Справа № 487/8973/24
Провадження № 2/487/613/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2025 м. Миколаїв

Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Бобрової І.В., при секретарі судового засідання Мосензової О.В., в присутності позивача ОСОБА_1 , представника позивача Коренко Т.В., відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача Ткачук Г.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва цивільну справу №487/8973/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав

ВСТАНОВИВ:

14.10.2024 представник позивачки - адвокат Коренко Т.В. звернулася до суду із позовом, в якому просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також стягнути з відповідача на користь позивачки судові витрати у розмірі 10000,00 грн.

Вимоги позову мотивувала тим, що дитина сторін проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач повністю ухиляється від спілкування з сином, не цікавиться ним, не проявляє щодо нього батьківського піклування та ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню. На даний час шлюб між сторонами розірвано, стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.10.2024 головуючим суддею у справі визначено Боброву І.В.

Суд своєю ухвалою від 21.10.2024 відкрив провадження та призначив справу до розгляду в порядку загального позовного провадження.

15.01.2025 на адресу суду від представника відповідача - адвоката Ткачук Г.М. надійшов відзив, у якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог через їх необґрунтованість. Вказала, що відповідач не ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, навпаки прагне спілкуватися з сином та приймати участь у його утриманні та вихованні, проте позивачка із дитиною у 2022 році виїхали за кордон, та фізично він не має такої змоги. Крім того позивачка постійно заважає у спілкуванні відповідача з сином, а саме не показує дитину по відеозв`язку, кладе слухавку, блокує номер телефону ОСОБА_2 . Зазначила, що заборгованість відповідача зі сплати аліментів відсутня та останній хоче виконувати свої батьківські обов`язки, проте усі перешкоди чинить ОСОБА_1 .

Суд своєю ухвалою від 03.02.2025 закрив підготовче засідання та призначив справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у відзиві.

Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, рішення просила ухвалити з урахуванням наданого висновку органу опіки та піклування Миколаївської міської ради про недоцільність позбавлення батьківських прав, в інтересах дитини.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, доходить до такого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що з 03.07.2020 ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.02.2024 у справі № 487/4046/23.

Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 .

Заводський районний суд м. Миколаєва своїм рішенням від 02.11.2023 у справі № 487/4245/23 стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з 4.07.2023 і до досягнення дтиною повноліття.

Відповідно до копії розрахунку старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 31.10.2024 відсутня.

Так позивачкою в обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач фактично не бере участі у вихованні та розвитку сина, ніяким чином не піклується про нього, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться тим, як він зростає, не цікавиться станом його здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, має заборгованість зі сплати аліментів станом на 31.07.2024 у розмірі 31645,16 грн.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Відповідно до ч. 2, 3 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За частинами 1, 2, 4 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст.180 СК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Як роз`яснено у п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що вони ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Відповідно до абзацу 6 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено: якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

У даному випадку позов пред`явлено з підстав п. 2 ч. 1 ст.164 СК України (ухилення матері від виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей).

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У висновку органу опіки та піклування Миколаївської міської ради № 23148/02.02.01-22/03/14/24 від 06.12.2024 вказано про недоцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вже зазначалось позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері (батька), так і для дитини (ст. 166 СК України).

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.

Таким чином позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19), від 22 листопада 2023 року у справі № 1915/2789/12 (провадження № 61-14726св23).

Крім того у рішенні «Нойлінґер та Шурук проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначає, що інтерес дитини складається з двох аспектів. З одного боку цей інтерес вимагає, щоб зв`язки дитини з її сім`єю були збережені, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною. Звідси випливає, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише у виняткових випадках та що необхідно зробити все, щоб зберегти особисті відносини та, якщо і коли це можливо, «відновити» сім`ю.

Так в судовому засіданні встановлено, що позивач разом з дитиною з часу повномасштабного вторгнення рф на територію України проживає за кордоном, що, на думку суду, ускладнює безпосереднє спілкування батька з сином. До того ж ОСОБА_2 звертався до суду з позовом про встановлення порядку участі у вихованні дитини, рішення по якому ще не ухвалено, обгрунтовуючи таку необхідність поведінкою позивачки, яка створює перешкоди у спілкуванні з дитиною.

Отже, оскільки поведінка відповідача загалом свідчить про його спроможність та волевиявлення виконувати свої природні батьківські обов`язки, а також з урахуванням якнайкращих інтересів дитини, бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні з сином та з огляду на відсутність виключних підстав для позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав.

Разом з тим покази свідків, допитаних у судовому засіданні, суд вважає неспроможними, оскільки позивачкою не надано до суду належних та допустимих доказів ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення його батьківських прав.

Керуючись ст. 13, 14, 82, 141, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_2 .

Третя особа - Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради, м. Миколаїв, вул. Погранична, 9, .

Повне судове рішення складено 21.04.2025.

Головуючий суддя І. В. Боброва