Справа № 141/495/15-ц
Провадження № 22-ц/801/1048/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції Слісарчук О. М.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
УХВАЛА

21 квітня 2025 рокуСправа № 141/495/15-цм. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

судді-доповідача Войтка Ю. Б.,

суддів Міхасішина І. В., Стадника І. М.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі в справі ОСОБА_1 на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 04 червня 2015 року у цивільній справі № 141/495/15-ц за позовом ОСОБА_2 до Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом,

встановив:

До Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга особи, яка не брала участі в справі ОСОБА_1 на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 04 червня 2015 року в указаній цивільній справі.

Одночасно скаржник в апеляційній скарзі ставить питання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що він не брав участі у справі і не знав, що оскаржуваним судовим рішенням суд вирішив питання про його спадкові права. Вважав, що належним захистом його прав було 07.11.2023 пред`явлення віндикаційного позову до суду про витребування майна з чужого незаконного володіння. Проте, Вінницький апеляційний суд постановою від 24.02.2025 скасовуючи рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 05.11.2024, зробив висновок про необхідність вирішення спору про наявність/відсутність права на спадкове майно як у відповідача, так і у позивача, тобто оспорення права власності відповідача на земельну ділянку. У зв`язку з чим, скаржник вважає, що тридцятиденний строк потрібно рахувати з дня винесення постанови Вінницьким апеляційним судом у справі № 141/820/23, тому відповідно до приписів статті 354 ЦПК України має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

02 квітня 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу залишено без руху із наданням скаржнику строку для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку та надати відповідні докази; надання документу, що підтверджує сплату судового збору в сумі 3045,00 грн., або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

15 квітня 2025 року на виконання вимог зазначеної ухвали на адресу суду ОСОБА_1 подав заяву про усунення недоліків, до якої додав документ, що підтверджує сплату судового збору визначеного законом та посилаючись на ч.2 ст. 358 ЦПК України мотивував поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду тим, що якщо особу права якої порушено не було залучено до розгляду справи в суді першої інстанції, він має право на поновлення пропущеного процесуального строку з підстав ч.2 ст. 358 ЦПК України. Вказано, що ОСОБА_1 не було залучено до розгляду даної справи в суді першої інстанції, оскаржуваним рішенням порушено його права та інтереси, тому строк на апеляційне оскарження рішення суду пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Дослідивши апеляційну скаргу, заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, матеріали справи колегія суддів доходить такого висновку.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

«Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Накладення обмеження дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року).

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Тлумачення норм ч. 3 ст. 357 ЦПК України, з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ, свідчить, що апеляційний суд під час вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що існують поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц (провадження № 61-14230сво18).

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків на оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип визначеності).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. Особа, яка подає апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, у тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

У постанові Верховного Суду від 06 листопада 2024 року в справі № 462/5552/13-ц зазначено, що вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, суд має виходити із того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків апеляційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду першої інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

З матеріалів цивільної справи встановлено, що оскаржуване рішення постановлене судом першої інстанції 04 червня 2015 року.

15 вересня 2022 року ОСОБА_1 звертався до Немирівської державної нотаріальної контори Вінницької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Проте, державним нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, про що винесено постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 598/02-31 від 15.09.2022 та № 599/02-31 від 15.09.2022.

07 листопада 2023 року ОСОБА_1 звертався до суду першої інстанції із позовом до ОСОБА_2 , з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Виробничого кооперативу «Агрокооператив приватних пайовиків «Золота Нива», про витребування майна з чужого незаконного володіння.

05 листопада 2024 року рішенням Оратівського районного суду Вінницької області, витребувано земельну ділянку площею 1,12 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :05:006:0132, з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1

24 лютого 2025 року постановою Вінницького апеляційного суду рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 05 листопада 2024 року скасовано та в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

26 березня 2025 року особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку подав апеляційну скаргу на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 04 червня 2015 року. При цьому в апеляційній скарзі скаржник зазначає, що належним захистом його прав було 07.11.2023 пред`явлення віндикаційного позову до суду про витребування майна з чужого незаконного володіння. Проте, Вінницький апеляційний суд постановою від 24.02.2025 скасував рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 05.11.2024, у зв`язку з чим, скаржник вважає, що тридцятиденний строк потрібно рахувати з дня винесення постанови Вінницьким апеляційним судом у справі № 141/820/23.

Разом з тим, вказане посилання скаржника є безпідставним, так як ОСОБА_1 , як спадкоємець майна був обізнаний із оскаржуваним рішенням ще у вересні 2022 року з моменту отримання постанови нотаріуса. Отже права скаржника порушено не 24 лютого 2025 року з дня винесення постанови Вінницьким апеляційним судом, а 15 вересня 2022 року, тому перебіг строку на апеляційне оскарження рішення починається з наступного дня 16 вересня 2022 року.

Так, в заяві на виконання вимог ухвали суду скаржник вказує на те, що відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України, він особа яку не було залучено до розгляду даної справи в суді першої інстанції, тому строк на апеляційне оскарження рішення суду пропущений з поважних причин.

Проте у постанові Верховного Суду від 06 листопада 2024 року в справі № 462/5552/13-ц наголошено, що сам лише факт подання апеляційної скарги особою, яка не брала участі у справі, за відсутності належного обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження не може вважатися беззаперечною підставою для поновлення такого строку та відкриття апеляційного провадження.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) зазначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Під час вирішення питання про поновлення строку потрібно надати оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане заявником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 березня 2021 року (справа №626/2450/14-ц).

Таким чином особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

Згідно з ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву про поновлення не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не продано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнанні судом неповажними.

Ураховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку про те, що скаржником не доведено наявності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, які б можна було визнати поважними, та не вказано обставин, які б свідчили про наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації ОСОБА_1 прав щодо оскарження судового рішення в даній справі, оскільки неправильне трактування процесуального закону щодо строків оскарження рішення не може бути тією поважною причиною та/або безумовною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, а тому у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на рішення необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст.358, 368, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі в справі ОСОБА_1 на рішення Оратівського районного суду Вінницької області від 04 червня 2015 року у цивільній справі № 141/495/15-ц за позовом ОСОБА_2 до Балабанівської сільської ради Оратівського району Вінницької області про встановлення юридичного факту та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Суддя-доповідач Ю. Б. Войтко

Судді: І. В. Міхасішин

І. М. Стадник