Справа № 758/748/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва

в складі головуючої судді Левицької Я.К.,

за участю секретаря судового засідання Новіцької О.К.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ :

У провадженні суду перебуває вказана цивільна справа.

03.04.2025 року до суду надійшло клопотання відповідачки ОСОБА_3 про надання сторонам строку на примирення, вказуючи на те, що наразі є передчасним висновок представника позивача ОСОБА_1 щодо того, що шлюб з позивачем припинив своє існування і вичерпані усі засоби для його збереження. У зв`язку з наведеним, просить зупинити розгляд справи. Крім того, ОСОБА_3 просить справу розглядати без її участі за наявними у справі матеріалами.

У судовому засіданні представник позивача заперечив щодо задоволення клопотання. Зазначив, що шлюб між ОСОБА_2 до ОСОБА_3 вже фактично припинено. Позивач живе з іншою сім`єю та надання строку на примирення є недоцільним. Наполягав на розірванні шлюбу.

Суд, дослідивши клопотання відповідача, вислухавши думку представника позивача, оцінивши викладенівідповідачем підстави для надання строку на примирення приходить до наступного.

Відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Вирішуючи, у відповідності до ст. 111 СК України, необхідність вжиття заходів щодо примирення подружжя, суд враховує, що закріплена у цій статті норма є диспозитивною, оскільки суд вживає заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення.

Крім того, суд враховує положення пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», яка визначає, що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення.

Наведене узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові КЦС ВС від 11.06.2019 року № 605/434/18 (61-3235св19).

Судом встановлено, що сторони 06.03.2003 року зареєстрували шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей, один з яких є неповнолітнім. Хоча сторони і проживають окремо, однак відповідач виявив бажання вжити заходів для відновлення шлюбних стосунків та спільного побуту з метою збереження сім`ї.

З огляду на викладене, суд вважає, що сторонам слід надати строк для примирення, оскільки таке не суперечитиме моральним засадам суспільства та спрямовано на збереження родини, враховуючи, що надання строку на примирення є категорією особистісних стосунків чоловіка та дружини, надання можливості відновити саме ці стосунки на засадах взаємної любові, розуміння та підтримки.

При визначенні конкретного строку для примирення сторін, суд керується положеннями пункту 10 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», відповідно до яких роз`яснено, що при визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Відповідно до ч. 7 ст. 240 ЦПК України передбачено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Суд вважає, що з урахуванням пояснень представника позивача, обґрунтування клопотання про надання строку на примирення, окремого проживання сторін, слід надати сторонам строк для примирення терміном один місяць, якого на думку суду, має бути достатньо для вчинення сторонами дій спрямованих на збереження родини.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що сторонам необхідно надати строк для примирення терміном один місяць, а тому провадження у справі підлягає зупиненню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 111 Сімейного Кодексу України, ст. 240, 251, 259, 260-261, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

Клопотання відповідача про надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу- задовольнити.

Надати сторонам строк для примирення терміном один місяць, тобто до 24.05.2025 року.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу зупинити до закінчення строку для примирення, визначеного судом.

Наступне судове засідання призначити на 15 годину 00 хвилин 26 травня 2025 року в приміщенні Подільського районного суду м. Києва (м. Київ, вул. Волоська, буд. 6/14-Б, зал судових засідань № 3 ).

Копію ухвали про зупинення надіслати відповідачу для відома.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя Я.К. Левицька