Єдиний унікальний номер судової справи: 474/1469/23
Номер провадження 22-ц/812/802/25
У Х В А Л А

22 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого: Крамаренко Т.В.

суддів: Самчишиної Н.В., Ямкової О.О.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк», подану в його інтересах адвокатом Рудницьким Юлієм Ігоровичем на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 16 травня 2024 року, ухваленого по справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» (надалі АТ «Сенс Банк») до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 16 травня 2024 року в задоволенні позову АТ «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 631029571 від 03 жовтня 2018 року в сумі 45 156, 56 грн, відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням суду, 04 квітня 2025 року адвокат Рудницький Ю.І. діючи в інтересах АТ «Сенс Банк» подав через систему «Електронний суд» апеляційну скаргу з пропуском строку на апеляційне оскарження. При цьому, в самій апеляційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку.

Ухвалою Миколаївського аеляційного суду від 09 квітня2025 року підстави, наведені адвокатом Рудницьким Юлієм Ігоровичем в апеляційній скарзі щодо поновлення строку визнано неповажними, апеляційну скаргу залишено без руху та запропоновано АТ «Сенс Банк» навести інші поважні причини пропуску процесуального строку.

Вказану ухвалу суду було доставлено до Електронного кабінету АТ «Сенс Банк» 10 квітня 2025 року о 06 год 51 хв.

16 квітня 2025 року адвокат Рудницький Ю.І. подав через систему «Електронний суд» заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, в якій як на поважність причин пропуску строку зазначив, зокрема, те що під час розгляду справи в суді першої інстанції представництво інтересів АТ «Сенс Банк» здійснював інший представник адвокат Мужик Н.Т., якому і було надіслано копію оскаржуваного рішення суду. Натомість, як зазначає ОСОБА_2 на його електронну пошту повний текст оскаржуваного рішення суду не надходив.

Дослідивши матеріали справи та вивчивши заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою АТ «Сенс Банк», подану в його інтересах адвокатом Рудницьким Ю.І. на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 16 травня 2024 року, необхідно відмовити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, з огляду на наступне.

Як вбачається з системи «Електронний суд» Врадіївським районним судом Миколаївської області 16 травня 2024 року було ухвалено оскаржуване рішення суду, яке 17 травня 2024 року о 18 год 41 хв було доставлено до електронного суду.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що АТ «Сенс Банк» має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі Електронний суд з 17 жовтня 2023 року. Більш того, адвокат Рудницький Ю.І. з 14 грудня 2020 року також має зареєстрований електронний кабінет у підсистемі Електронний суд.

Отже, адвокат Рудницький Ю.І. як представник АТ «Сенс Банк» мав можливість ознайомитись зі змістом оскаржуваного рішення суду в своєму електронному кабінеті з 18 травня 2024 року.

Більш того, про обізнаність адвоката Рудницького Ю.І. щодо наявності рішення суду у даній справі також свідчить подана ним 17 червня 2024 року через систему «Електронний суд» заява про видачу виконавчих листів.

За такого, з урахуванням положень ч.2 ст. 354 ЦПК України АТ «Сенс Банк» мало звернутись до суду з апеляційною скаргою протягом тридцяти днів з 17 травня 2024 року.

Натомість, апеляційна скарга адвокатом Рудницьким Ю.І. подана до Миколаївського апеляційного суду 04 квітня 2025 року, тобто майже через рік з дня ухвалення оскаржуваного рішення суду.

У статті 44 ЦПК України закріплено обов`язок учасників справи, добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Учасник справи розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ст. 12 ч. 4, ст. 13 ч. 3 ЦПК України).

Таким чином, учасники процесу, маючи беззаперечне право на апеляційний перегляд справи (ст. 129 ч. 2 п. 8 Конституції України, ст. 2 ч. 3 п. 8, ст. ст. 17,352 ЦПК України), реалізують це право на власний розсуд і зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов`язки, дотримуватися строків, порядку і процедури апеляційного оскарження судового рішення.

Апеляційний суд зазначає, що вирішення питання щодо поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який згідно положень ст. 354 ЦПК України за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Отже суд з урахуванням конкретних обставин справи має оцінити на предмет поважності причини пропуску встановленого законом процесуального строку і залежно від встановленого постановити ухвалу про поновлення або відмову у поновленні цього строку.

Статтею 9 Конституції України передбачено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства.

На розширення цього положення Основного Закону в ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод (далі (Конвенція) гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення п. 1 ст. 6 Конвенції констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України», заява №32053/13.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього права можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення у справі «Рябих проти Росії», заява №52854/99 п. 46 рішення).

Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду (рішення у справі «Пономарьов проти України», заява №3236/03, п. 42 рішення).

Європейський Суд неодноразово підкреслював, що в кожній справі національні суди мають перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання у принцип юридичної визначеності, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (пункт 41 рішення по справі «Пономарьов проти України» від 3 квітня 2008 року). Навіть у разі неповідомлення сторін про прийняті рішення у їхній справі, можливість поновлення строку на оскарження не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа «Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року). У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Отже, при вирішенні питання про поважність причин, які зумовили порушення строку, необхідно виходити з того, наскільки зазначені заявником причини є об`єктивними та дійсно перешкоджали або значно ускладнювали дотримання передбаченого законом строку, адже поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальної дії.

В цьому разі установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в процесі розгляду таких справ сприяє досягненню юридичної визначеності у правовідносинах сторін, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого учасник справи може оскаржити судове рішення; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду в порядку апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, воно набирає чинності та пред`являється до виконання зацікавленою особою. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Отже, за практикою ЄСПЛ, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.

За таких обставин поважними причинами пропуску цього строку можуть бути визнаними лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з апеляційною скаргою, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до апеляційного суду зі скаргою починається з дня, наступного після проголошення рішення суду першої інстанції, а його пропуск з доведення цією особою обставин поважності його пропуску, тобто обставин незнання особи про постановлення оскаржуваного рішення та як наслідок цих обставин, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23 червня 2023 року зроблених під час розгляду справи № 643/5369/16 відновлення апеляційного провадження ініційованого особою з пропуском строків є порушенням процесуального законодавства та порушенням основних принципів судочинства.

За наведених обставин та аналізуючи норми процесуального права, які регулюють вирішення питання про поновлення строку на право апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апелянтом пропущений процесуальний строк, передбачений на оскарження рішення суду першої інстанції, і наведена причина його пропуску не є поважною, оскільки АТ «Сенс Банк» має зареєстрований електронний кабінет, а тому мало можливість своєчасно ознайомитися зі змістом оскаржуваного рішення та звернутися до суду з апеляційною скаргою у встановлені законом строки.

Посилання адвоката Рудницького Ю.І. як на поважність причин пропуску строку, що судом першої інстанції оскаржуване рішення на його електронну адресу не надходило, не може бути безумовною підставою для поновлення пропущеного АТ «Сенс Банк» строку майже в рік, з огляду на наявність у позивача АТ «Сенс Банк» зареєстрованого електронного кабінету та надсилання судом першої інстанції оскаржуваного рішення суду до вказаного кабінету 17 травня 2024 року, тобто у встановлений законом строк.

А крім того, інших поважних причин пропуску строку, з наданням доказів поважності АТ «Сенс Банк», після залишення апеляційної скарги без руху, у встановлений строк не надало.

За такого, у поновленні пропущеного процесуального строку на оскарження на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 16 травня 2024 року та у відкритті провадження за апеляційною скаргою АТ «Сенс Банк» слід відмовити.

Керуючись ч.1 ст. 358 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Визнати неповажними причини пропуску строку, викладені адвокатом Рудницьким Юлієм Ігоровичем в заяві від 16 квітня 2025 року на апеляційне оскарження рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 16 травня 2024 року.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Сенс Банк», подану в його інтересах адвокатом Рудницьким Юлієм Ігоровичем на рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 16 травня 2024 року, ухваленого по справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Н.В. Самчишина

О.О. Ямкова