ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-др/753/95/25
У Х В А Л А

"24" квітня 2025 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Трусова Т. О., розглянувши заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 13.03.2025 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики.

14.03.2025 відповідач ОСОБА_1 , від імені якого діє представник ОСОБА_3 ,звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 500 грн.

До заяви відповідач додав договір про надання правничої допомоги від 07.02.2025 та акт наданих послуг від 14.03.2025.

За результатами дослідження матеріалів справи суд дійшов висновку про залишення вказаної заяви без розгляду з таких підстав.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше 20 днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частинами другою, третьою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частинами першою та другою статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Отже за загальним правилом питання про розподіл судових витрат має вирішуватися судом одночасно з ухваленням рішення по суті позовних вимог, при цьому законодавець передбачив можливість розгляду цього питання і після вирішення справи, але лише за наявності визначених умов, а саме: неможливості подання доказів розміру понесених витрат внаслідок поважних причин з подачею відповідної заяви «про це» до закінчення судових дебатів.

З матеріалів справи убачається, що у поданому ОСОБА_1 відзиві на позовну заяву було зазначено про те, що підтвердження понесення ним судових витрат буде надано суду у строки, встановлені ЦПК України, а у його прохальній частині містилась вимога про стягнення з позивача понесених відповідачем судових витрат.

Разом з тим жодних даних про наявність поважних причин, які перешкоджали поданню договору про надання правничої допомоги та інших доказів на підтвердження розміру витрат відповідача на правничу допомогу, відзив на позовну заяву не містить та у ньому немає чіткого посилання на строк, у який відповідач має намір подати такі докази.

До закінчення судових дебатів у справі окрема заява з зазначених питань від представника відповідача не надходила.

За таких обставин зазначення у прохальній частині позовної заяви узагальненої вимоги про стягнення судових витрат за результатами вирішення спору не може розцінюватись як належне звернення до суду із заявою про відшкодування судових витрат (в тому числі на правничу допомогу), адже за такого викладу прохальної частини, без наведення жодних мотивів та обґрунтувань неможливості подання доказів витрат на правничу допомогу, у суду немає підстав та обов`язку вирішувати питання про судові витрати, як і призначати судове засідання для його вирішення.

Схожий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 26.07.2023 по справі № 160/16902/20.

Наведене означає, що заяву про ухвалення додаткового рішення подано без додержання вимог, встановлених частиною першою статті 246 та частиною восьмою статті 141 ЦПК України в частині належного та своєчасного звернення із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, що є підставою для залишення її без розгляду.

Керуючись статтями 246, 141, 258-261, 352, 353, 354 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Заяву відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на ухвалу суду подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя:

Ухвала підписана суддею 24.04.2025.