Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/1167/24
Провадження № 2/506/15/25
У Х В А Л А

про прийняття відмови позову

та закриття провадження по справі

16.04.2025 року селище Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Смернової Д.Ю.

представника відповідача адвоката Лівака А.П.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Окни в режимі відеоконференції в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення орендної плати, пені, земельного податку та податку на доходи фізичних осіб,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення орендної плати, пені, земельного податку та податку на доходи фізичних осіб.

31.01.2025 року від позивача до суду надійшла заява про відмову від позову та закриття провадження по справі. В обгрунтування зазначеної заяви позивач посилався на те, що останнім часом його стан здоров`я значно погіршився, у зв`язку з чим він був змушений звернутися за медичною допомогою та станом на теперішній час проходить лікування, що підтверджується долученими копіями медичних документів. У зв`язку з цим він не має сил і здоров`я й надалі примати участь у судовому розгляді його справи, зборі доказів, а також брати участь в судових засіданнях. Тому він, користуючись правом, передбаченим п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України, відмовляється від позову. Наслідки відмови від позову та наслідки закриття провадження йому відомі та зрозумілі.

06.02.2025 року від представника відповідача до суду надійшла заява про відшкодування витрат на правову допомогу, в якій представник відповідача просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на надання професійної правничої допомоги у сумі 12000 грн. При цьому, в зазначеній заяві представник відповідача зазначив, що сам по собі позов, від якого відмовляється позивач, є необґрунтованим, адже відповідачем надано докази сплати орендної плати за 2023 рік і виключно внаслідок недбалості позивача відповідач був змушений залучати адвоката для захисту своїх прав та інтересів. Більше того, внаслідок дій позивача, направлених на ухилення від отримання будь-яких документів, представник відповідача змушений був неодноразово намагатись зв`язатись з позивачем (у якого телефон постійно відключений або не працює) та направляти йому додатково документи Новою Поштою, чим поніс додаткові витрати як коштів, так і часу на надання правової допомоги.

26.03.2025 року від позивача до суду надійшла заява, в якій позивач наполягав на прийнятті його відмови від позову та закритті провадження по справі, а також виклав заперечення до заяви представника відповідача про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу та просив частково задовольнити вказану вимогу представника відповідача щодо стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн. В обгрунтування своїх заперечень позивач зазначив, що в наданому відповідачем документі «детальний опис наданих юридичних послуг (звіт) про надані юридичні послуги у справі №506/1167/24 згідно з Договором про надання юридичних послуг №02-12/24С від 09.12.2024 року» зазначено ряд послуг, які не є видом професійної правничої допомоги, зокрема:

- підготовка і підписання договору про надання юридичних послуг технічна, а не юридична дія;

- підготовка і подання в інтересах ОСОБА_2 заяви про надання доступу до матеріалів справи, а також ознайомлення з матеріалами справи технічна дія;

- підготовка і подання запиту до Дідорчука І.В., тобто витребування документів від свого клієнта, що, на думку позивача, є нонсенсом в юриспруденції, оскільки в договорі про надання юридичних послуг зазначено і з його суті випливає, що клієнт повинен (зобов`язаний) надати добровільно усі наявні в нього документи. На думку позивача, вказаний пункт спрямований на штучне збільшення нібито наданих адвокатом послуг, з метою безпідставного збагачення відповідача за рахунок позивача, шляхом стягнення з позивача якомога більше коштів;

- проведення обговорення з бухгалтером щодо розрахунків за договором оренди технічні дії адвоката, а не юридична послуга. Якщо адвокату потрібні були документи від бухгалтера він міг отримати їх від свого клієнта відповідача по справі;

- «подання» відзиву на позовну заяву технічна дія, а не юридична послуга;

- підготовка і подання заяви про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції - технічна дія, яка направлена на полегшення роботи адвоката (щоб не їхати з місця своєї роботи до суду, який розглядає справу та знаходиться на значній відстані від адвоката, витрачаючи на це час і сили, а натомість брати участь в судовому засіданні, сидячи в офісі). Тому вказана дія, на думку позивача, не може рахуватися як юридична послуга, а тому і плата за неї не може бути з нього стягнута;

- підготовка детального опису наданих юридичних послуг (звіт) про надання юридичних послуг, а також підготовка і подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу технічна дія, спрямована на отримання гонорару. У постанові Верховного Суду від 02.02.2024 року у справі №910/9714/22 висловлено правову позицію про те, що заява про стягнення/розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною, у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.

Крім того, позивач посилався на відсутність доцільності у поданні заяви на отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і отримання такої довідки, оскільки правовстановлюючі документи були подані ним до суду разом з позовною заявою. При цьому, отримання інформаційної довідки, як і подання заяви про отримання витягу із технічної документації про нормативно-грошову оцінку, не є юридичною послугою. Щодо представництва адвокатом Ліваком А.П. під час слухання даної справи в суді 20.12.2024 року, 21.01.2025 року, 31.01.2025 року і 07.02.2025 року, то, на думку позивача, представництва в розумінні процесуального законодавства саме під час проведення судових засідань представником відповідача адвокатом Ліваком А.П. практично не було здійснено, воно носило лише технічний характер, оскільки він був присутній в судових засіданнях, однак засідання переносились. На думку позивача, єдина юридична послуга, яка дійсно була надана представником відповідача, була підготовка відзиву на позовну заяву. Тому, оскільки представником відповідача не надано погодинного розрахунку витраченого ним часу на надання цієї юридичної послуги, враховуючи лише його зміст та те, що дана справа є достатньо розповсюдженою, не складною, по таких справах наявна велика судова практика, позивач вважає, що 3000 грн буде достойною оплатою з надану послугу і саме цю суму позивач згоден, щоб суд стягнув з нього на користь відповідача, як суму понесених ним витрат на правничу (професійну) допомогу.

Позивач в підготовче судове засідання не з`явився, хоча про день та час проведення підготовчого судового засідання був повідомлений належним чином. Тому судове засідання проведено у відсутність позивача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.

Представник відповідача в підготовчому судовому засіданні не заперечував проти прийняття відмови позивача від позову та закриття провадження у справі та наполягав на задоволенні заяви сторони відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу, доповнивши, що всі дії, які зазначені у детальному описі наданих юридичних послуг, вчинялись в інтересах відповідача і з метою своєчасного розгляду справи. Що стосується інформаційної довідки з речових прав, то з отриманої стороною відповідача довідки видно, що позивач передав в оренду земельну ділянку відповідачу у 2023 році у вересні, у зв`язку з чим він вже не міг мати прав ні на оренду, ні на будь-які відшкодування податків за весь рік. При цьому, представник відповідача зазначив, що сторона відповідача розуміє, що справа не була повністю розглянута і витрати на правову допомогу можуть бути зменшені, тому він просив відшкодувати витрати на правову допомогу в тій частині, яку суд визначить достатньою.

Розглянувши заяву позивача про прийняття відмови від позову та закриття провадження по справі, суд прийшов до наступного.

Ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вказаного Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

П.1 ч.2 ст.49 ЦПК України встановлено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Крім того, згідно до ч.1 ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч.3 ст.206 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

В поданій до суду письмовій заяві позивач наполягає на прийнятті його відмови від позову та закритті провадження по даній справі.

Таким чином, судом встановлено, що відмова позивача від позову не суперечить закону, не порушує будь-чиїх інтересів, що охороняються законом, тому, враховуючи викладене, а також керуючись принципом диспозитивності, суд вважає за можливе прийняти відмову позивача від позову.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі.

Згідно до п.2 ч.2 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Таким чином, провадження по справі слід закрити, у зв`язку з відмовою позивача від позову.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.255 ЦПК України, про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Відповідно до ч.3 ст.142 ЦПК України, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача.

Стороною відповідача до суду подано заяву про відшкодування витрат на правову допомогу в сумі 12000 грн.

Розглянувши зазначену заяву сторони відповідача, суд приходить до наступного.

Згідно з ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

У відповідності до частин першої - шостої статті 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Слід зазначити, що Верховним Судом сформовано усталену практику з питань стягнення витрат на правничу допомогу. Так, Верховний Суд у постановах від 14 листопада 2019 року у справі №826/15063/18 та від 22 жовтня 2021 року у справі №160/7922/20 виходив з того, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Така правова позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду (у справах №922/445/19; № 923/560/17; № 329/766/18; № /78/1522/18).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у Постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, а також' Верховним Судом у Постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 12 лютого 2020 року в справі № 648/1102/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18.

У справі "Бєлоусов проти України" (заява №4494/07, пункти 115-116) Європейський суд зазначив, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром "фактично понесеними" (див. вищезазначене рішення у справі "Савін проти України", заява №34725/08, пункт 97); Суд зазначає, що вже постановляв у деяких справах, що суми відшкодування судових та інших витрат можуть бути сплачені безпосередньо на рахунки представників заявників (див., наприклад, рішення у справах "Тогджу проти Туреччини", заява №27601/95, пункт 158; "Начова та інші проти Болгарії" [ВП], заяви №43577/98 і №43579/98, пункт 175; "Імакаєва проти Росії", заява №7615/02; "Карабуля проти Румунії", заява №45661/99, пункт 180).

Судом встановлено, що 09.12.2024 року відповідач ОСОБА_2 (Клієнт) уклав з Адвокатським об`єднанням «АЙ ЕМ ДЖІ ПАРТНЕРС», в особі Голови об`єднання Лівака А.П., який є адвокатом, (Виконавець) Договір про надання юридичних послуг №02-12/24С, за умовами якого Виконавець погоджується надавати Клієнтові юридичні послуги в обсязі та на умовах, передбачених цим Договором щодо організації адвокатського (юридичного) супроводження Клієнта, а саме представляти інтереси Клієнта перед контролюючими органами та в суді першої інстанції (Красноокнянському районному суді Одеської області) у справі №506/1167/24 за позовом ОСОБА_1 до Клієнта.

Згідно з п.1.1 вказаного Договору, предметом Договору є надання Виконавцем усіма законними методами та способами кваліфікованої правової допомоги у справах, що пов`язані з врегулюванням, супроводженням, представництвом інтересів Клієнта щодо судової справи №506/1167/24 за позовом ОСОБА_1 до Клієнта.

Згідно з п.6.1 Договору, сума винагороди Виконавця за надання юридичних послуг щодо забезпечення інтересів Клієнта під час розгляду справи №506/1167/24 складає 12000 грн.

Сторони погодили, що Клієнт зобов`язаний оплатити винагороду Виконавця, передбачену п.6.1 на підставі виставленого Виконавцем рахунку виключно після прийняття рішення у справі №506/1167/24. Клієнт також додатково сплачує всі офіційні витрати, що стосуються предмету цього Договору (судові та інші збори, мита, реєстраційні платежі тощо). Оплата виконується Клієнтом протягом 3 банківських днів від дати виставленого Виконавцем рахунку (п.п.6.2, 6.3 Договору).

Згідно Детального опису наданих юридичних послуг (звіту) про надані юридичні послуги від 03.02.2025 року у справі №506/1167/24 за Договором про надання юридичних послуг №02-12/24С від 09.12.2024 року, відповідачу були надані наступні послуги:

- підготовка і підписання договору про надання юридичних послуг;

- підготовка і подання в інтересах ОСОБА_2 заяви про надання доступу до матеріалів справи №506/1167/24 в Електронному суді;

- ознайомлення з матеріалами справи;

- підготовка і направлення запиту до ОСОБА_2 щодо надання документів стосовно обставин справи №506/1167/24, підтвердження розрахунків за договором оренди землі №09/03-16 від 23.03.2019 р. між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 , податкової звітності ФОП ОСОБА_2 ;

- подання заяви на отримання інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і отримання такої довідки №408444295 від 17.12.2024 року, щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0200, за отримання якої сплачено 41 грн;

- подання заяви про отримання витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :01:001:0200;

- проведення обговорення з бухгалтером щодо розрахунків за договором оренди землі, укладеним між позивачем та відповідачем;

- підготовка і подання відзиву на позовну заяву;

- підготовка і подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції;

- представництво інтересів відповідача під час розгляду справи в судових засіданнях 20.12.2024 року, 21.01.2025 року, 31.01.2025 року, 07.02.2025 року;

- підготовка детального опису надання юридичних послуг (звіту);

- підготовка і подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу.

Суд погоджується із вимогами представника відповідача у частині стягнення витрат за ознайомлення з матеріалами справи, подання заяви на отримання Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і отримання такої довідки, підготовку і подання відзиву на позовну заяву, участь в судових засіданнях.

Вищевказані витрати суд визнає судовими витратами на професійну правничу допомогу, які були необхідними для забезпечення розгляду вказаної справи.

При цьому, враховуючи обсяг наданих послуг адвокатом, з метою забезпечення відповідності розміру витрат на правову допомогу вимогам співмірності зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, значенням справи для сторони, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви представника відповідача та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000 грн.

В задоволенні іншої частини заявлених вимог про відшкодування витрат на правову допомогу відповідачу слід відмовити з наступних підстав.

Щодо вимог про стягнення витрат на підготовку і підписання договору про надання юридичних послуг, то відповідно до п.4 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги -це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, що врегульовано нормами матеріального (цивільного) права. Тобто, вказаний документ носить суто договірний характер і не є документом правового характеру, спрямованого на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення, по суті не є правовою допомогою відповідачу по вказаній конкретній справі, а тому, на переконання суду, тягар оплати за його оформлення не може покладатися на позивача.

Вказане стосується також і підготовки детального опису наданих юридичних послуг (звіту) про надані юридичні послуги за Договором про надання юридичних послуг, який по суті є не наданням правової допомоги відповідачу, а звітом про виконану адвокатом роботу за договором.

Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доказування та надання доказів, а саме, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Щодо витрат на подання заяви про отримання витягу з технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки, то в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України до матеріалів справи відповідачем не долучено ні вказаний витяг, ні доказів того, що адвокат дійсно звертався з зазначеною заявою та отримав вказаний витяг.

Підготовка і подання заяви про надання доступу до матеріалів справи в Електронному суді та підготовка і подання заяви про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції не можуть бути визнані судом наданням відповідачу професійної правничої допомоги, оскільки вказані заяви по суті є технічними документами та не пов`язані зі здійсненням глибокого правового аналізу.

Що стосується підготовки і направлення запиту до ОСОБА_2 щодо надання документів стосовно обставин справи, підтвердження розрахунків за договором оренди землі, то такі матеріали апріорі мали бути надані відповідачем, як клієнтом адвоката, з метою здійснення представництва його інтересів за договором про надання юридичних послуг.

Також стороною відповідача не обгрунтовано та не доведено, яким чином адвокатом надавалась правова допомога відповідачу під час проведення обговорення з бухгалтером щодо розрахунків за договором оренди землі.

Щодо підготовки і подання заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, то такі вимоги сторона відповідача мала можливість визначити у відзиві на позов, а тому об`єктивної необхідності у викладенні вказаних вимог в окремій заяві, суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 13, 142, 200, 206, 255, 260 ЦПК України

П О С Т А Н О В И В :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про стягнення орендної плати, пені, земельного податку та податку на доходи фізичних осіб закрити, у зв`язку із відмовою позивача від позову.

Роз`яснити позивачу, що в разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Роз`яснити позивачу про його право звернення до суду з клопотанням про повернення 50 % судового збору, сплаченого при подачі позовної заяви.

Заяву відповідача ОСОБА_2 про стягнення з позивача ОСОБА_1 понесених судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ОСОБА_2 судові витрати по сплаті правової (правничої) допомоги у сумі 5000 грн.

В задоволенні іншої частини заяви відповідачу відмовити.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України , на ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд Одеської області або безпосереднього до Одеського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 21.04.2025 року.

Суддя О. Л. Чеботаренко