Справа № 346/323/25
Провадження № 2/346/858/25
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 квітня 2025 р.м. Коломия
Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:
головуючої судді - Третьякової І.В.,
секретаря судових засідань - Дутчак Х.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия Івано-Франківської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець Івано-Франківського виконавчого округу Кушнір Олег Вікторович про визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню, -
Позовні вимоги мотивовані тим, що в кінці 2024 р. позивач дізналася про перебування у приватного виконавця Кушніра О.В. виконавчих проваджень, відкритих на підставі спірних виконавчих написів. ТОВ «Фінборс», будучи правонаступником прав та обов`язків первісних кредиторів, звернулося до приватного нотаріуса Грисюк О.В., і остання видала виконавчі написи, які позивач вважає такими, що не підлягають виконанню, оскільки вони не могли бути вчинені на підставі кредитних договір, які були укладені в простій письмовій формі без посвідчення їх нотаріусами. Крім цього, ОСОБА_1 стверджує, що однією з обставин для вчинення виконавчого напису є безспірність кредитної заборгованості, однак в даній справі розмір заборгованості по кредитним договорам позивач в повному обсязі не визнає, а тому були відсутні законні підстави для видачі виконавчих написів.
Ухвалою суду від 24.01.2025р. у справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.
В судове засідання позивач не з`явилася. 14.04.2025р. представник позивача Лейб`юк О.В. подала до суду письмове клопотання, в якому просила розглядати справу за відсутності сторони позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Представник відповідача та треті особи в судове засідання повторно не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Про час та місце розгляду справи повідомлялися своєчасно шляхом направлення судових повісток за зареєстрованою адресою їхнього місця знаходження. Однак, поштові відправлення були повернуті до суду без вручення з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою».
У пункті 83 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), передбачено, що рекомендовані поштові відправлення з позначкою Судова повістка, адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання поштових відправлень, під розпис. У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за зазначеною адресою, яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду..
Працівником ПАТ "Укрпошта" на довідці про причини повернення зроблено позначку "адресат відсутній за вказаною адресою" та засвідчено її підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля, що свідчить про дотримання вимог пункту 83 Правил.
За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місцезнаходження вважається врученням судової повістки цій особі.
З наведеного слідує, що суд належним чином виконав свій обов`язок щодо повідомлення ТОВ «Фінборс» та третіх осіб про дату та час розгляду справи, учасниками якої вони являються.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Виходячи з наведеного, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого представник позивача в своєму клопотанні не заперечувала.
В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.
З матеріалів справи встановлено, що 08 листопада 2020р. в письмовій формі без нотаріального посвідчення між ТОВ «СС ЛОУН» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 1101156-А.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніром Олегом Вікторовичем від 13.09.2021 року було відкрито виконавче провадження №66810533.
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніром Олегом Вікторовичем від 13.09.2021 року було відкрито виконавче провадження №66810542.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту:
«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин
2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.
Для одержання виконавчого напису додаються:
а) оригінал кредитного договору;
б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості».
Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін.

Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса.

Отже, вчиняючи 15 липня 2021 року виконавчі написи № 97047 та № 97048, приватний нотаріус Грисюк О.В. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23.

Подібна позиція наведена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, в якій, зокрема, суд зазначив: «Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 27 березня 2017 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника».

Зазначене вище дає підстави для визнання спірних виконавчих написів № 97047 та 97048 такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час його вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів.

Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню.

Враховуючи наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог суд не вбачає необхідності надавати правову оцінку іншим аргументам позивача.

Задовольняючи позов, суд, згідно положень ч.4 ст. 263 ЦПК України, враховує висновки, викладені в постанові ВП ВС від 21 вересня 2021 року по справі № 910/10374/17.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З рахуванням повного задоволення позову, суд, керуючись положеннями ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на сплату судового збору в загальній сумі 2422,40 грн.

Щодо витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п.1,2 ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №3 від 20.01.2025, укладеного між адвокатом Лейб`юк О.В. та ОСОБА_1 , акт про надання послуг від 20.01.2025р. згідно якого сума наданих адвокатом послуг становить 10000,00 грн. до яких входить: вивчення та аналіз документів, розробка стратегії надання правничої допомоги (2000 грн.), вивчення матеріалів виконавчих проваджень (2000 грн.), підготовка по подача позовної заяви та заяви про забезпечення позову (4000 грн.) та збирання доказів (2000 грн.), а також квитанція до прибуткового касового ордера №1 від 20.01.2025р. на суму 10000,00 грн., сплачених ОСОБА_1 згідно договору про надання правничої допомоги № 3.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження№ 12-171гс19).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року в справі № 922/445/19 міститься правовий висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).

Розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд доходить висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15.

При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є визнання виконавчих написів нотаріуса такими, що не підлягають виконанню. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.

За таких обставин суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10 000 грн є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з ТОВ «Фінфорс» на користь ОСОБА_1 понесені в даній справі витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.. 87, 88 ЗУ «Про нотаріат», ст ст. 12, 13, 81, 89, 141, 223, 263, 265, 280-284, 354-355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис, вчинений 15 липня 2021р. приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 97047 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість за кредитним договором № 1101156-А від 08.11.2020р. в сумі 21300,00 грн. - таким, що не підлягає виконанню.

Визнати виконавчий напис, вчинений 15 липня 2021р. приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрований в реєстрі за № 97048 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованість за кредитним договором № 83413-М від 02.09.2020р. в сумі 10815,00 грн. - таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» (01042, м. Київ, вул.. Іоанна Павла ІІ, буд. 4/6, корпус В, кабінет 508-2, ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 коп.,

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду або через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22 квітня 2025 року.

Суддя: Третьякова І. В.