Справа № 296/8497/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі: головуючої судді Петровської М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну виплату аліментів, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 16.01.2025, просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, які стягуються на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що утворилась за період з 05.09.2012 по 07.12.2020 в розмірі 100 відсотків заборгованості в сумі 148 336,85 грн.

В обґрунтування позову та заяви про зменшення позовних вимог зазначає, що відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03.09.2006 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до повноліття. 06.12.2016, постановою Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції відкрито виконавче провадження № 53061093 про примусове виконання виконавчого листа № 2-3398, виданого на виконання вказаного рішення суду, та в подальшому його передано до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ. 25.04.2018 державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві винесено постанову про прийняття виконавчого провадження. Разом з тим, відповідач ухиляється від сплати аліментів, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в загальному розмірі 148 336,85 грн за період з 05.09.2012 по 07.12.2020, а також пеня на заборгованість по аліментам в розмірі 2 036 664,95 грн. Розмір пені не може перевищувати розмір заборгованості, тому позивачка просить стягнути на її користь пеню в сумі 148 336,85 грн станом на 09.09.2024.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира у даній справі відкрито провадження, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 16.01.2025 прийнято до судового розгляду заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Біленького Вадима Володимировича про уточнення позовних вимог, яка є заявою про зменшення розміру позовних вимог (а.с.150-151).

Відповідач ОСОБА_2 відзиву на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами, направлялися на адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання, у відповідності до приписів ЦПК України. Також відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України.

Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2022 року в справі № 910/1730/22 визначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Від представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Біленького В.В. надійшла заява, в якій просить розглядати справу 25.02.2025 без його участі та без участі позивачки.

Від представника третьої особи - Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшло клопотання, в якому також просить здійснювати розгляд справи без його участі. Письмових пояснень від третьої особи на адресу суду не надходило.

Згідно ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду позову, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 03.10.2006 у цивільній справі №2-3398/06 позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 20.07.2006 до повноліття дитини до 07.12.2020, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.78).

Рішення суду набрало законної сили 01.11.2006.

На виконання рішення суду Корольовським районним судом м.Житомира 03.10.2006 видано виконавчий лист №2-3398 (а.с.190).

Постановою державного виконавця Коростенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Мороз Юлії Олександрівни від 06.12.2016 відкрито виконавче провадження № 53061093 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3398, виданого на виконання рішення суду Корольовського районного суду м.Житомира від 03.10.2006 у цивільній справі №2-3398/06 (а.с.10).

19.04.2018 виконавчий лист № 2-3398 передано до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с.11).

Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Сніжинського Тараса Євгеновича від 25.04.2018 прийнято до виконання виконавче провадження № 53061093 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3398 (а.с.12).

Постановою головного державного виконавця Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яблонської Дарії Вікторівни від 09.09.2024 звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_2 (а.с.18).

Згідно розрахунку заборгованості № 294/14 на підставі виконавчого листа № 2-3398, сформованого державним виконавцем Печерського РВДВС м.Київ ГТУЮ у м.Києві Д.М.Кириленком, розмір заборгованості ОСОБА_2 по аліментах за період з вересня 2014 року по 01.10.2016 становив 76 110,72 грн (а.с.163).

У відповідності до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах від 01.04.2018, сформованої державним виконавцем Коростенського міськрайонного ВДВС ГТУЮ у Житомирській області М.С.Швець, розмір заборгованості ОСОБА_2 згідно виконавчого листа № 2-3398 за період з жовтня 2016 року по 01.04.2018 становив 96 376,60 грн, з якої 76 110,72 грн заборгованість станом на 01.10.2016 (а.с.187).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 06.12.2024, сформованого головним державним виконавцем Голосіївського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Яблонською Дарією Вікторівною на підставі виконавчого листа № 2-3398 від 03.10.2006, розмір заборгованості ОСОБА_2 по аліментах за період з травня 2019 року по 07.12.2020 становить 148 336,85 грн, з якої 88 778,70 грн заборгованість станом на 01.05.2019 (а.с.193).

Оскільки відповідач заборгованість по аліментах не сплачує з 05.09.2012, позивачка просить стягнути з ОСОБА_2 пеню за кожен день прострочення сплати аліментів до 09.09.2024 в сумі 100 відсотків заборгованості.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступне.

Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Відповідно до частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

Наведена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року в справі №333/6020/16-ц, яка враховується судом в силу положення ч.4 ст.263 ЦПК України.

Як встановлено судом зі змісту виконавчого листа № 2-3398, заборгованість ОСОБА_2 почала утворюватися з 05.09.2012 (24 125,92 грн), станом на липень 2013 року така становила вже 22 373,36 грн. Натомість, згідно розрахунку заборгованості № 294/14, заборгованість по аліментах станом на серпень 2014 року відсутня.

Оскільки матеріали справи не містять розрахунків заборгованості по аліментах із зазначенням періодів виникнення заборгованості, сум погашення та дати погашення, починаючи з 05.09.2012 та до серпня 2014 року, відтак неможливо розрахувати пеню на таку заборгованість, а тому періодом заборгованості за сплати аліментів з метою нарахування на неї пені слід вважати зазначений в розрахунках період з 01.01.2014 по 07.12.2020.

Суд зазначає, що неустойка (пеня) на заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 за період з 01.01.2014 по 09.09.2024 включно, значно перевищує суму заборгованості останнього зі сплати аліментів за період з 01.01.2014 по 07.12.2020, визначену розрахунком від 06.12.2024 в сумі 148 336,85 грн.

Разом з тим, згідно положень ч.1 ст.196 СК України, пеня на заборгованість по аліментам не може перевищувати 100 відсотків заборгованості.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2021 року у справі №569/14819/19 (провадження№ 61-1586св20) зазначено, зокрема, що: при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 частини 1 статті 196 Сімейного кодексу України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується.

Враховуючи вищевикладене, оскільки розмір пені від суми несплачених аліментів становить більше 100 відсотків заборгованості ОСОБА_2 , а також беручи до уваги положення ст.196 Сімейного кодексу України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки пені за прострочення сплати аліментів на утримання дочки в розмірі 148 336,85 грн, що еквівалентно 100 відсоткам заборгованості ОСОБА_2 зі сплати аліментів, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», беручи до уваги те, що позивачка звільнена від сплати судового збору, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 1 211,20 грн.

Керуючись ст.ст.224-226, 228, 233, 259, 263-265, 273, 352 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Цивільний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Голосіївський районний відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (м. Київ, вул. Юлії Здановської, 22/15, ) про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну виплату аліментів, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01.01.2014 по 09.09.2024 в розмірі 148 336,85 грн (сто сорок вісім тисяч триста тридцять шість грн 85 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено: 04.03.2025.

Суддя М. В. Петровська