З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2025 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Сидоренко І.О.
секретаря судового засідання Зубкова В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі дистанційного судового провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, яка обґрунтована тим, що 22 червня 2007 року, позивач уклав шлюб з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який був зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов`янську реєстраційної служби Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 278. На даний час проживають окремо. Відповідач веде неофіційну підприємницьку діяльність та отримує від неї доходи. Позивач не може працювати через те, що є інвалідом І групи, що підтверджується довідкою Обласної МСЕК№1 від 30.04.2024. Джерел доходу, крім соціальних виплат, у позивача немає, проте відповідач добровільно не надає ОСОБА_1 матеріальної допомоги.
У зв`язку з чим, просить суд стягувати щомісячно з відповідачки на його користь аліменти на його утримання, як чоловіка, у розмірі 1/4 частини від усіх видів її заробітку, починаючи стягнення з моменту подачі до суду позову.
В судове засідання позивач та його представник ОСОБА_3 не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягають.
Відповідач в судове засідання не з`явилась по невідомим суду причинам, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, у зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд доходить до висновку, що даний позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Згідно зі свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 , виданого 26 липня 2019 року Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, актовий запис № 278, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 22 червня 2007 року.
Згідно довідки МСЕК серія 12 ААБ № 773746 від 30.04.2024 року, ОСОБА_1 встановлено інвалідність І «Б» з 29.04.2024 року, потребує стороннього догляду.
Відповідно до ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом.
У постанові Верховного Суду від 24.01.2021 у справі № 759/6629/19 наведено правовий висновок, згідно якого, чинне законодавство у частині другій статті 75 СК України надає перелік загальних умов для надання утримання одному з подружжя: 1) його непрацездатність; 2) потреба у матеріальній допомозі; а також здатність другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. В даному випадку мова йде про юридичний склад, який містить юридичні факти, що є підставою для набуття одним з подружжя права на утримання і створення обов`язку для іншого з подружжя таке утримання надавати.
В п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інших обставини, що мають істотне значення.
Таким чином, однією із умов закону стосовно надання права на утримання чоловіка є змога дружини таку матеріальну допомогу надавати.
Постановою Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі №130/2233/15-ц зазначено, що тягар доказування можливості платника надавати матеріальну допомогу покладається на позивача.
Відповідно до ч.3 ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Суд звертає увагу, що позивач у позовних вимогах зазначив, що він потребує матеріальної допомоги, оскільки єдиним джерелом його доходу є соціальні виплати. Однак позивач не надав жодних підтверджуючих документів щодо розміру власних доходів, а також не надав відомостей про доходи відповідача.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999р. № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.
Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено на 2025 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, - 2361 гривня.
Відтак, судом встановлено, що позивач отримує соціальну допомогу у розмірі 2361,00 гривень.
Згідно положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності, у разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.
Отже, позивач отримує соціальну допомогу, що забезпечує його прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому позивача не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України.
Враховуючи встановлені обставини у справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки вимога про стягнення аліментів на утримання непрацездатного чоловіка позивачем не обґрунтована.
Оскільки позивач є особою з інвалідністю першої групи, а тому звільнений від сплати судового збору на підставі п.9 ч.1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» відтак, судові витрати слід віднести за рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.263-265 ЦПК України, ст.75 СК України, суд -
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - відмовити.
Повний текст рішення виготовлений 18 квітня 2025 року.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.
Суддя Слов`янського
міськрайонного суду І.О. Сидоренко