Справа № 463/149/25
Провадження № 2/463/824/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Мармаша В.Я.,

з участю секретаря судових засідань Гавц О.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», третя особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палагін Олександр Петрович про повернення безпідставно набутих коштів, -

в с т а н о в и в :

представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення безпідставно набутих коштів. Позов мотивує тим, що між позивачем та відповідачем укладено кредитним договір. Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. було вчинено виконавчий напис №1959, яким стягнуто з позивача на користь відповідача 33 667,12 грн заборгованості за кредитним договором. В межах виконавчого провадження №65201884 з виконання виконавчого напису №1959 з позивача на користь відповідача примусово стягнуто 35 489,79 грн. Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 20.09.2024 виконавчий напис приватного нотаріуса Личука Т.В. №1959 від 20.02.2021 визнано таким, що не підлягає виконанню. Вказує, що розмір реально стягнутих з ОСОБА_1 коштів на користь ТОВ «Профіт Файненс» в межах виконавчого провадження №65201884 склав 35 489,79 грн, що підтверджується виписками по картці. Враховуючи, що виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню, стягнуті кошти мають вважатись такими, що отримані відповідачем безпідставно. Враховуючи вищевикладене, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача безпідставно набуті за виконавчим написом №1959 від 20.02.2021, вчиненим приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., грошові кошти в розмірі 35 489,79 грн, судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1 211,20 грн, а також витрати на послуги правничої допомоги у розмірі 8 000,00 грн.

Ухвалою суду від 16.01.2025 провадження у зазначеній справі відкрито. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

18.03.2025 на адресу суду від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» надійшла заява, у якій просив замінити первісного відповідача ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» у цивільній справі № 463/149/25 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню на його правонаступника ТОВ «СМАРТ ПОІНТ ГРУП». Заяву мотивував тим, що 20.05.2021 між ТОВ «ПРОФІТ ФАЙНЕНС» та ТОВ «СМАРТ ПОІНТ ГРУП» було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) права вимоги грошових зобов`язань № 20.05/2021_ПФ_1 від 20 травня 2021 року, відповідно до якого право вимоги до позичальника ОСОБА_1 за Кредитним договором відступлено (передано) ТОВ «СМАРТ ПОІНТ ГРУП», а тому саме ТОВ «СМАРТ ПОІНТ ГРУП» є належним відповідачем у справі.

Крім того, представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» на адресу суду направив клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, у якому просив зменшити заявлені до стягнення ОСОБА_1 витрати за надання професійної правничої допомоги до 1 000,00 грн, з мотивів та підстав, викладених у ньому.

Листом суду від 21.03.2025 позивача було повторно проінформовано про наявність заяви про заміну відповідача у справі, а також роз`яснено право висловлення правової позиції щодо розгляду даної заяви. У свою чергу, сторона позивача правову позицію стосовно заяви про заміну відповідача не надала, клопотання до суду щодо заміни неналежного відповідача чи залучення співвідповідача не подавала.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив такі задовольнити. На адресу суду направив клопотання про проведення судового засідання за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення не подав.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення не подали.

За таких обставин, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе провести судове засідання у відсутності сторін у справі на підставі доказів, які знаходяться в матеріалах справи.

У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За вимогами ст. ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, 21.01.2013 між ОСОБА_1 та ТОВ «Профіт Файненс» укладено кредитний договір №003-24759-210113, за яким у ОСОБА_1 виникла заборгованість у розмірі 33 367,12 грн, яка складалася з: основної суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10 798,08 грн; заборгованості за нарахованими відсотками за кредитом у розмірі 5 293,54 грн; заборгованості за комісіями у розмірі 17 275,50 грн.

Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем 20.02.2021 вчинено виконавчий напис №1959, яким стягнуто з позивача на користь відповідача 33 667,12 грн заборгованості за кредитним договором.

Приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Палагіним Олександром Петровичем на виконання виконавчого напису №1959 від 20.02.2021 відкрито 19.04.2021 виконавче провадження ВП №65201884.

Як вбачається з виписок по картці № НОМЕР_1 , яка належить позивачу в межах виконавчого провадження ВП №65201884 на виконання виконавчого напису №1959 від 20.02.2021 з позивача на користь відповідача стягнуто:

-15.03.2024 кошти в розмірі 4 864,52 грн;

-21.12.2023 кошти в розмірі 18 924,57 грн;

-19.02.2024 кошти в розмірі 11 700,70 грн, що в загальному становить 35 489,79 грн.

Згідно листа приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Палагіна Олександра Петровича №210188 від 13.12.204 вбачається, що при виконанні виконавчого напису №1959 вчиненого 20.02.2021, на виконання якого було відкрито виконавче провадження ВП №65201884, з ОСОБА_1 на користь стягувача ТОВ «Профіт Файненс» було стягнуто та перераховано 31 502,50 грн, а також 300,00 грн як кошти повернення авансового внеску стягувача на здійснення витрат виконавчого провадження. На розрахунковий рахунок ТОВ «СМАРТ ПОІНТ ГРУП» кошти стягнуті з ОСОБА_1 не перераховувалися.

Відповідно до ч.1-2 ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Таким чином, оскільки при виконанні виконавчого напису №1959 вчиненого 20.02.2021, на виконання якого було відкрито виконавче провадження ВП №65201884, на розрахунковий рахунок ТОВ «СМАРТ ПОІНТ ГРУП» кошти стягнуті з ОСОБА_1 не перераховувалися, а тому саме ТОВ «Профіт Файненс» є належним відповідачем у справі, й підстав для заміни відповідача у справі немає.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.09.2024 у справі №751/1327/24, яке набрало законної сили 31.10.2024 визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1959 від 20.02.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» заборгованості за кредитним договором №003-24759-210113 від 21.01.2013 року в розмірі: основної суми заборгованості за тілом кредиту 10798,08 грн.; заборгованості за нарахованими відсотками за кредитом 5293,54 грн.; заборгованості за комісіями 17275,50 грн, а всього на загальну суму 33367,12 грн та суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 300,00 грн.

Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Характерною особливістю кондикційних зобов`язань є те, що підстави їх виникнення мають широку сферу застосування: зобов`язання можуть виникати як із дій, так і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, із дій як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Крім того, у кондикційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею або всупереч його волі, чи є набувач добросовісним або недобросовісним.

Аналіз норм статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що кондикційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: а) набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); б) набуття чи збереження майна відбулося за відсутності достатньої правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, свідчить про необхідність установлення так званої абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Наведене у своїй сукупності свідчить, що кондикція - це позадоговірний зобов`язальний спосіб захисту права власності або іншого права, який може бути застосований самостійно. Кондикція також застосовується субсидіарно до реституції та віндикації як спосіб захисту порушеного права у тому випадку, коли певна вимога власника (титульного володільця) майна не охоплюється нормативним урегулюванням основного способу захисту права, але за характерними ознаками, умовами та суб`єктним складом підпадає під визначення зобов`язання з набуття або збереження майна без достатньої правової підстави.

Таким чином, права особи, яка вважає себе власником майна (носія іншого цивільного права), підлягають захисту шляхом задоволення позову до володільця (набувача майна) з використанням правового механізму, установленого статтею 1212 ЦК України, у разі наявності цивільних відносин безпосередньо між власником та володільцем майна.

Такий спосіб захисту можливо здійснити шляхом застосування кондикційного позову, якщо для цього існують підстави, передбачені статтею 1212 ЦК України, які дають право витребувати у набувача таке майно.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 25 жовтня 2017 року у справі №3-905гс17 та у постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі №757/42443/15-ц (провадження № 61-38890св18).

Отже, положення глави 83 застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб, чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього.

Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин норм статті 1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06 березня 2019 року у справі №910/1531/18, від 08 вересня 2021 року у справі №206/2212/18, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі №910/9072/17.

Під відсутністю правової підстави розуміють такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23 січня 2020 року у справі № 910/3395/19, від 23 квітня 2019 року у справі № 918/47/18, від 01 квітня 2019 року у справі № 904/2444/18.

Якщо поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, статтю 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена або припинена, у тому числі у виді розірвання договору. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22 березня 2016 року у справі №6-2978цс15 та від 03 червня 2016 року у справі №6-100цс15.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.09.2024 у справі №751/1327/24, яке набрало законної сили 31.10.2024, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1959 від 20.02.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» заборгованості за кредитним договором №003-24759-210113 від 21.01.2013.

Оскільки, рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 30.09.2024 у справі №751/1327/24, яке набрало законної сили 31.10.2024, визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1959 від 20.02.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В., про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» заборгованості за кредитним договором №003-24759-210113 від 21.01.2013, то отримані ТОВ «Профіт Файненс» на підставі вказаного виконавчого напису кошти сумі 35 479,79 гривень підлягають поверненню позивачу на підставі статті 1212 ЦК України, адже підстава, за якою вони були отримані, відпала.

Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в пункті 63 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі №910/3009/18 (провадження №12-204гс19).

Отже, в даному випадку ТОВ «Профіт Файненс», у разі заперечення проти позову, мало доводити факт неотримання коштів списаних приватним виконавцем із банківського рахунку боржника, чого зроблено не було.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 06 жовтня 2021 року у справі №623/363/20.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно зі ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На підставі зазначеного, дослідивши матеріали справи, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, щодо необхідності задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у розмірі 35 479,79 гривень, стягнуті в межах виконавчого провадження ВП №65201884.

Окрім цього, відповідно до положень статей 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1211,20 гривень за подання позовної заяви.

Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.

Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Таким чином, виходячи із вимог розумності та справедливості, враховуючи складність справи, яка розглядалась, витрати на професійну правничу допомогу слід зменшити з 8 000,00 грн до 4 000,00 грн.

З урахуванням викладеного, з ТОВ «Профіт Файненс» на користь позивача слід стягнути 5 211,20 грн судових витрат (1 211,20 грн + 4000,00 грн).

Керуючись ст.ст.5, 12, 13, 81,158, 258, 263-265, 268 Цивільно-процесуального Кодексу України, Законом України "Про нотаріат", суд,-

у х в а л и в:

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», третя особи: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палагін Олександр Петрович про повернення безпідставно набутих коштів задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс» на користь ОСОБА_1 35 479,79 (тридцять п`ять тисяч чотириста сімдесят дев`ять гривень сімдесят дев`ять копійок) гривень, а також 5 211,20 (п`ять тисяч двісті одинадцять гривень двадцять копійок) гривень судових витрат.

Текст рішення складено та підписано суддею 23.04.2025.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Профіт Файненс», 79037, місто Львів, вул. Хмельницького Б., буд. 212, офіс 413, Код ;

третя особа: приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, 76000, м.Івано-Франківськ, вул. Михайла Грушевського, 17;

третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Палагін Олександр Петрович, 14013, місто Чернігів, проспект Перемоги, 139, офіс 213.

Суддя: Мармаш В. Я.