Справа № 375/2259/24
Провадження № 2/375/134/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року селище Рокитне

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Смик М. М.,

за участю секретаря судових засідань Киричок В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в селище Рокитне Білоцерківського району Київсьької області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2024 року Акціонерне товариства «Кредобанк», (далі АТ «Кредобанк»), в інтересах якого діяв адвокат Пех М. В., звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову вказує про те, що 29 вересня 2020 року сторони уклали кредитний договір № ПКК/33544, відповідно до якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит, а останній в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, комісія та інші платежі в сумі, строки та на умовах, визначених графіком погашення кредиту.

Позивач вказує, що він належним чином виконав зобов`язання за кредитним договором і надав відповідачу кредит, проте останній належним чином зобов`язання не виконує, тому має заборгованість у розмірі 176 123,13 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 97 349,40 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 78 773,73 грн.

11 жовтня 2024 року за вих. № 85-12693198/24 АТ «Кредобанк» надіслало ОСОБА_1 досудову вимогу щодо виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, проте відповідач заборгованість не погасив.

За таких обставин просило стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 176 123,13 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 97 349,40 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 78 773,73 грн і вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників

Ухвалою судді від 28 січня 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судовому засіданні 6 березня 2025 року о 10 год 30 хв.

6 березня та 3 квітня 2025 року розгляд справи відкладався у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі.

19 лютого 2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» представник АТ «Кредобанк» - адвокат Пех М. В. подав заяву про розгляд справи за відсутності позивача. Аналогічні заяви були подані 1 квітня та 10 квітня 2025 року.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи.

Стислий виклад позиції інших учасників справи

11 лютого 2025 року ОСОБА_1 вручено ухвалу про відкриття провадження у справі, копію позову та доданих до нього матеріалів, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з штрих кодовим ідентифікатором № 772 (№ 160), однак відзив на позовну заяву або заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Встановлені судом фактичні обставини справи

Судом встановлено, що 29 вересня 2020 року відповідач та АТ «Кредобанк» підписали Додаток про відкриття кредитної лінії № ПКК/33544 від 29 вересня 2020 року до заяви-договору № 994/980/РК від 19 серпня 2019 року, відповідно до якого клієнт просив банк, в тому числі, відкрити йому рахунок № НОМЕР_1 , встановити кредитний ліміт 200 000 грн на строк до 28 вересня 2023 року з фіксованою процентною ставкою за користування кредитом 30% річних.

В цей же день відповідач підписав анкету-заяву № 33544 на отримання ліміту за кредитною карткою, в якій зазначено суму бажаного кредитного ліміту 100 000 грн, строк надання кредитного ліміту 36 місяців, щомісячний платіж 7 583,33 грн та проценту ставку 30%.. Підписанням даної анкети відповідач підтвердив, що з умовами надання кредиту, викладеними в пам`ятці клієнту ознайомлений, примірник пам`ятки отримав, надав згоду банку на доступ до його кредитної історії.

З копії Додатку про відкриття кредитної лінії № ПКК/33544 від 29 вересня 2020 року до заяви-договору № 994/980/РК від 19 серпня 2019 року суд встановив, що сторони узгодили умови відкриття кредитної лінії та умови кредитної лінії, зокрема:

банк зобов`язується, в межах ліміту кредитування, встановленого у розмірі та на умовах обумовлених цим додатком, заявою-договором та чинними, на момент укладення цього додатку, умовами правил ФО і тарифами АТ «Кредобанк» відкрити клієнту кредитну лінію, в межах якої надавати йому грошові кошти згідно з цим додатком, правилами ФО та тарифами, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі передбачені цим додатком, правилами ФО і тарифами (пункт 1.3.1.1);

максимальний ліміт кредитної лінії 200 000 (пункт 1.3.2.1);

термін кредитної лінії до 29 вересня 2023 року (включно) (пункт 1.3.2.2);

процентна ставка - фіксована - 30 % річних, з дати укладення цього додатку, крім періоду, вказаного у пункті 1.3.2.3.2.2 цього додатку до дати повернення кредиту в повному обсязі (пункт 1.3.2.3.2.1);

видача клієнту кредиту за кредитним договором здійснюється банком в межах поточного ліміту кредитної лінії, безготівковим шляхом з позичкового рахунку на поточний рахунок клієнта, на якому встановлений поточний ліміт кредитної лінії під час ініціювання клієнтом видаткової операції (видаткових операцій), якщо сума видаткової операції (видаткових операцій) перевищує залишок власних коштів клієнта на поточному рахунку. Датою видачі банком клієнту кредиту є дата проведення відповідної видаткової операції зі списання коштів з поточного рахунку клієнта в межах поточного ліміту кредитної лінії. Ціль видачі кредиту (кредитів) за кредитним договором - поточні потреби клієнта (пункт 1.3.2.6.1);

клієнт зобов`язаний повністю погасити заборгованість за кредитом (кредитами), виданими в межах кредитної лінії, процентами, комісіями, неустойкою та іншими платежами, передбаченими кредитним договором не пізніше терміну, вказаного у пункті 1.3.2.2 цього додатку або впродовж строку, передбаченого пунктом 1.3.2.7.5 цього додатку

(пункт 1.3.2.7.3).

кредитний договір набуває чинності з моменту підписанні сторонами цього додатку та діє до моменту повного виконання сторонами зобов`язань за кредитам договором.

До позовної заяви банк надав розрахунок заборгованості за кредитом згідно з яким нарахував відповідача заборгованість у розмірі 176 123,13 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 97 349,40 грн та заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 78 773,73 грн.

Також банк надав суду виписки за особовим рахунком № НОМЕР_2 (ф.281) за період з 29 вересня 2020 року

до 21 листопада 2024 року.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права

Вивчивши матеріали цивільної справи та надавши оцінку поданим доказам, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина перша статті 1048 ЦК України)

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Частиною другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша та друга статті 638 ЦК України).

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною першою статті 13 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно

до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина перша, п`ята-шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).

Цивільна справа вирішується з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи (див. пункти 73,

75 постанови Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі № 523/7796/19

(провадження № 61-5873св24)

Звертаючись з вказаним позовом АТ «Кредобанк» не надало належних і допустимих доказів виконання ним зобов`язань за укладеним сторонами договором, а саме встановлення кредитного ліміту.

Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891-15 (провадження № 61-517св18) банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 4 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Позивач не надав суду доказів - первинних документів, які підтверджують встановлення відповідачу за його рахунком № НОМЕР_1 кредитного ліміту та фіксують використання відповідачем кредитних коштів, що позбавляє можливості оцінити докази на підтвердження заявлених позовних вимог, а розрахунок заборгованості, складений позивачем за відсутності визнання таких відповідачем не є підтвердженням вказаних обставин.

Надана позивачем виписка за особовим рахунком № НОМЕР_3 (який відрізняється від зазначеного у Додатку рахунку НОМЕР_1 ) не містить зафіксованої операції щодо встановлення ОСОБА_1 кредитного ліміту, використання ним кредитних коштів та погашення відповідачем кредиту, що свідчило б про визнання ним обставин з отримання кредиту. Фіксація у вказаній виписці заборгованості відповідача у розмірі 97 467,26 грн станом на 5 серпня 2024 року (після закінчення строку кредитування) не є підтвердженням дійсного розміру заборгованості, за відсутності у вказаній виписці операцій з встановлення кредитного ліміту та використання його відповідачам.

За таких обставин, враховуючи недоведення позивачем обставин щодо надання відповідачу кредитних коштів (встановлення кредитного ліміту) та користування останнім кредитними коштами, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Висновки суду щодо розподілу судових витрат

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, відсутні підстави для відшкодування позивачу судового збору, сплаченого за подання позову.

На підставі викладеного та керуючись вимогами статей 13, 81, 141, 259, 263-265, 274-279, 352, 354 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити Акціонерному товариству «Кредобанк» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - Акціонерне товариство «Кредобанк» (місцезнаходження: 79026, місто Львів, вулиця Сахарова, 78 ).

Відповідач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ,

РНОКПП НОМЕР_4 ).

Повне рішення суду складено 22 квітня 2025 року.

Суддя Марина СМИК