Справа № 523/3110/25
Провадження №2/523/2901/25
У Х В А Л А
14.04.2025 року м. Одеса
Суворовський районний суд міста Одеси

у складі: головуючої судді Кремер І.О.,
з участю помічника судді, який за дорученням судді виконує функції секретаря судового засідання: Бондар Т.І.
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 24 в м. Одеса цивільну справу № 523/3110/25 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одесагаз» про визнання неправомірними дій, визнання неправомірними та скасування рішення, та зобов`язання перерахувати заборгованість,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Одесагаз» про визнання неправомірними дій, визнання неправомірними та скасування рішення, та зобов`язання перерахувати заборгованість.
Ухвалою судді від 05.03.2025 було відкрито провадження по справі та призначено слухання справи в порядку загального позовного провадження.
Однак, на стадії підготовки до розгляду справи судом було встановлено, що розгляд даного позову не підсудний Суворовському районному суду м. Одеси.
Учасники справи у підготовче засідання не з`явилися, будучи повідомленими про час та місце слухання справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку.
Вирішуючи питання підсудності даної справи Суворовському районному суду м. Одеси судом встановлено наступне.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.
Статтею 125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.
Аналогічні положення закріплені в частині 1 статті 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».
Відповідно ст. 2, ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.
Територіальна підсудність це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.
Основними видами територіальної підсудності є, зокрема загальна, альтернативна та виключна.
За ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.
Статтею 30 ЦПК України встановлена виключна підсудність, зокрема в частині 1 цієї статті зазначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.
Обґрунтовуючи вимоги даного позову позивач вказує на те, що він побутовим споживачем природного газу за особовим рахунком № НОМЕР_1 та користується послугами газу за аресою: АДРЕСА_1 .
Домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , є газифіковане та послуги з постачання природного газу надаються АТ «Одесагаз» на підставі укладеного публічного договору постачання природного газу до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі чого у АТ «Одесагаз» виникли зобов`язання з надання послуг газопостачання, а у позивача з оплати наданих послуг постачальнику.
Як наголошено у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі N 638/1988/17, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.
У постанові від 09 вересня 2020 року у справі N 910/6644/18 Верховний Суд дійшов висновку про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.
Окрім того, постановою ВП ВС від 16 лютого 2021 року у справі N 911/2390/18 зроблено висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.
Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Із матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким:
?Визнати протиправним та скасувати Акт про порушення побутовим споживачем № 827 від 07.06.2019, рішення комісії АТ «Одесагаз» № 528аб від 26.07.2019 АТ «Одесагаз» про донарахування об`єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу вимірювальної техніки за адресою: АДРЕСА_1 , скасувати розрахунок заборгованості;
?Визнати неправомірними дії АТ «Одесагаз» щодо проведення донарахувань ОСОБА_1 за особовим рахунком № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , об`єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу вимірювальної техніки за розрахунком у розмірі 115234,79 грн.;
?Зобов`язати АТ «Одесагаз» провести перерахунок вартості природного газу та скасувати донарахований обсяг (об`єм) природного газу у розмірі 115234,79 грн. за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд, констатує, що предметом позову у цій справі є оскарження донарахування абоненту за особовим рахунком НОМЕР_1 об`єму природного газу за несанкціоноване втручання в роботу засобу вимірювальної техніки за адресою: АДРЕСА_1 , тобто з утримання нерухомого майна, яке знаходиться поза межами територіальної юрисдикції Суворовського районного суду м. Одеси, а за правилами виключної підсудності вирішення даного спору відноситься саме до територіальної юрисдикції (підсудності) Овідіопольського районного суду Одеської області.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Під судом у практиці ЄСПЛ розуміється будь-який юрисдикційний орган, що вирішує питання, віднесені до його компетенції на підставі норм права, відповідно до встановленої процедури. Цей орган має бути встановлений законом, зокрема: суд утворений безпосередньо на підставі закону; суд діє в межах своєї предметної, функціональної та територіальної юрисдикції; суд діє в законному складі.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.
Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.
Керуючись ст.ст. 27, 30, 31, 260 ЦПК України, суд,
Цивільну справу № 523/3110/25 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одесагаз» про визнання неправомірними дій, визнання неправомірними та скасування рішення, та зобов`язання перерахувати заборгованість про стягнення заборгованості за кредитним договором передати за підсудністю для розгляду до Овідіопольського районного суду Одеської області.
Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк.

Повний текст ухвали складено 18 квітня 2025 року.

Суддя Суворовського

районного суду м. Одеси: Кремер І.О.