Номер провадження: 22-з/813/183/25
Справа № 509/234/22
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Вадовської Л.М., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Громовенко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву адвоката Лях Ігоря Дмитровича, представника ОСОБА_1 про прийняття додаткової постанови, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист права власності, припинення порушень правил добросусідства та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и в:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про захист права власності, припинення порушень правил добросусідства та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою.

14.01.2022 року представник позивача подав до суду заяву про призначення судово-будівельної технічної експертизи та земельно-технічної експертизи.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 травня 2022 року призначена по справі № 509/234/22 судова будівельно-технічна експертиза та судова земельно-технічна експертиза, проведення якої доручено судовому експерту Чорній Ю.П.

Постановою Одеського апеляційного суду від 01 червня 2023 року ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 24 травня 2022 року скасована, справа направлена для продовження розгляду до суду першої інстанції.

25.09.2024 року представник позивача Лях І.Д. подав до суду клопотання про призначення у справі незалежної судової будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 січня 2025 року клопотання представника позивача Лях І.Д. задоволено.

Призначена по справі № 509/234/22 судова будівельно-технічна експертиза, проведення якої доручено експерту Одеському науково-дослідному інституту судових експертиз, на вирішення якої поставлені питання:

1) чи відповідає здійснюване відповідачем ОСОБА_2 будівництво на земельній ділянці, кадастровий номер :02:005:2762 за адресою: АДРЕСА_1 , отриманому проекту, будівельним нормам та правилам?

2) чи відповідає відстань цього будівництва (забудови) від межі суміжної земельної ділянки позивача ОСОБА_1 , кадастровий номер: :02:005:3022 за адресою: АДРЕСА_1 , будівельним нормам?

Попереджено експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків.

Оплату за проведення експертизи покладено на позивача ОСОБА_1 , роз`яснено йому положення ст. 109 ЦПК України про наслідки ухилення від участі в експертизі.

Зобов`язано позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 забезпечити безперешкодний доступ експерта до об`єктів експертизи - земельної ділянки :02:005:2762 за адресою: АДРЕСА_1 та будівель розташованих на ній, та земельної ділянки з кадастровим номером: :02:005:3022 за адресою: АДРЕСА_1 та будівель розташованих на ній.

Провадження в справі зупинене до проведення експертизи.

Не погоджуючись з ухвалою суду про призначення експертизи, адвокат Івус П.В., представник ОСОБА_2 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просив ухвалу суду в частині призначення судової будівельно-технічної експертизи та судової земельно-технічної експертизи та зобов`язання відповідача ОСОБА_2 забезпечити безперешкодний доступ експерта до об`єктів експертизи - земельної ділянки :02:005:2762, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та будівель розташованих на ній скасувати, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Постановою Одеського апеляційного суду від 01 квітня 2025 року апеляційна скарга адвоката Івуса П.В., представника ОСОБА_2 залишена без задоволення. Ухвала Овідіопольського районного суду Одеської області від 13 січня 2025 року залишена без змін.

09 квітня 2025 року адвокат Лях І.Д., представник ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з заявою про прийняття додаткової постанови, в якій просить прийняти додаткову постанову, якою стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 16 000 грн.

В судове засідання, призначене на 22 квітня 2025 року учасники справи не з`явилися, були сповіщені належним чином (а.с. 170, 170 зв.б. т. 2).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обовязковою.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, доводи заяви про прийняття додаткової постанови, дійшла до висновку, що заява задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

За змістом статей 269-271 ЦПК України після проголошення рішення суд, що ухвалив його, не може, як правило, сам скасувати або змінити власне рішення. Тому, за загальним правилом, допущені недоліки судового рішення виправляються вищестоящим судом. Проте суд має ряд повноважень, передбачених цими положеннями, з усунення недоліків чи доповнення ухвалених ним рішень. Такими повноваженнями є виправлення описок та арифметичних помилок в судовому рішенні, ухвалення додаткового рішення або роз`яснення рішення суду.

Статтею 270 ЦПК України, встановлено порядок ухвалення судом додаткового рішення у цивільній справі, відповідно до якого суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто, процесуальним законом визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення.

Аналізуючи вимоги статті 270 ЦПК України, слід дійти висновку, що додаткове рішення може бути ухвалене лише у випадках і за умов, передбачених частиною першою статті 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.

При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Зазначене відповідає роз`ясненням, які містяться у пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 № «Про судове рішення у цивільній справі».

Згідно з ч. 1, п.1 ч. 2 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до вимог п.6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до п.п. б), в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення, а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

За змістом вищевказаних норм, розподіл судових витрат здійснюється судом при ухваленні рішення по суті заявленого позову, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі закриття провадження чи залишення позову без розгляду, - в порядку, передбаченому ст. 142 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_1 понесені витрати на правничу допомогу за перегляд справи в апеляційному порядку на ухвалу суду про призначення експертизи.

Враховуючи вимоги вищевказаних норм ЦПК України, розподіл таких судових витрат здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду справи згідно з правилами ст. 141-142 ЦПК України, адже порядок розподілу судових витрат частиною 2 ст. 141 ЦПК України ставиться в залежність від того, чи задоволено позовні вимоги повністю або частково, чи у задоволенні позову відмовлено.

Частиною 2 ст. 137 ЦПК України також передбачено, що витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами за результатами розгляду справи.

Про можливість розподілу судових витрат лише за результатами розгляду справи по суті пред`явленого позову, тобто після ухвалення рішення, також вказують частини 4 , 8, 10 ст. 141 ЦПК України, в яких зазначено, що:

- Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

- Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

- При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні.

У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2020 року в справі № 530/1731/16-ц (провадження № 61-39028св18) зроблено висновок, що:

«згідно із підпунктом «в» пункту 4 частини 1 статті 416 ЦПК України постанова суду касаційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 13 статті 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, такий обов`язок у випадку передачі справи на новий судовий розгляд не покладено. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції або судом касаційної інстанції скасовано ухвалу з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, розподіл судового збору у справі, в тому числі сплаченого за подання апеляційної та/або касаційної скарги, здійснює той суд, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи.

З урахуванням наведеного Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду відступив від висновку Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у додатковій постанові від 22 квітня 2019 року у справі № 756/2157/15-ц. У разі, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Разом із тим, у випадку, якщо судом касаційної інстанції скасовано судові рішення з передачею справи на розгляд до суду першої/апеляційної інстанції, то розподіл суми судових витрат здійснюється тим судом, який ухвалює остаточне рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат».

Отже, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, здійснюється тим судом, який ухвалює (ухвалив) остаточне рішення у справі, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки питання про розподіл судових витрат суд вирішує під час ухвалення рішення по суті позовних вимог, яким закінчується розгляд справи, правові підстави для ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правничу (правову) допомогу, понесених у зв`язку з розглядом апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції про призначення експертизи відсутні.

Оскільки, апеляційним судом не ухвалювалося рішення по суті спору, а також інші процесуальні рішення, передбачені ст. 141, ст. 142 ЦПК України, а також приймаючи до уваги, що ухвала суду першої інстанції про призначення експертизи залишена без змін та справа повертається до суду першої інстанції для її виконання, колегія суддів не вбачає підстав для вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 141, 270, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Заяву адвоката Лях Ігоря Дмитровича, представника ОСОБА_1 про прийняття додаткової постанови залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст ухвали суду складений 23 квітня 2025 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ Л.М. Вадовська

______________________________________ С.М. Сегеда