Єдиний унікальний номер судової справи: 490/5763/19
Номер провадження: 22-ц/812/794/25 Суддя-доповідач апеляційного суду Крамаренко Т.В.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:

головуючого - Крамаренко Т.В.,

суддів - Самчишиної Н.В., Серебрякової Т.В.,

із секретарем судового засідання - Носіковим І.М.,

за участю: адвокатів - Лушникова В.П., Головіна М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Лушниковим Василем Петровичем

на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2024 року, постановлену під головуванням судді Шолох Л.М., в приміщені того ж суду за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (надалі - ТОВ «ФК «Форінт») про здійснення процесуального правонаступництва та поворот виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Міжнародний резервний Банк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Зорі Владленівни, Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_1 , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и л а:

У липні 2024 року ТОВ «ФК «Форінт» звернулося до суду із заявою про здійснення процесуального правонаступництва та поворот виконання рішення суду у справі за позовом ОСОБА_2 до АТ «Міжнародний резервний Банк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової З.В., Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, Недбая В.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Свою заяву ТОВ «ФК «Форінт» обґрунтовував тим, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2021 року частково задоволено позов ОСОБА_2 до АТ «Міжнародний резервний Банк», який є правонаступником АТ «Сбербанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та зняття арешту з майна. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 04 жовтня 2012 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою З.В., зареєстрованого в реєстрі за №719, яким звернуто стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» в розмірі 13 671 803, 03 грн. шляхом звернення стягнення на наступне майно: нежитлові приміщення магазину, які складаються з літ. «А» нежитлові приміщення 1-го поверху та сходові клітини площею 171,8 кв.м.; нежитлові приміщення підповерху площею 153,2 кв.м., нежитлові приміщення 2-го поверху і сходова клітина площею 448,4 кв.м. в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 773,40 кв.м. У задоволенні вимог про зняття арешту з вищевказаного майна, накладеного постановою від 05 січня 2019 року у виконавчому провадженні №57981652 відмовлено.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенко С.С. від 24 серпня 2022 року закінчено виконавче провадження № 57981652 з примусового виконання виконавчого напису №719, виданого 04 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою З.В.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 03 липня 2023 року задоволено апеляційну скаргу АТ «Міжнародний резервний Банк». Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2021 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 до АТ «Сбербанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Постановою Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , подану в її інтересах адвокатом Мотельчук Ю.І. залишено без задоволення. Постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 липня 2023 року в частині вирішення вимог ОСОБА_2 до АТ «Сбербанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню залишено без змін.

27 травня 2024 року між АТ «Міжнародний резервний Банк» та ТОВ «ФК «Форінт» укладено Договір № GL3N225744 про відступлення прав вимоги, на підставі протоколу електронного аукціону № GFD001-UA-537 від 28 березня 2024 року, відповідно до умов якого Банк відступив Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців), поручителів та дебіторів зазначених у Додатку №1 та Додатку 2 до цього Договору.

У зв`язку з чим АТ «Міжнародний резервний Банк» перестав бути кредитодавцем за кредитними та іпотечними договорами, які послугували підставою для вчинення виконавчого напису нотаріуса, що виступає предметом даного спору, а ТОВ «ФК «Форінт» набуло прав нового кредитора та відповідача за даними правовідносинами.

Крім того, вказує про те, що скасування постанови про закінчення виконавчого провадження є єдиною законною підставою для відновлення виконавчого провадження (ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження»), що в повній мірі узгоджується з механізмом інституту повороту виконання рішення суду та відновлює первісне становище відповідача, яке існувало до виконання рішення суду, яке в подальшому було скасовано судом апеляційної інстанції у даній справі.

Посилаючись на викладене ТОВ «ФК «Форінт» просило суд залучити до участі у справі № 490/5763/19 за позовом ОСОБА_2 до АТ «Міжнародний резервний Банк», за участю третіх осіб - які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - приватного нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльової З.В., Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, здійснивши процесуальне правонаступництво відповідача АТ «Міжнародний Резервний Банк» на правонаступника ТОВ «ФК «Форінт». Здійснити поворот виконання рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2021 року № 490/5763/19 шляхом скасування постанови державного виконавця відділу примусового виконання рішень Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) Квашенко С.С. про закінчення виконавчого провадження №57981652 із примусового виконання виконавчого напису № 719, виданого 04 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою З.В.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2024 року заяву ТОВ «ФК «Форінт» задоволено.

Залучено до участі у справі № 490/5763/19 за позовом ОСОБА_2 до АТ «Міжнародний резервний Банк» (АТ «Сбербанк»), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова З.В., Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області, Недбай В.В., про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, правонаступника відповідача АТ «Міжнародний резервний Банк» (АТ «Сбербанк»), замінивши відповідача на ТОВ «ФК «Форінт».

Здійснено поворот виконання рішення Центрального районного суд м. Миколаєва від 13 грудня 2021 року у справі №490/5763/19 шляхом скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенка С.С. від 24 серпня 2022 року про закінчення виконавчого провадження № 57981652 з примусового виконання виконавчого напису № 719, виданого 04 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою З.В.

Ухвала суду мотивована тим, що з дати відступлення права вимоги, а саме з 27 травня 2024 року АТ «Міжнародний резервний Банк» перестало бути кредитором, а ТОВ «ФК «Форінт» став новим кредитором за Кредитним договором №04-В/08/19/ФО/П від 03 квітня 2008 року та Договором іпотеки від 24 червня 2008 року за № 1508, а відтак враховуючи недопущення порушення прав особи на доступ до правосуддя, також обставину того, що єдиним та ефективним способом відновлення прав заявника є поворот виконання рішення суду, який є стадією судового процесу, суд вважав за необхідне задовольнити заяву про залучення до участі у справі правонаступника відповідача, здійснивши процесуальне правонаступництво відповідача АТ «Міжнародний Резервний Банк» на його правонаступника ТОВ «ФК «Форінт».

Також заявник законодавчо обмежений у повторному пред`явленні виконавчого напису до примусового виконання у разі його закінчення, у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження», крім випадку скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, що є підставою для відновлення закінченого виконавчого провадження.

Матеріалами та обставинами справи підтверджується, що на час звернення до суду з вказаною заявою ефективним та належним способом для поновлення прав відповідача - є відновлення закінченого виконавчого провадження, що узгоджується з інститутом повороту виконання рішення суду.

Не погодившись з ухвалою суду, третя особа - ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Лушников В.П. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив ухвалу суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Форінт» відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що на підтвердження виконання умови договору від 27 травня 2024 року № GL3N22574 про відступлення прав вимоги, про сплату ціни ТОВ «ФК «Форінт» надав копію платіжної інструкції № 12588147 складеної 10 квітня 2024 року. Суд першої інстанції не звернув уваги, що надана ТОВ «ФК «Форінт» платіжна інструкція не відповідає критеріям доказу, зокрема достовірності, оскільки в ній відсутній підпис платника, що є обов`язковим реквізитом платіжної інструкції, а також відмітка про виконання платіжної операції надавачем платіжних послуг.

ТОВ «ФК «Форінт» не надало документу, який відповідає критеріям доказу в розумінні статей 77 - 80 ЦПК України, що підтверджує факт виконання умов Договору щодо сплати ціни договору та підтвердження правонаступництва у матеріальному правовідношенні, а також будь-якого документу, який підтверджує списання з його рахунку коштів в сумі 16 506 652, 60 грн та зарахування цієї суми коштів на рахунок отримувача, крім платіжної інструкції з відсутнім підписом платника та відміткою про виконання.

Належним та допустимим доказом здійснення розрахунку за Договором відступлення прав вимоги є виписка з рахунку отримувача платежу, в якій відображається інформація про рух коштів по рахунку та їх призначення.

ТОВ «ФК «Форінт» не надав доказів настання відкладальної обставини, а саме - укладення договорів купівлі-продажу щодо майна та майнових прав/прав вимоги за кредитним договором й договором іпотеки, стороною яких є скаржник.

Доказом укладення зазначених вище договорів за умовами яких Банк відступив, а ТОВ «ФК «Форінт» набув права вимоги за договорами, стороною яких є скаржник, можуть бути лише укладені відповідно до вимог ЦК України договори, які відповідають формі та змісту такого правочину.

Довідки банків не є належними та достовірними доказами укладання договорів, а саме настання відкладальної обставини та відповідно набуття права вимоги ТОВ «ФК «Форінт» до скаржника.

Звертає увагу, що суд першої інстанції взагалі не оцінював належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності.

Крім того, вказує на те, що суд розглянув справу без повідомлення апелянта про дату, час та місце розгляду, а також не направив йому копію постановленої ухвали, чим порушив статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст. 148, 211 ЦПК України, що відповідно до ч.3 ст. 376 ЦПК України обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового.

Зазначає, що поворот виконання рішення суду можливий виключно у справах майнового характеру та виключно у порядку Закону України «Про виконавче провадження».

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Форінт» вказувало, що зазначені доводи в апеляційній скарзі є надуманими, вочевидь свідчать про недобросовісну поведінку учасника справи, який був обізнаний про розгляд даної заяви у суді першої інстанції, не подав жодних заперечень, чи не розумінні скаржника щодо порядку реалізації активів (право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення) банків, що ліквідуються, із урахуванням положень статті 51 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Положення щодо організації продажу активів (майна) банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 24 березня 2016 року № 388 (у редакції рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05 травня 2017 року № 1872) (далі - Положення № 388), Регламенту роботи електронної торгової системи щодо організації та проведення відкритих торгів (аукціонів) з продажу активів (майна) банків, що виводяться з ринку, та банків, що ліквідуються, та затвердженого типового договору про відступлення прав вимоги рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Судом першої інстанції правильно встановлені обставини щодо оплати ціни за продаж всіх активів банків, що увійшли до складу пулу (лоту), укладання всіх договорів відступлення права вимоги новим кредитором з банками, настання відкладальної обставини та набуття ТОВ «ФК «Форінт» права вимоги, із дотримання норм процесуального права та правильним застосуванням норми матеріального права, а доводи апеляційної скарги є хибними та безпідставними, які жодним чином не спростовують правильності встановлених обставин справи.

Заслухавши суддю - доповідача, осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1ст. 4 ЦПК України).

Згідно ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону оскаржувана ухвала в повній мірі не відповідає.

За положеннями статті 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (ч. 1 ст. 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (ч. 1 ст.129 Конституції України в чинній редакції).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII).

Одним з елементів верховенства права є дотримання прав людини, зокрема права сторони спору на представлення її позиції та права на справедливий судовий розгляд (пункти 41 і 60 Доповіді «Верховенство права», схваленої Венеційською Комісією на 86-му пленарному засіданні, м. Венеція, 25 - 26 березня 2011 року).

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ідея справедливого судового розгляду передбачає здійснення судочинства на засадах рівності та змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 ЦПК України суд зобов`язаний здійснювати правосуддя на засадах рівності учасників цивільного процесу перед законом і судом незалежно від будь-яких ознак.

Згідно зі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони й інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що ухвалою суду першої інстанції у цій справі порушені принципи рівності учасників цивільного процесу та змагальності сторін, які є складовими права на справедливий суд як частини верховенства права.

Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента (див. mutatis mutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» («Dombo Beheer B. V. v. the Netherlands») від 27 жовтня 1993 року, заява N 14448/88, § 33).

Суд першої інстанції, не повідомивши, зокрема ОСОБА_1 належним чином про час і місце розгляду заяви, фактично позбавив його права на участь в судовому засіданні, надання доказів та заперечень проти поданої заяви. Внаслідок цього суд порушив принципи змагальності та рівності сторін, які є елементами права на справедливий судовий розгляд.

Зазначених вимог закону судом не було дотримано, наведені вище обставини залишилися поза увагою, що призвело до порушення норм процесуального права, прав ОСОБА_1 , на що він посилається в апеляційній скарзі, тому відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України ухвалу суду слід скасувати і ухвалити нове судове рішення.

Ухвалюючи нове судове рішення колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2021 року, частково задоволено позов ОСОБА_2 до АТ «Міжнародний резервний Банк» ( АТ «Сбербанк») про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та зняття арешту з майна. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 04 жовтня 2012 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою З.В., зареєстрованого в реєстрі за №719, яким звернуто стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» в розмірі 13 671 803,03 грн шляхом звернення стягнення на наступне майно: нежитлові приміщення магазину, які складаються з літ. «А» нежитлові приміщення 1-го поверху та сходові клітини площею 171,8 кв.м.; нежитлові приміщення підповерху площею 153,2 кв.м., нежитлові приміщення 2-го поверху і сходова клітина площею 448,4 кв.м. в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 773,40 кв.м У задоволенні вимог про зняття арешту з вищевказаного майна, накладеного постановою від 05 січня 2019 року у виконавчому провадженні №57981652 відмовлено.

Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенко С.С. від 24 серпня 2022 року закінчено виконавче провадження № 57981652 з примусового виконання виконавчого напису № 719, виданого 04 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою З.В.

В подальшому постановою Миколаївського апеляційного суду від 03 липня 2023 року апеляційну скаргу АТ «Міжнародний резервний Банк» задоволено. Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2021 року в частині задоволених позовних вимог скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до АТ «Сбербанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Журавльова З.В., Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області, Недбай В.В. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню відмовлено.

Постановою Верховного суду від 18 жовтня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах якої діяла адвоката Мотельчук Ю.І. залишено без задоволення. Постанову Миколаївського апеляційного суду від 03 липня 2023 року залишено без змін.

28 березня 2024 року відбувся продаж пулу активів АТ «Мегабанк», АТ «Міжнародний резервний Банк» та ПАТ «Промінвестбанк», що складається з прав вимоги за кредитними договорами, укладеними з фізичними особами, в тому числі, активу АТ «Міжнародний резервний Банк» з права вимоги за Кредитним договором № 04-В/08/19/ФО/П від 24 червня 2008 року, укладеного з ОСОБА_1 (на забезпечення виконання умов цього договору із ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки №1508 від 24 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рудою О.М.).

Згідно протоколу електронного аукціону №№ GFD001-UA-537 від 28 березня 2024 року переможцем продажу вказаного активу з права вимоги, в тому числі, за вказаним кредитним договором, який виступає предметом даного спору, стало ТОВ «ФК «Форінт».

10 квітня 2024 року ТОВ «ФК «Форінт», яке придбало активи з прав вимоги, зокрема, і за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 №16-Н/08/19/ФО/П від 24 червня 2008 року було сплачено ціну продажу активів/лоту у загальному розмірі 17 128 583,05 грн про що свідчать платіжні інструкції від 10 квітня 2024 року №12588147, №12588148, №12588149.

27 травня 2024 року між Акціонерним товариством «Міжнародний резервний Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» укладено Договір №GL3N225744 про відступлення прав вимоги, на підставі протоколу електронного аукціону № GFD001-UA-537 від 28 березня 2024 року, відповідно до умов якого Банк відступив Новому кредитору належні Банку, а Новий кредитор набув права вимоги Банку до позичальників, заставодавців (іпотекодавців), поручителів та дебіторів зазначених у Додатку №1 та Додатку 2 до цього Договору.

Відповідно до додатку № 1 до договору відступлення вимоги, вказано, що право вимоги відступлено і зокрема за договором іпотеки №1508 від 24 червня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рудою О.М., укладеним із ОСОБА_2 .

Пунктом 2 Договору передбачено, що Новий кредитор, в день настання Відкладальної обставини відповідно до пункту 181 цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до пункту 5 цього Договору, набуває усі права кредитора за Основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання Боржниками зобов`язань за Основними договорами, сплати Боржниками грошових коштів, сплати процентів у розмірах, вказаних у Додатку №2 до цього Договору, право вимагати сплати неустойок, пені, штрафів, передбачених Основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 Цивільного кодексу України (індекс інфляції, 3,0% річних), право вимагати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань за Основними договорами, право вимагати застосуванню наслідків реституції при недійсності правочинів, право отримання коштів від реалізації заставного та іншого майна Боржників, вимоги, які випливають з розірвання та/або визнання недійсними договорів із Боржниками, права, що випливають із судових справ, у тому числі справ про банкрутство Боржників, виконавчих проваджень щодо Боржників, в тому числі щодо майна Боржників, яке не було реалізоване на торгах та підлягатиме передачі стягувачу в погашення боргу після укладення цього Договору, права вимоги за мировими угодами із Боржниками, договорами з арбітражними керуючими Боржників, охоронними організаціями, права участі в комітеті кредиторів Боржників, тощо. Розмір Прав вимоги, які переходять до Нового кредитора, вказаний у Додатку №2 до цього Договору. Права кредитора за Основними договорами переходять до Нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення Права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків Боржників, що надане Банку відповідно до умов Основних договорів.

Відповідно до п. 181.1. Договору, сторони домовились, що цей Договір укладається з відкладальною обставиною (в розумінні частини першої статті 212 Цивільного кодексу України) та набуває чинності (є укладеним) та породжує права й обов`язки у Сторін виключно після настання сукупності наступних обставин (далі та вище за текстом - Відкладальна обставина): підписання цього Договору Сторонами та укладення Новим кредитором договорів купівлі-продажу (договорів відступлення прав вимоги) щодо усього майна та майнових прав/прав вимоги, які входять до складу пулу відповідно до протоколу електронного аукціону, переможцем якого став Новий кредитор, №GFD001-UA-537, сформованого 28 березня 2024 року.

Взаємні права та обов`язки Сторін за цим Договором виникають з моменту настання відкладальної обставини. Права вимоги переходять від Банка до Нового кредитора після настання відкладальної обставини. До моменту настання відкладальної обставини Права вимоги належать Банку. Сторони домовились, що у випадку, не настання відкладальної обставини до 27 травня 2024 року включно, права та обов`язки у Сторін за цим Договором не виникають, та Права вимоги на підставі цього Договору до Нового кредитора не переходять.

При цьому, датою набуття чинності (моментом укладення) цим (цього) Договором (Договору) буде вважатися дата укладення Новим кредитором останнього з договорів купівлі-продажу (відступлення прав вимоги) майна/майнових прав/прав вимоги, які входять до складу пулу відповідно до протоколу електронного аукціону, переможцем якого став Новий кредитор, GFD001UA-537, сформованого 28 березня 2024 року.

Згідно Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору № GL3N225744 відступлення прав вимоги від 27 травня 2024 року, які є невід`ємними частинами Договору, ТОВ «ФК «Форінт» відступлено заборгованість боржників, в тому числі за кредитним договором №16-Н/08/19/ФО/П від 24 червня 2008 року, укладеного з ОСОБА_1 (позичальником), та Договором іпотеки від 24 червня 2008 року, укладеного з ОСОБА_2 (іпотекодавцем), посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рудою О.М. та зареєстровано в реєстрі за № 717.

Також, 27 травня 2024 року між ТОВ «ФК «Форінт» та ПАТ «Промінвестбанк» було укладено Договір № GL3N225744 про відступлення прав вимоги, також, цією ж датою, між ТОВ «ФК «Форінт» та АТ «Мегабанк» укладено Договір № GL3N225744 про відступлення прав вимоги, які увійшли до складу пулу відповідно до протоколу електронного аукціону №GFD001UA-537, сформованого 28 березня 2024 року.

Отже, з дати відступлення права вимоги, а саме, з 27 травня 2024 року АТ «МР Банк» перестало бути кредитором, а ТОВ «ФК «Форінт» став новим кредитором за кредитним договором № №16-Н/08/19/ФО/П від 24 червня 2008 року та договором іпотеки від 24 червня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Рудою О.М. та зареєстровано в реєстрі за № 1508, які були підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, що є предметом позову у межах даної цивільної справи.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина 2 статті 11 ЦК України).

За положеннями статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

Відповідно до частини 1 статті 55 ЦПК України, у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчиненні в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1 і 2 частини 1 статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Отже, підставою для процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора ТОВ «ФК «Форінт» із заявою про надання йому статусу правонаступника відповідача у справі, що переглядається, відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 55 ЦПК України.

Як встановлено судом 27 травня 2024 року за умовами Договору № GL3N225744 про відступлення прав вимоги, на підставі протоколу електронного аукціону № GFD001-UA-537 від 28 березня 2024 року, АТ «Міжнародний резервний Банк» відступив новому кредитору ТОВ «ФК «Форінт», а новий кредитор набув належні Банку права вимоги до позичальника ОСОБА_1 за кредитним договором № 16-Н/08/19/ФО/П від 24 червня 2008 року та договором іпотеки від 24 червня 2008 року, які були підставою для вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріуса, що є предметом позову у межах даної цивільної справи.

Отже, з урахуванням встановленого та наведені норми матеріального та процесуального права щодо наданого Договору № GL3N225744 про відступлення прав вимоги, на підставі протоколу електронного аукціону № GFD001-UA-537 від 28 березня 2024 року та додатків до нього колегія вважає за можливе залучити до участі у справі № 490/5763/19 за позовом ОСОБА_2 до АТ «Міжнародний резервний Банк» правонаступника відповідача - ТОВ «ФК «Форінт».

Доводи апеляційної скарги проте, що надана ТОВ «ФК «Форінт» платіжна інструкція не відповідає критеріям доказу, зокрема достовірності, оскільки в ній відсутній підпис платника та відмітка про виконання платіжної операції надавачем платіжних послуг, а тому не підтверджує факт виконання умов Договору щодо сплати ціни договору та підтвердження правонаступництва у матеріальному правовідношенні не заслуговують на увагу виходячи з наступного.

Так, вимоги до платіжної інструкції визначені пунктом 37 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 163, за яким платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) платника; 7) унікальний ідентифікатор отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку;8) найменування надавача платіжних послуг отримувача.

Платник заповнює обов`язкові реквізити платіжної інструкції, оформленої у паперовій формі, від руки/із застосуванням технічних засобів або надавач платіжних послуг платника за згодою платника заповнює платіжну інструкцію із застосуванням технічних засобів.

Правильність заповнення реквізитів платіжної інструкції надавачем платіжних послуг платника із застосуванням технічних засобів платник засвідчує власноручним/електронним підписом.

Як на підтвердження оплати за активи АТ «МР Банк» з права вимоги за кредитним договором № 04-В/08/19/ФО/П від 03 квітня 2008 року ТОВ «ФК «Форінт» надало копію платіжної інструкції від 10 квітня 2024 року № 12588147, за якою було сплачено ціну продажу активів/лоту у розмірі 16 506 652,60 грн.

Надана платіжна інструкція містить реквізити, передбачені пунктом 37 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг, зокрема: дату складання і номер (від 10 квітня 2024 року № 12588147); код платника та номер його рахунку ( НОМЕР_1 , НОМЕР_2 ); найменування надавача платіжних послуг платника (АТ «ОТП Банк»); суму цифрами та словами (16 506 652,60 грн (шістнадцять мільйонів п`ятсот шість тисяч шістсот п`ятдесят дві гривні 60 копійок); призначення платежу (04;;GL3N225744; Протокол № GFD001-UA-537 від 28 березня 2024 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Форінт» код за ,ціна продажу 16 506 652,60 грн без ПДВ.); підпис платника; код отримувача та номер його рахунку (25959784, UA 4601026); найменування надавача платіжних послуг отримувача (Національний банк України).

Копія цієї платіжної інструкції засвідчена представником ТОВ «ФК «Форінт».

Відповідно частин 1, 2, 5, 6 до статті 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу.

Отже, з огляду на викладене, колегія суддів вважає, що надана заявником копія платіжної інструкції від 10 квітня 2024 року № 12588147, за якою було сплачено ціну продажу активів/лоту у розмірі 16 506 652, 60 грн, є належним доказом на підтвердження виконання умов Договору від 27 травня 2024 року № GL3N225744 про відступлення прав вимоги, на підставі протоколу електронного аукціону № GFD001-UA-537 від 28 березня 2024 року.

Крім того, під час апеляційного розгляду представником ТОВ «ФК «Форінт» була надана виписка, яка формована 27 березня 2025 року по особовим рахункам АТ «Міжнародний резервний Банк» за 10 квітня 2024 року, в якій зазначено платник ТОВ «ФК «Форінт» на суму 16 506 652,60 грн.

Доказів на спростування списання з рахунку ТОВ «ФК «Форінт» та зарахування цієї суми коштів на рахунок отримувача, представник ОСОБА_1 не надав, що є процесуальним обов`язком учасника справи на підтвердження своїх заперечень.

Також, не є слушними твердження апеляційної скарги щодо відсутності доказів настання відкладальної обставини, а саме - укладення договорів купівлі-продажу щодо майна та майнових прав/прав вимоги за кредитним договором й договором іпотеки, стороною яких є скаржник, оскільки в матеріалах справи наявні відповідні копії договорів від 27 травня 2024 року, укладених між АТ «Міжнародний резервний Банк» та ТОВ «ФК «Форінт» (Договор № GL3N225744 про відступлення прав вимоги), між ТОВ «ФК «Форінт» та ПАТ «Промінвестбанк» (Договір № GL3N225744 про відступлення прав вимоги), між ТОВ «ФК «Форінт» та АТ «Мегабанк» (Договір № GL3N225744 про відступлення прав вимоги), які увійшли до складу пулу відповідно до протоколу електронного аукціону № GFD001UA-537, сформованого 28 березня 2024 року, за якими було сплачено ціну продажу активів/лоту у загальному розмірі 17 128 583,05 грн, що підтверджується платіжними інструкціями за № 12588147, за № 12588148 та за № 12588149 від 10 квітня 2024 року.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на неукладеність зазначених вище договорів, оскільки вони відповідно до вимог ЦК України не відповідають формі та змісту такого правочину, з огляду на наступне.

Так, згідно статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Отже, вирішуючи питання про наявність підстав для заміни учасника справи (сторони виконавчого провадження) правонаступником за відсутності обставин, що свідчать про нікчемність договору, на підставі якого подано заяву про заміну учасника правовідносин, а також відомостей щодо оспорювання або визнання недійсним цього договору у встановленому порядку, суд має виходити з принципу правомірності цього правочину, дослідивши та надавши оцінку достатності та достовірності наданих в обґрунтування заяви про заміну сторони доказів для здійснення відповідної заміни. За такого, колегія виходить із правомірності правочинів, укладених ТОВ «ФК «Форінт».

Що стосується заяви про поворот виконання рішення, колегія виходить з наступного.

У відповідності до Розділу VI ЦПК України «Поворот виконання рішення» відносяться до процесуального питання, пов`язаного з виконання рішень суду у цивільних справах, яке вирішується судом на стадії судового процесу, а саме, під час ухвалення рішення по суті спору або за окремою заявою відповідача, якщо таке питання не вирішувалось судом під час постановлення рішення по суті спору.

Поворот виконання рішення - це процесуальна форма захисту прав боржника. Він можливий лише після набрання судовим рішенням законної сили. Його суть - у поверненні стягувачем боржнику всього одержаного за скасованим рішенням.

У Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 щодо офіційного тлумачення положення пункту 28 частини 1 статті 293 ЦПК України у взаємозв`язку з положеннями пунктів 2, 8 частини третьої статті 129 року Конституції України вказано, що поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Відповідно до частин 1, 2 статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він: 1) закриває провадження у справі; 2) залишає позов без розгляду; 3) відмовляє в позові повністю; 4) або задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі.

Згідно з частиною 9 статті 444 ЦПК України, якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Отже, поворот виконання рішення, якщо цього вимагає відповідач, можливий у будь-якому випадку, незалежно від того, в якому порядку (апеляційному, касаційному чи за нововиявленими обставинами) скасовано судове рішення.

Поворот виконання рішення полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Тому суди на забезпечення такої гарантії відновлення прав учасників процесу, як поворот виконання рішення мають задовольняти відповідні заяви.

Подібні висновки зроблені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року у справі № 336/9595/14, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі № 569/15646/16-ц та постанові Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі № 405/3788/19.

Пунктом 5 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження підлягає закінченню, у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

У відповідності до абзацу 2 частини 1 статті 40 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Частиною 1 статті 41 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Як встановлено, рішення Центрального районного суд м. Миколаєва від 13 грудня 2021 року, яким визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виконано 24 серпня 2022 року шляхом винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження №57981652 з примусового виконання цього виконавчого напису.

За результатами апеляційного розгляду Миколаївським апеляційним судом від 03 липня 2023 року рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 13 грудня 2021 року в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 до АТ «Сбербанк» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Судом апеляційної інстанції не вирішувалося питання про поворот виконання скасованого судового рішення.

Отже, враховуючи обставини даної справи та положення вказаних вище норм, колегія вважає підставність посилання заявника щодо його законодавчого обмеження повторного пред`явлення виконавчого напису до примусового виконання у разі його закінчення, у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження», крім випадку скасування постанови про закінчення виконавчого провадження, що є підставою для відновлення закінченого виконавчого провадження, а відтак є ефективним та належним способом для поновлення прав відповідача.

За такого, заява ТОВ «ФК «Форінт» про поворот виконання рішення суду підлягає задоволенню шляхом скасування постанови державного виконавця від 24 серпня 2022 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису № 719, виданого 04 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою З.В.

Доводи апеляційної скарги про те, що поворот виконання рішення суду можливий виключно у справах майнового характеру (стягнення коштів) та виключно у порядку Закону України «Про виконавче провадження» не заслуговують на увагу, оскільки поворот виконання судового рішення допускається також і у немайнових спорах про що свідчать висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 727/8120/14-ц (провадження №61-1497св18), від 15 липня 2019 року у справі №1522/12535/12.

Інші доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви ТОВ «ФК «Форінт».

За таких обставин, ухвала суду на підставі п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення заяви ТОВ «ФК «Форінт».

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану в його інтересах адвокатом Лушниковим Василем Петровичем - задовольнити частково.

Ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 26 грудня 2024 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» про здійснення процесуального правонаступництва та поворот виконання рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Міжнародний резервний Банк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Зорі Владленівни, Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_1 , про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Залучити до участі у справі № 490/5763/19 за позовом ОСОБА_2 до Акціонерного товариства «Міжнародний Резервний Банк» (Акціонерне товариство «Сбербанк») за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Зорі Владленівни, Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_1 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, правонаступника відповідача Акціонерного товариств «Міжнародний резервний Банк» (АТ «Сбербанк»), замінивши відповідача на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Форінт» (ідентифікаційний код 40658146, юридична адреса: 01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, буд. 32/2).

Здійснити поворот виконання рішення Центрального районного суд м. Миколаєва від 13 грудня 2021 року у справі № 490/5763/19 шляхом скасування постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Миколаївській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Квашенка С.С. від 24 серпня 2022 року про закінчення виконавчого провадження № 57981652 з примусового виконання виконавчого напису № 719, виданого 04 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Зорею Владленівною про звернення стягнення на наступне майно: нежитлові приміщення магазину, які складаються з літ. «А» нежитлові приміщення 1-го поверху та сходові клітини площею 171,8 кв.м.; нежитлові приміщення підповерху площею 153,2 кв.м., нежитлові приміщення 2-го поверху і сходова клітина площею 448,4 кв.м. в будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 773,40 кв.м.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту у порядку та випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Т.В. Крамаренко

Судді: Н.В. Самчишина

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 24 квітня 2025 року.