ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3338/25 Справа № 932/5140/24 Суддя у 1-й інстанції - Куцевол В. В. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

при секретарі Гречишниковій О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк» на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2024 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2024 року Акціонерне товариство «Сенс Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості.

Позовні вимоги Банку мотивовані тим, що 05 серпня 2023 року між АТ «Альфа Банк», правонаступником якого є АТ «Сенс Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 631658868, шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про акцепт пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії.

Відповідно до умов кредитного договору, банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором щодо надання позичальнику кредиту виконав в повному обсязі.

Однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 17 липня 2023 року має заборгованість в розмірі 154 380,15 грн., яка складається з: 123 993,55 грн. - тіло кредиту, 29 545,56 грн. прострочене тіло кредиту, 841,04 грн. відсотки за користування кредитом.

Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача вказану суму кредитної заборгованості.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2024 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Банку.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство «Сенс Банк» посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просило рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги Банку задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що факт укладення 21 травня 2021 року кредитного договору підтверджений належними та допустимими доказами, а зазначення у позові дати укладення кредитного договору 08 серпня 2023 року, є опискою.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просив залишити без змін рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2024 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду без змін, з наступних підстав.

Так, матеріалами справи та судом першої інстанції встановлено, що банк у позовній заяві зазначив, що між сторонами 05 серпня 2023 року було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № , за умовами якого Банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а відповідач - в порядку та на визначених умовах повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, комісію та інші платежі передбачені договором.

Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором щодо надання позичальнику кредиту виконав в повному обсязі.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом 17 липня 2023 року, заборгованість відповідача за кредитним договором №631658868 складає 154 380,15 грн., з яких: 123 993,55 грн. - тіло кредиту, 29 545,56 грн. прострочене тіло кредиту, 841,04 грн. відсотки за користування кредитом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив з недоведеності банком факту укладення кредитного договору 05 серпня 2023 року, оскільки додані до матеріалів справи: паспорт споживчого кредиту, довідка про ідентифікацію клієнта датовані 21 травня 2021 року, виписка по рахунку надана за період з 21 травня 2021 року по 17 липня 2023 року.

Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України, ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Встановивши, що на підтвердження укладання кредитного договору 05 серпня 2023 року, позивачем не було надано належних доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 05 серпня 2025 року, оскільки такі вимоги є недоведеними.

Доводи апелянта в скарзі про те, що посилання у позові на дату укладення кредитного договору 08 серпня 2023 року, є опискою, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суд розглядає справи лише в межах заявлених вимог.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції чітко вказав підстави для відмови у задоволенні позовних вимог, які відповідають нормам чинного законодавства та з якими погоджується колегія суддів.

Інші доводи апелянта колегією суддів перевірені та визнані такими, що не впливають на законність рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи даний спір, суд першої інстанції повно, всебічно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскаржуване рішення, як таке, що відповідає нормам матеріального та процесуального права повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

В зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги поверненню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Сенс Банк» залишити без задоволення.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 22 квітня 2025 року.

Повний текст судового рішення складено 24 квітня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова