21.04.2025 Справа № 756/317/25
Унікальний номер 756/317/25
Провадження номер 2/756/2026/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Шролик І.С.,

секретар судового засідання - Лисенко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоренерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2025 року позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (надалі - КПВО «Київтеплоенерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та судові витрати.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надавались їм за адресою: АДРЕСА_1 . Проте, відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги в результаті чого утворилася заборгованість станом на 01 жовтня 2024 року врозмірі 110419,09 грн.

Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також постачання теплової енергії здійснювалося позивачем на підставі Договору про надання послуг затвердженого Правилами, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511).

Відповідачі від послуг централізованого опалення, гарячого водопостачання та постачання теплової енергії у встановленому законодавством порядку не відмовлялися.

З цих підстав Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» просило суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість, яка виникла станом на 01 жовтня 2024 року у розмірі 110419,09 грн та складається зі заборгованості: за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 98213,14 грн.; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 100,09 грн.; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 12031,66 грн.; заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 37,25 грн.; заборгованості зі сплати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 36,95 грн. А також просить стягнути судові витрати пов`язані з отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 43,00 грн та витрати зі сплати судового збору 3028,00 грн.

Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 09 січня 2025 року справу передано для розгляду головуючому судді Шролик І.С.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддею зроблено запит до Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) КП ГІОЦ «Реєстру територіальної громади м. Києва» щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів.

11 січня 2025 року надійшла відповідь на запит суду про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідачів.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13 січня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду на 17 лютого 2025 року. Витребувано з КП КМР «КМБТІ» відомості, що підтверджують право власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання вимог ухвали суду КП КМР «КМБТІ» 31 січня 2025 року надало відповідь, що квартира АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_1 , ОСОБА_3 в рівних частках на підставі договору купівлі-продажу від 28 серпня 1998 року.

Від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Тетерук М.А. 07 лютого 2025 року надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити позивачу в задоволенні заявлених вимог. В обґрунтування поданого відзиву зазначає, що послуги з центрального водопостачання не споживалися з 2018 року через встановлення бойлеру. В Акті виконаних робіт з повірки лічильника від 03 грудня 2019 року зафіксовані показники лічильника гарячого водопостачання - 01249. Згідно Акту прийняття на абонентське обслуговування засіб обліку гарячої води від 29 березня 2021 року,зафіксовано показник обліку - 01249. Також в акті зазначено про наявність бойлеру, що доводить факт відсутності споживання відповідачами послуг з центрального водопостачання. Зауважує, що розрахунок заборгованості, за гаряче водопостачання в сумі 92510,76 грн є невірним. Також звертають увагу суду, що заборгованість нарахована без надання жодних доказів періоду її утворення та розрахунку обсягів споживання.

Від представника відповідача 11 квітня 2025 року надійшло клопотання про доручення доказів понесених судових витрат на правничу допомогу.

Також від представника відповідача надійшли додаткові пояснення у справі.

Представник позивача 21 квітня 2025 року звернувся до суду з клопотанням про зменшення витрат на правничу допомогу та доручення доказів у справі довідки №43/19428 від 21 квітня 2025 року.

Також від представників сторін 21 квітня 2025 року надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. У зв`язку з чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Мешканцям будинку, в якому розташована квартира відповідачів, послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води надаються комунальним підприємством виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго».

Надання послуг здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511).

З відповіді Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 31 січня 2025 року № 062/14 - 1207 вбачається, що згідно з даними реєстрових книг Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» квартира АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3 , ОСОБА_3 в рівних частках.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання Відділу з питань реєстрації місця проживання (перебування) фізичних осіб Оболонської РДА, а тому є споживачами послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Водночас такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідачі від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлялася, не відключалася.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п. п. 1, 5, 8 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII виконавець зобов`язаний: забезпечувати своєчасність, безперервність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг, зміною їх споживчих властивостей та перевищенням термінів проведення аварійно-відновлювальних робіт.

Водночас факт ненадання послуги або зниження якості наданої послуги (що є порушенням умов договору у розумінні ст. ст. 526, 530 ЦК України) повинен бути зафіксований належним чином (на це звертає увагу Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2019 року у справі № 640/18143/16-ц).

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що комунальне підприємство виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» надавались послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання споживачам, які їх отримували і користувалися ними за адресою: АДРЕСА_1 у відповідачів виник обов`язок щодо оплатити цих послуги.

За розрахунками позивача, відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги з центрального опалення та гарячого водопостачання, в результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 жовтня 2024 року становить 110419,09 грн.

На підтвердження заявлених вимог, позивач надав суду розрахунок заборгованості за надані послуги, з якого вбачається, що за період з 01 травня 2018 року по 01 жовтня 2024 року виникла заборгованість за гаряче водопостачання в розмірі 98213,14 грн (а.с.8).

З даного розрахунку судом встановлено, що заборгованість за послуги з гарячого водопостачання в сумі 92510,76 грн. нарахована, як коригування в березня 2021 року (а.с.8). Станом на 01 березня 2021 року у відповідачів існувала поточна заборгованість в сумі 16253,57 грн., з яких 11033,98 грн за гаряче водопостачання ат 5219,59 грн - заборгованість за центральне опалення (а.с.8).

Заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування за період з 01 квітня 2024 року по 30 вересня 2024 року з послуг з постачання теплової енергії становить 37,25 грн, та гарячої води 36,95 грн, що становить місячний платіж.

За розрахунком, наданим позивачем, станом на 01 жовтня 2024 року заборгованість з теплової енергії становить 100,09 грн.

В судовому засіданні 15 квітня 2025 року представник позивача долучив письмові пояснення в яких міститься розшифровка проведеного коригування заборгованості станом на березень 2021 року в сумі 92510,76 грн (а.с.213-214).

Проте, суд не може визнати доведеними належними та допустимими доказами наявність визначеної позивачем заборгованості відповідачів за гаряче водопостачання, виходячи з наступного.

З розрахунку коригування заборгованості за гаряче водопостачання проведеного позивачем за період з 01 травня 2018 року по 01 лютого 2021 року в обсязі 1174,41 м3, судом встановлено, що в обґрунтування наведеного розрахунку зазначено вихідними даними для розрахунку обліку гарячої води станом на 01 травня 2018 року - 33м3, та станом на березень 2021 року - 1207,41 м3.

Проте, суд не може погодитися із наведеним розрахунком заборгованості, який суперечить наявним в матеріалах справи та досліджених судом доказам.

Зокрема, як встановлено з договору №6090/13 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 06 серпня 2010 року укладеного між Службою замовників житлово-комунальних послуг та ОСОБА_3 зазначено, що станом на дату укладання договору показники лічильника гарячої води заводський №03/186885 становили 00021 (а.с.183).

З Акту виконаних робіт до Договору повірки №211/2019 лічильник №03/186885 станом на дату повірки мав показники 01249 (а.с.187).

З Акту прийняття на абонентський облік засобу обліку гарячої води від 29 березня 2021 року проведеного за участі представника виконавця послуг, взято на облік лічильник №03/186885, 2003 року випуску. Дата останньої повірки 04 грудня 2019 року, покази лічильника зафіксовані 01249 (а.с.187 на звороті).

Окрім того, судом досліджений Акт наданих послуг №310 від 13 листопада 2021 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 здійснила заміну лічильників. Зокрема лічильника гарячої води №03/186885 на новий №201514295А з показами 00000/020. Станом на дату демонтажу 13 листопада 2021 року покази лічильника №03/186885 становили 01282. (а.с.221).

Згідно Акту виконаних робіт до Договору повірки від 15 грудня 2023 року покази лічильника №201514295А, становили 00134 (а.с.221 на звороті).

Отже, з досліджених доказів суд прийшов до переконання, що в період з 04 грудня 2019 року по 29 березня 2021 року відповідачі не споживали послугу з гарячого водопостачання, їх лічильник мав стале значення 01249, що доводиться належними та допустимими доказами.

Суд вважає коригування позивачем заборгованості станом на березень 2021 року в загальному розмірі 92510,76 грн не знайшли свого документального підтвердження, суперечать дослідженим доказам (а.с.213-214).

Твердження представника позивача, що станом на 01 травня 2018 року показники лічильника відповідача становили 33 м3 не доведені належними та допустимими доказами. Довідку від 21 квітня 2025 року начальника управління продажу теплової енергії, в якій зазначено що на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року показники квартирного засобу обліку з централізованого постачання гарячої води станом на 01травня 2018 року становили 33 м3, суд не може визнати достовірним доказом, оскільки не є первинним доказом зняття показників лічильника та не містить інформацію з якого джерела отримана.

Окрім того, дана інформація суперечить даним договору, з якого вбачається що станом на 06 січня 2010 року покази лічильника становили 00021 м3 (а.с.183).

Отже, твердження представника позивача що за вісім років користування послугою централізованого гарячого водопостачання з січня 2010 року по травень 2018 року відповідачі спожили лише 12м3 гарячої води, а за період з травня 2018 року до грудня 2019 року - 1216 м3 - є неспроможними, та не доведеними належними й допустимими доказами.

На підставі досліджених доказів, судом встановлено, що з 29 березня 2021 року по 13 листопада 2021 року відповідачами спожито 33,00 м3 гарячої води, як різниця між показами лічильника (01282 -01249).

З 13 листопада 2021 року по 15 грудня 2023 року відповідачами спожито 134 м3 гарячої води.

Тому суд приходить до переконання, що з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , в рівних частинах, як власників, підлягає стягненню заборгованість за централізоване водопостачання за період з 29 березня 2021 року по 13 листопада 2021 року в сумі 3230,37 грн, виходячи з розрахунку 33м3х97,89 тариф, тобто по 1615,18 грн, з кожного.

Так як відповідачі будь-яких доказів проведення оплат за гаряче водопостачання за даний період не надали та в розрахунку оплати відсутні.

Що стосується заборгованості за послугу постачання гарячої води з 01 листопада 2021 року по 01 жовтня 2024 року в розмірі 12031,66 грн, суд виходить з наступного.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 01 листопада 2021 року по 01 жовтня 2024 року позивачем не враховані суми коштів, які сплачені відповідачами за даний період (а.с.9,10). Грошові кошти, які сплачені відповідачами в період 01 листопада 2021 року по 01 жовтня 2024 року в загальному розмірі 11556,44 грн, спрямовані позивачем на погашення заборгованості, яка виникла до жовтня 2021 року.

Проте, суд не може погодитися з даними діями позивача та вважає в цій частині слушними доводи представника відповідача, проте оплата щомісячного платежу не мала призначення погашення заборгованості, тому мала бути спрямована саме на оплату послуг в тому місяці, в якому проведена.

За період з листопада 2021 року по 01 жовтня 2024 року позивачем нарахована заборгованість 12031,66 грн, з урахуванням проведеної відповідачами оплати в даний період в розмірі 11556,44 грн, заборгованість становить 475,22 грн., тобто з кожного з відповідачів по 237,61 грн.

Заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року по 01 жовтня 2024 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 100,09 грн. та заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 37,25 грн. та заборгованості зі сплати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 36,95 грн, знайшли своє документальне підтвердження. Доказів проведених оплат стороною відповідача не надано, тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.

Загальна сума заборгованості, що підлягає стягненню з відповідачів становить 3879,88 грн,(з кожного по 1939,94 грн) та складається : заборгованість за гаряче водопостачання 3230,37+475,22 грн; постачання теплової енергії у розмірі 100,09 грн.; заборгованість зі сплати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 37,25 грн. та заборгованості зі сплати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 36,95 грн.

В задоволенні решти позовних вимог КП ВО «Київтеплоенерго» слід відмовити за недоведеністю. Також в задоволенні вимог КП ВО «Київтеплоенерго» до ОСОБА_2 також необхідно відмовити, так як він не є співвласником квартири, лише має зареєстроване місце проживання, а тягар утримання майна покладається саме на власників.

Щодо розподілу судових витрат

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд керується положенням ст. 141 ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до платіжної інструкції №26664 від 06 грудня 2024 року сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Також, згідно з квитанцією від 16 вересня 2024 року позивачем за отримання відомостей з Державного реєстру речових прав сплачено 43,00 грн.

З урахуванням частково задоволення позовних вимог з кожного відповідача в рівних частках підлягає стягненню судові витрати 53,95 грн, згідно розрахунку (3879,88х3071/ 110419 /2).

Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат враховується розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно висновків, які викладені у постанові ВП ВС від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Від представника відповідача 11 квітня 2025 року надійшло клопотання про доручення доказів понесених судових витрат. До клопотання доданий договір №300125/1 від 30 січня 2025 року укладений між адвокатом Тетерук М.А. та ОСОБА_1 про надання правової (правничої) допомоги, квитанції від 30 січня 2025 року на суму 15000,00 грн від 25 березня 2025 року на суму

2000,00 грн, з яких вбачається що ОСОБА_1 здійснила оплату коштів Тетерук М.А. на виконання договору про правову допомогу від 30 січня 2025 року. Долучені Акт №1 до договору від 10 лютого 2025 року згідно якого за аналіз позовної заяви, складання відзиву та підготовки процесуальних документів по справі №756/317/25 узгоджена між сторонами вартість послуг адвоката 15000,00 грн; Акт №2 від 25 березня 2025 року за представництво інтересів в судовому засіданні вартість послуг становить 2000,00 грн (а.с.206-212).

В питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Від представника позивача 21 квітня 2025 року надійшло клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу до 1000 грн.

З урахуванням часткової відмови КП ВО «Київтеплоенерго» в задоволенні позовних вимог та проведеної оплати ОСОБА_1 послуг на правничу допомогу, в сумі 17000 грн, що має документальне підтвердження компенсація витрат на правничу допомогу має становити 16388,00грн, згідно розрахунку 100- 3879,88:110419,09х100%=96,4%.

З урахуванням клопотання представника позивача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, враховую категорію справи, як не відноситься до категорії важких, тривалість її розгляду впродовж трьох місяців, з врахуванням ціни позову 110419 грн, обсяг фактичних витрат, понесених стороною відповідача, їх необхідність та доцільність, керуючись принципом законності, співмірності, вважаю необхідним стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн, що буде відповідати принципу справедливості та розумності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 133, 141, 263-265, 279, 354 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (код ЄДРПОУ - 40538421, адреса місцезнаходження: м. Київ, площа Івана Франка, 5) заборгованість, яка виникла станом на 01 жовтня 2024 року за спожиті послуги в розмірі - 1939,94 грн та судові витрати в сумі 53,95 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (код ЄДРПОУ - 40538421, адреса місцезнаходження: м. Київ, площа Івана Франка, 5) заборгованість, яка виникла станом на 01 жовтня 2024 року за спожиті послуги в розмірі - 1939,94 грн та судові витрати в сумі 53,95 грн.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 10000 грн. (десять тисяч гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 21 квітня 2025 року.

Суддя І.С. Шролик