Справа № 352/2098/24
Провадження № 22-ц/4808/450/25
Головуючий у 1 інстанції Олійник М. Ю.
Суддя-доповідач Василишин Л. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючої (суддя-доповідач): Василишин Л. В.,

суддів: Баркова В. М., Пнівчук О. В.,

секретаря: Петріва Д. Б.,

за участі представника апелянтів адвоката Паньківа В. Я.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Зайдель І. Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарг и ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє представник адвокат Паньків Віталій Ярославович, на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2025 року, ухвалене в складі судді Олійника М. Ю. в місті Івано-Франківську, повний текст якого складено 20 січня 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та стягнення грошової компенсації за спадщину,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2024 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та стягнення грошової компенсації за спадщину.

В обґрунтування вимог позивачка зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дядько ОСОБА_5 , після смерті якого відкрилася спадщина на належний йому автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», 2009 року випуску. Спадкодавець ОСОБА_5 на випадок своєї смерті все належне йому майно заповів їй. Однак про наявність довший час заповіту їй не було відомо, тому враховуючи, що вона пропустила шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, постановою державного нотаріуса від 22 жовтня 2021 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2024 року їй визначено додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Отримавши вказане рішення суду, яке набрало законної сили, вона як єдиний спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_5 , звернулася до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті дядька їй було відмовлено у зв`язку з тим, що діти спадкодавця відповідачі по справі, як спадкоємці за законом першої черги, уже отримали свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно. Крім того, відповідачі після оформлення права власності на спадкове майно спірний транспортний засіб відчужили третім особам.

Зазначала, що згідно із інформаційним висновком ТОВ «Експерт ІН», ринкова вартість транспортного засобу, аналогічного тому, який успадкували відповідачі станом на час пред`явлення позову становить 599100 грн, отже кожен із відповідачів повинен їй сплатити компенсацію у розмірі по половині вказаної суми.

Враховуючи викладене, просила суд визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори, за № 2-853 та № 2-854, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ; стягнути із відповідачів на її користь грошову компенсацію вартості транспортного засобу марки «Mitsubishi Outlander», 2009 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 в розмірі по 299550 грн.

Короткий зміст оскаржуваного рішення суду

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2025 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 листопада 2019 року, у спадковій справі № 210/2002 р., зареєстроване в реєстрі за № 2-853, видане ОСОБА_2 .

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 27 листопада 2019 року, у спадковій справі № 210/2002 р., зареєстроване в реєстрі за № 2-854, видане ОСОБА_3 .

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/2 частки спадкового майна - легкового автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», 2009 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_1 , чорного кольору, в розмірі 299 550 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію вартості 1/2 частки спадкового майна - легкового автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», 2009 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_1 , чорного кольору, в розмірі 299 550 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4206,70 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 4206,70 грн.

Рішення суду мотивоване тим, що нотаріус, видаючи свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_5 , порушив право позивачки, як спадкоємиці останнього за заповітом, на оформлення спадкових прав, у зв`язку з чим наявні підстави для визнання таких свідоцтв недійсними.

Крім того, суд зазначив, що оскільки відповідачі відчужили спадкове майно, яке повинна була набути ОСОБА_4 , вона має право на отримання грошової компенсації вартості спірного автомобіля.

При визначенні суми компенсації суд виходив із того, що встановити його дійсну (ринкову) вартість неможливо, так як відповідачі його відчужили третім особам, а тому необхідно виходити із ринкової вартості подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи, що є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спірне майно.

Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги

Адвокат Паньків В. Я. в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення суду в частині визначення суми грошової компенсації за продаж спадкового майна подав апеляційні скарги, в яких посилається на його необґрунтованість, неповне та необ`єктивне з`ясування судом обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційних скарг представник апелянтів зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що на час відчуження апелянтами спірного автомобіля, такий перебував у незадовільному, непридатному для його використання (не находу) стані, так як 24 березня 2018 року покійний батько апелянтів вчинив на ньому дорожньо-транспортну пригоду, що підтверджується постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2018 року (справа № 344/3975/18). У постанові безпосередньо зазначено, що внаслідок ДТП автомобіль отримав значні механічні пошкодження. ОСОБА_5 після ДТП будь-які відновлювальні роботи чи закупівлю необхідних деталей не проводив, оскільки не мав на це коштів та був позбавлений права керування транспортними засобами строком на один рік, внаслідок вчинення ДТП в стані алкогольного сп`яніння постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2018 року (справа № 344/4010/18). Посилання суду першої інстанції на те, що у договорі купівлі-продажу транспортного засобу від 12 лютого 2020 року відсутні будь-які вказівки щодо технічних пошкоджень автомобіля, на думку представника апелянтів, є безпідставним, оскільки такі відомості не є обов`язковою умовою договору та можуть зазначатися лише за бажанням сторін. Проте сторони договору такого бажання не виявили під час укладення договору. Крім того, вказує на те, що суд неправомірно відхилив вартість автомобіля (186050 грн), визначену сторонами у договорі купівлі-продажу транспортного засобу від 12 лютого 2020 року, оскільки така враховує реальний технічний стан автомобіля на час його відчуження та саме таку суму коштів апелянти отримали за результатами продажу транспортного засобу, а тому покладання на них обов`язку з виплати ОСОБА_4 вартості автомобіля, яка втричі перевищує дійсну вартість такого, є несправедливим.

На думку представника апелянтів Інформаційний висновок ТОВ «Експерт ІН» від 01 серпня 2024 року, який представлений позивачкою та взято до уваги судом першої інстанції під час ухвалення оскаржуваного рішення, не є належним, допустимим та достатнім доказом, оскільки такий не враховує реальний технічний стан автомобіля, а вартість визначена у ньому є явно завищеною.

Представник апелянтів просить рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати і ухвалити в цій частині нове, яким стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію в розмірі по 93025 грн за 1/2 частку вартості автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», 2009 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_1 , чорного кольору, який був відчужений на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 13280 від 12 лютого 2020 року. Рішення суду в частині визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом від 27 листопада 2019 року, які видані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити без змін.

Позиція інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін. Зазначає, що доводи апеляційних скарг не відповідають обставинам справи та не спростовують правильність висновків суду першої інстанції.

Заяви (клопотання) учасників справи

У судовому засіданні представник апелянтів адвокат Паньків В. Я. підтримав вимоги апеляційних скарг, просив їх задоволити.

ОСОБА_1 та її представник адвокат Зайдель І. Р. заперечили щодо задоволення апеляційних скарг, просили оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Позиція Івано-Франківського апеляційного суду

Згідно з статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній та додатково поданими доказами, перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ураховуючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд здійснює перегляд рішення суду лише в частині визначення суми грошової компенсації за продаж спадкового майна; в іншій частині (визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину) рішення суду першої інстанції не є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду в межах доводів та вимог апеляційних скарг, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційних скарг.

Фактичні обставини справи

Відповідно до заповіту, посвідченого 13 липня 2007 року державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Антонюк Л. І. та зареєстрованого в реєстрі за № 1-1859, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому належатиме і на що за законом він має право, заповів ОСОБА_6 (а.с. 38).

Згідно із заповітом, посвідченим 04 лютого 2015 року державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Антонюк Л. І. та зареєстрованим в реєстрі за № 2-167, ОСОБА_5 на випадок своєї смерті все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому належатиме і на що за законом він має право, заповів ОСОБА_4 (а.с. 6-7).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», 2009 року випуску, чорного кольору, номер шасі НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належав спадкодавцеві на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 8).

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 27 листопада 2019 року отримали свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/2 частку вказаного автомобіля (а.с.19, 22).

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2024 року, залишенем без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 09 травня 2024 року, ОСОБА_4 визначено додатковий строк тривалістю три місяці з часу набрання судовим рішенням законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (а.с. 10-17).

Постановою державного нотаріуса Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Федини А. М. від 17 червня 2024 року відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що діти спадкодавця спадкоємці першої черги за законом уже отримали відповідні свідоцтва про право на спадщину (а.с. 18).

Згідно з відповіддю Регіонального сервісного центру МВС у Львівській, Івано-Франківській та Закарпатських областях від 19 липня 2024 року за № 31/28/12/857-аз/05-2024-854-2024 02, автомобіль марки «Mitsubishi» моделі «Outlander», номер кузова НОМЕР_1 , перереєстровано з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на нового власника, ОСОБА_7 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного у суб`єкта господарювання № 13280 від 12 лютого 2020 року. Автомобіль перереєстровано 01 серпня 2020 року у ТСЦ МВС № 7441 (м. Чернігів) (а.с. 37).

Згідно із договором купівлі-продажу транспортного засобу № 13280 від 12 лютого 2020 року, укладеним між ТОВ «Автофортуна» та ОСОБА_7 за домовленістю сторін вартість транспортного засобу автомобіля марки «Mitsubishi» моделі «Outlander», чорного кольору, номер кузова НОМЕР_1 ,складає 186050 грн (а.с. 113).

Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 19 квітня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На підставі ст. 22 КУпАП звільнено ОСОБА_5 від адміністративної відповідальності та оголошено йому усне зауваження. Провадження у справі закрито. Згідно із змістом постанови, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Mitsubishi Outlander», н.з. НОМЕР_2 , не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на опору рекламного щита. При ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками (а.с. 114).

Постановою судді Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік (а.с. 115).

Відповідно до інформаційного висновку № VR240731-001 від 01 серпня 2024 року, наданого ТОВ «Експерт ІН» середньоринкова вартість автомобіля марки/моделі «Mitsubishi Outlander», тип легковий універсал-В, 2014 року випуску станом на 01 серпня 2024 року складає 599 100 грн (а.с. 28-32).

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 25 лютого 2025 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_8 та ОСОБА_4 25 лютого 2025 року зареєстрували шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_9 .

Застосовані норми права та висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя статті 1223 ЦК України).

Якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації (частина перша статті 1280 ЦК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 квітня 2020 року у справі № 727/1571/15-ц (провадження № 61-47830св18) зазначено: «відповідно до частини першої статті 1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. У разі ж продажу (відчуження іншим способом) спадкового майна особою, на користь якої було видано свідоцтво про право на спадщину, як спосіб захисту інтересів спадкоємців судом може бути застосовано передання їм частки в натурі шляхом перерозподілу майна, що збереглося, або сплати грошової компенсації».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 жовтня 2020 року у справі № 748/72/20-ц (провадження № 61-13144св20) зазначено: «відповідно до частини першої статті 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації.

Враховуючи наведене, встановивши, що позивачка не змогла прийняти спадщину у встановлений законом строк з поважних причин і така була розподілена між іншими спадкоємцями, які не мали права на спадкування та в подальшому відчужена ними, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про право позивачки на отримання грошової компенсації вартості спадкового майна. Однак колегія суддів не погоджується із рішенням суду першої інстанції в частині визначення суми грошової компенсації за спірний автомобіль.

Відповідно до частини першої та третьої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно із частинами першою та шостою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд першої інстанції, приймаючи до уваги в якості доказу на підтвердження розміру грошової компенсації спадкового майна інформаційний висновок № VR240731-001 від 01 серпня 2024 року, не врахував, що предметом оцінки був автомобіль 2014 року випуску, водночас спірний автомобіль 2009 року випуску. Крім того, середньоринкова вартість автомобіля визначена станом на 01 серпня 2024 року, а не на дату укладення відповідачами договору купівлі-продажу спірного транспортного засобу та отримання ними грошових коштів за таким. При цьому, жодна норма чинного законодавства не передбачає того, що під час розгляду цієї категорії справ визначенню підлягає саме ринкова вартість подібного за своїми якостями майна на час розгляду справи. Посилання суду першої інстанції на те, що такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спірне майно колегія суддів уважає помилковим, оскільки він сформований у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18) щодо поділу майна подружжя, а не щодо грошової компенсації за спадкове майно.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із доводами апеляційної скарги про те, що договір купівлі-продажу, в даному випадку, є єдиним належним та допустимим доказом, який підтверджує вартість спірного транспортного засобу, а тому саме сума відчуження майна, що зазначена у договорі, підлягає відшкодуванню на користь позивачки з відповідачів.

Будь-які належні та допустимі докази на спростування вказаної суми у матеріалах справи відсутні. Ба більше, відповідачі у суді першої інстанції вказували на те, що на вартість автомобіля вплинув той факт, що спадкодавець у 2018 році, тобто за рік до смерті, вчинив ДТП на спірному автомобілі, внаслідок чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Суд першої інстанції відхиляючи вказані доводи відповідачів, вказав, що постанова, якою ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, не містить вказівок про те, які саме технічні ушкодження отримав транспортний засіб та про такі не зазначено у договорі купівлі-продажу транспортного засобу. Колегія суддів уважає такий висновок суду необґрунтованим, оскільки сам факт завдання механічних пошкоджень підтверджується матеріалами справи та не спростовано позивачкою.

Згідно з частиною першою статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з неповним з`ясуванням обставин справи, а також зважаючи на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, оскаржуване рішення суду в частині визначення суми грошової компенсації за спірний автомобіль необхідно змінити та стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості автомобіля в розмірі по 93025 грн.

Розподіл судових витрат

Статтею 382 ЦПК України передбачено, що постанова суду апеляційної інстанції складається, в тому числі із розподілу судових витрат.

Відповідно до частин першої-другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина тринадцята статті 141 ЦПК України).

З огляду на висновок щодо задоволення апеляційної скарги, в результаті чого розмір задоволених позовних вимог складає 31,05%, розподіл судового збору у суді першої інстанції, підлягає зміні: з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за подання позову в суді першої інстанції в сумі 1860,20 грн, тобто по 930,10 грн із кожного (пропорційно розміру задоволених позовних вимог 5991*31,05%). У свою чергу з позивачки підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі по 3097,87 грн кожному із відповідачів (виходячи із оспорюваної ними суми: 599100 - 186050 = 413050; 413050 : 2 = 206525; 2065,25 * 150 % = 3097,87).

Згідно з частинами десятою, тринадцятою статті 141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, враховуючи покладення судових витрат на обидві сторони, суд уважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 по 2167,77 грн судового збору (3097,87 грн 930,10 грн).

Керуючись статтями 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в інтересах яких діє представник адвокат Паньків Віталій Ярославович, задоволити.

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2025 року в оскаржуваній частині змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки спадкового майна - легкового автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», 2009 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_1 , чорного кольору, в розмірі 93025 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частки спадкового майна - легкового автомобіля марки «MitsubishiOutlander», 2009 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_1 , чорного кольору, в розмірі 93025 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2167,77 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2167,77 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 24 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач: Л. В. Василишин

Судді: В. М. Барков

О. В. Пнівчук