Справа № 359/4532/25
Провадження № 2-н/359/752/2025
УХВАЛА

Іменем України

23 квітня 2025 року м. Бориспіль

суддя Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенюта О.Ю., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Мірадосервіс» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг ЖКГ з ОСОБА_1 ,-

встановив:

У квітні 2025 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області через підсистему «Електронний суд» надійшла вказана заява.

Перевіривши заяву про видачу судового наказу та дослідивши додані до неї матеріали, приходжу до висновку про необхідність відмовити у видачі судового наказу виходячи з наступного.

Відповідно до ст.160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Нормою п. 3 ч. 1ст. 161 ЦПК України визначено, що судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно з ч. 1 ст. 163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Відповідно до ч. 4 ст. 163 ЦПК України якщо заяву подано в електронній формі до боржника, який має електронний кабінет, заявник надалі повинен подавати будь-які процесуальні та інші документи, пов`язані з розглядом його заяви, виключно в електронній формі.

Таким чином, ст. 163 ЦПК України передбачено, що лише у разі, якщо боржник має електронний кабінет, заява про видачу судового наказу може бути подана в електронній формі.

Разом з тим, як убачається з відповіді № 9005219, сформованої засобами підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», боржник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС «Електронний суд».

Згідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відтак, оскільки нормами ЦПК України не передбачено порядок подання через підсистему «Електронний суд» заяви про видачу судового наказу до боржника, який не має зареєстрованої офіційної електронної адреси, у даному випадку підлягають застосуванню за аналогією положення ЦПК України щодо подання до суду в електронній формі позовної заяви та документів, що додаються до неї.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Положеннями ч. 7 ст.43ЦПК України визначено, що у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Отже, у разі подання до суду заяви про видачу судового наказу та документів, що додаються до неї, в електронній формі, заявник зобов`язаний додати до заяви доказ надсилання таких матеріалів боржнику, а саме квитанцію про їх направлення, сформовану у ЄСІТС, у разі наявності електронного кабінету у боржника, або лист з описом вкладення у разі відсутності у боржника електронного кабінету.

Разом з тим, дана заява про видачу судового наказу вказаним вимогам закону не відповідає, оскільки доказів надсилання боржнику копії поданої заяви з доданими до неї матеріалами як за допомогою ЄСІТС, так і листом з описом вкладення не додано.

Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

З огляду на викладене, слід відмовити у видачі судового наказу.

Відповідно до ч.1 ст.166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Заява може бути подана до суду повторно із додатками у паперовому вигляді, до якої має бути додана її копія з доданими матеріалами для виконання судом вимог частини 2 статті 169 ЦПК України після видачі судового наказу, або в електронній формі з доказами надсилання боржнику листом з описом вкладення копій поданих до суду документів.

На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 165, 166, 260, 353 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Мірадосервіс» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надання послуг ЖКГ з ОСОБА_1 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О.Ю. Семенюта