповідно до наданих документів роботи по реконструкції та ремонту житлових приміщень гуртожитку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , фактично виконані, відповідають роботам, вказаним в актах приймання-передачі виконаних будівельних робіт, прийняті відповідачами в особі представника без зауважень, що підтверджується актами виконаних робіт, доказів на підтвердження того, що вказані роботи були виконані іншими особами на підставі інших договорів відповідачами не надано, однак відповідачі безпідставно ухиляються від їх оплати.

Матеріалами справи встановлено, що відповідачі звернулись із рядом позовних заяв про визнання недійсними договорів підряду, актів виконаних робіт, довіреності та договорів цесії.

Так, ОСОБА_4 звернувся з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 про визнання недійсними договорів підряду.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 13.10.2016 (справа №759/8201/16-ц) позов ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів задоволено, визнано недійсним з моменту укладання Договір підряду № 27/12 від 27 грудня 2010 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 ; визнано недійсним з моменту укладання Договір підряду № 01/10 від 01 жовтня 2010 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 ; визнано недійсним з моменту укладання Договір підряду № 30/06 від 30 червня 2011 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 .

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 березня 2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року скасовано в частині задоволених позовних вимог про визнання недійсним з моменту укладання договору підряду № 27/12 від 27 грудня 2010 року між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 та в частині стягнення судового збору 183,73 грн. та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Рішенням встановлено, що за змістом довіреності від 06 липня 2010 року, виданої ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_9 , довіритель уповноважив ОСОБА_9 представляти його інтереси як власника (співвласника) житлових приміщень гуртожитку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 -є, перед усіма фізичними і юридичними особами та вчиняти юридично значимі дії, пов`язані з цим майном, зокрема і в будівельних організаціях для чого представнику було надано право укладати відповідні договори, в тому числі договори надання послуг водопостачання та водовідведення.

Обсяг повноважень представника включає право на укладення договорів та не обмежується лише укладенням договорів на участь в експлуатаційних витратах та утриманні житлового будинку, а також договорів щодо надання послуг зв`язку, телекомунікаційних послуг, послуг тепло-, водо-, електропостачання та водовідведення.

Обмеження повноважень в довіреності не встановлювались.

Представник замовників ОСОБА_9 , укладаючи 27 грудня 2010 року договір підряду з ФОП ОСОБА_5 , діяв в межах наданих йому повноважень.

Постановою Київського апеляційного суду від 16 січня 2018 року апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 задоволено частково. Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 13 жовтня 2016 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_6 про визнання недійсним договору підряду № 01/10 від 1 жовтня 2010 року, укладеного між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Постановою встановлено що, аналіз змісту абзаців першого та другого довіреності у їх сукупності та взаємному зв`язку дає суду підстави вважати, що перелік договорів, на укладення яких був уповноважений ОСОБА_9 , є значно ширшим і не обмежується лише укладенням договорів на участь в експлуатаційних витратах та утриманні житлового будинку, а також договорів про надання послуг зв`язку, телекомунікаційних послуг, послуг тепло-, водо-, електропостачання та водовідведення, а тому у суду відсутні підстави вважати, що оспорюваний договір підряду № 01/10 від 1 жовтня 2010 року був укладений ОСОБА_9 із перевищенням повноважень, наданих йому у довіреності.

Постановою Верховного Суду від 16.01.2020 Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діяла представник ОСОБА_11 , на рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 березня 2017 року залишено без задоволення, рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 березня 2017 року залишено без змін; касаційну скаргу ОСОБА_4 , в інтересах якого діяв адвокат Ткачук Олександр Вікторович, на постанову Апеляційного суду міста Києва від 16 січня 2018 року залишено без задоволення, постанову Апеляційного суду міста Києва від 16 січня 2018 року залишено без змін.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2020 року апеляційну скаргу адвоката Середи Валерії Юріївни представника ОСОБА_7 задоволено частково, заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2016 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 про визнання недійсним договору підряду №30/06 від 30 червня 2011 року, укладеного між ОСОБА_4 , ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_7 , а також в частині стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_7 судового збору скасовано, ухвалено нове рішення в цій частині про відмову в позові.

Судом встановлено, що представник ОСОБА_9 , укладаючи 30 червня 2011 року договір підряду №30/06 з ФОП ОСОБА_7 , діяв в межах наданих йому повноважень, а тому відсутні підстави для висновку про укладення представником договору з перевищенням наданих йому повноважень.

В подальшому, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоптторг», третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсним договору та визнання відсутнім права вимоги, в якому просила визнати недійсним з моменту укладення Договору уступки вимоги (цесії №15/02/13-1 від 15.02.2013 укладений між ОСОБА_5 та ТОВ «Білоптторг» в частині відступлення права вимоги оплати виконаних робіт на загальну суму 1355014 грн 00 коп. та відступлення права вимоги сплати пені на загальну суму 1355014 грн 00 коп.; визнати відсутнім з ТОВ «Білоптторг» права вимоги до ОСОБА_1 та ОСОБА_4 сплати суми коштів у розмірі 2710028 грн 00 коп., що виникло на підставі недійсного правочину договору уступки вимоги (цесії) №15/02/3/13-1 від 15.02.2013 в частині вказаної суми.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 23 квітня 2018 року (справа №759/9947/16) позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоптторг», третя особа: ОСОБА_4 про визнання недійсним договору та визнання відсутнім права вимоги залишено без задоволення.

Рішення переглядалось в апеляційному та касаційному порядку, залишено без змін та набрало законної сили.

ОСОБА_1 зверталась з позовом до ФОП ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , фізичної особи-підриємця ОСОБА_6 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання договорів підряду та актів недійсними.

Просила суд визнати недійсним договір підряду №27/12 від 27.12.2010, що підписаний ОСОБА_9 , як представником ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , із ФОП ОСОБА_5 , та Акти приймання виконаних будівельних робіт до договору підряду №27/12 від 27.12.2010 - №4 від 31.03.2011, №5 від 31.03.2011, №6 від 29.04.2011, №7 від 31.05.2011, №12 від 30.12.2011, №15 від 29.02.2012, №17 від 30.04.2012, №23 від 31.08.2012; визнати недійсним договір підряду №01/10 від 01.10.2010, підписаний ОСОБА_9 , як представником ОСОБА_1 та ОСОБА_4 із ФОП ОСОБА_6 та Акти приймання виконаних будівельних робіт до договору підряду №01/10 від 01.10.2010- №1 від 29.10.2010, №2 від 31.01.2011, №3 від 28.02.2011, №18 від 31.05.2012, №19 від 31.05.2012, №20 від 31.05.2012, №21 від 31.05.2012, №24 від 29.12.2012, №25 від 29.12.2012; визнати недійсним договір підряду №30/06 від 30.06.2011 року, що підписаний ОСОБА_9 , як представником ОСОБА_1 та ОСОБА_4 із ФОП ОСОБА_7 та Акти приймання виконаних будівельних робіт до договору підряду №30/06 від 30.06.2011 - №8 від 30.09.2011, №9 від 30.09.2011, №10 від 30.12.2011, №11 від 30.12.2011, №13 від 29.02.2012, №14 від 29.02.2012, №16 від 30.03.2012, №22 від 31.08.2012.

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 26 червня 2023 року (справа №759/25757/21) у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 31.10.2013 (справа №759/11202/13-ц), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.12.2013, відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_12 та ТОВ «Білоптторг» про визнання недійсним договору уступки права вимоги (цесії) № 15/02/13-1 від 15.02.2013. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.01.2014 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на вказані судові рішення відмовлено.

Крім того, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20.02.2014 (справа №759/11203/13-ц, https://reyestr.court.gov.ua/Review/37855164), залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.06.2014, було відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_13 до ФОП ОСОБА_7 та ТОВ «Білоптторг» про визнання недійсним договору уступки права вимоги (цесії) № 15/02/13-5 від 15.02.2013.

Більш того, рішенням Апеляційного суду Київської області від 22.05.2014 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 та ОСОБА_13 до ФОП ОСОБА_6 та ТОВ «Білоптторг» про визнання недійсним договору уступки права вимоги (цесії) № 15/02/13- 3 від 15.02.2013.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції повністю відповідає зазначеним вимогам враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовник), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Статтею 526 ЦК України закріплено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У випадку невиконання зобов`язання в строк, встановлений договором або законом, боржник, відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України, вважається таким, що прострочив.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції суд першої інстанції прийшов до висновку, що підрядникам було надано доступ до приміщень гуртожитку, роботи виконувалися протягом тривалого часу, в подальшому були прийняті замовниками без заперечень, жодних зауважень до якості робіт ними пред`явлено не було, будь-яких заяв або звернень про перешкоджання відповідачам у доступі до приміщень гуртожитку відповідачами надано не було.

Матеріалами справи не спростовано виконання ФОПами робіт, які зазначені в актах виконаних робіт.

Виконані роботи не оплачені.

Договори підряду, акти виконаних робіт та договори цесії не були визнано судами недійсними.

Щодо не врахування висновків, викладених в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2016, в якій встановлено факт укладення між ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 договору щодо реалізації спільного проекту з реконструкції нерухомого майна, умови якого ОСОБА_3 були виконані колегія суддів зазначає наступне.

Встановлені обставини в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.11.2016, не спростовують правомірність укладення договорів підряду і існування по ним заборгованості.

Оцінка апелянта дій суду першої інстанції з точки зору порушення судом норм процесуального законодавства і невірною оцінкою доказів не знайшла свого підтвердження під час апеляційного перегляду.

Доводи апелянтів щодо укладення договорів підряду №27/12 від 27.12.2010, №01/10 від 01.10.2010, №30/06 від 30.06.2011 та актів виконаних робіт без відома та погодження ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , також не приймаються колегією суддів, оскільки зазначені обставини вже були предметом судових розглядів де перевірялась та встановлювалась правомочність дій ОСОБА_9 представника ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Судами було визнано дійсність довіреності і правомочність дій ОСОБА_9 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_1 .

Висунення обвинувачення ОСОБА_9 в рамках кримінального провадження № 0011705 від 20.07.2013 та визнання ОСОБА_4 та ОСОБА_1 потерпілими по справі на розгляд справи не впливає, оскільки конституційний принцип презумпції невинуватості є багатоаспектним, діє на всіх стадіях кримінального провадження та навіть після його завершення, адже сутність цього принципу полягає в тому, що презумпція стосовно непричетності особи до вчинення кримінального правопорушення має універсальний характер, поширюється на всі сфери суспільного життя особи та діє доти, доки її не спростовано належним чином, тобто, за приписами статті 62 Конституції України, у законному порядку й обвинувальним вироком суду.

У розумінні зазначених конституційних приписів метою принципу презумпції невинуватості є захист особи, стосовно якої здійснюється/здійснювалось кримінальне провадження, від будь-яких виявлених у зв`язку із цим форм осуду від публічної влади, унаслідок чого піддано сумніву непричетність такої особи до вчинення кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

За частиною першою статті 62 Конституції України лише обвинувальний вирок суду є тим судовим актом, у якому повинна бути встановлена винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, тому інші акти публічної влади не можуть містити жодних позицій щодо винуватості особи, навіть у вигляді припущень стосовно такої винуватості.

Доводи щодо підстав зупинення розгляду справи до моменту розгляду кримінальної справи № 761/26277/16-к, колегія суддів вважає необґрунтованими.

Доводи апелянтів щодо не дослідження судом першої інстанції обставин справи колегія суддів не приймає, оскільки вони носять поверхневий характер.

В численних судових розглядах апелянти не одноразово намагались довести відсутність підстав для стягнення з них коштів намагаючись визнати недійсними довіреність представника Гріна С.В., самі договори підряду, що кінцево закінчувалось відмовою у задоволені їх позову.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було вірно досліджено Висновок експерта, який покладено в основу оскаржуваного рішення та надана певна оцінка зазначеному висновку.

Інші доводи апелянтів на законність висновків суду першої інстанції не впливають.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку про залишення апеляційних скарг без задоволенні, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 375, 383, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та адвоката Єгорова Богдана Станіславовича представника ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 12 грудня 2023 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 21 квітня 2025 року.

Головуючий Д.Р. Гаращенко

Судді Є.П. Євграфова

Т.О. Писана