Номер провадження 2/404/2811/23
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року Кіровський районний суд міста Кіровограда

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Солук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в місті Кропивницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у грудні 2023 року звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 боргу за договором позики від 30 вересня 2023 року в загальній сумі 554001,73 грн, яка складається з: боргу за договором позики в сумі 549627,30 грн., 3 % річних відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 1626,29 грн., та інфляційних втрат відповідно до вимог статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 2748,14 грн. В обгрунтування позову зазначено, що 30 вересня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики. У відповідності до пункту 1 договору позивач надає у власність відповідача грошові кошти в розмірі 5500,00 доларів США, та 348 500,00 грн, строком на один місяць, але в будь якому випадку - не пізніше 31.10.2023 року відповідач зобов`язується повернути позивачу таку ж суму грошових коштів. Пунктом 2 договору проголошено, що повернення зазначеної суми має бути здійснено в місті Ірпінь протягом одного місяця, але в будь якому випадку не пізніше 31.10.2023 року. Згідно із пунктом 9 договору підписання цього договору обома сторонами свідчить про те, що грошові кошти передані від позикодавця позичальнику у повному обсязі, у сумі, визначеній у пункті 1 цього договору, враховуючи, що договір підписаний обома сторонами 30вересня 2023 року, то кошти передані позивачем відповідачу в повному обсязі на дату підписання договору. Передача грошових коштів також підтверджується розпискою від 30 вересня 2023 року про отримання коштів. Станом на дату підписання договору офіційний курс української гривні до долара США становив 36,5686 грн за один долар США у відповідності до офіційного курсу Національного Банку України, тобто на день укладення договору, Позивач позичив відповідачу 201127,30 грн (еквівалентно 5500,00 доларам США) та 348500,00 грн, а всього 549 627,30 грн, які позичальник зобов`язаний був повернути до 31.10.2023 року. Відповідачем не повернуто, станом на момент звернення до суду із даною заявою, взагалі ні копійки з позиченої в борг суми коштів, повертати не бажає, ігнорує всі прохання. За результатами спроб позивача у телефонному режимі поспілкуватися з відповідачем щодо повернення коштів, позивач отримував лише обіцянки повернення грошей. Крім того, 09.11.2023 року позивачем надіслано на адресу відповідача лист-вимогу щодо повернення боргу по договору позики від 30.09.2023 року. Вказаною вимогою встановлено триденний строк з моменту її отримання на повернення боргу згідно розписки. Разом з тим, відповідач вирішив проігнорувати таку вимогу, навіть не забравши її з відділення. Пунктом 6 договору передбачено, що якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцю суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. А відтак, позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 18 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с.31).

Через канцелярію суду позивачем подано додаткові пояснення (вх. № 17767 від 23.04.2024 року; вх. № 43892 від 25.10.2024 року) в яких останній зазначає, що відповідач станом на 23.04.2024 року не здійснив жодних дій спрямованих на погашення боргу, не повернув навіть і частину боргу, по телефону повідомив, що в суд не буде їхати, більше того не заявив жодних заперечень в рамках цієї справи (відзиву) (а.с.39-50; а.с.103-114).

Позивач в судове засідання не з`явився, представником позивача подано через канцелярію суду заяву (вх. № 17872 від 23.04.2024 року), про розгляд справи за відсутності позивача та його представника та підтримання позовних вимог (а.с. 53-56).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи, повідомлений належним чином (а.с. 37, 73, 101, 124, 135), причини неявки суду не відомі, клопотань, заяв та відзиву на позов не подавав.

Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відповідачу направлялась повістка про виклик до суду на адресу, зазначену в позовній заяві, яка є адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку (довідка № 023924/1 про реєстрацію місця проживання, а.с. 29), а також відповідача про розгляд справи було повідомлено в порядку, передбаченому частиною одинадцятою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України.

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

У відповідності до частини першої статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною другою статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

В свою чергу, пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є: договори та інші правочини.

Судом встановлено, що 30 вересня 2023 року між ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 укладено договір позики, за умовами пункту 1 якого позикодавець передав у власність позичальника грошові кошти в сумі 5500,00 доларів США та 348500,00 гр строком на один місяць, але в будь-якому випадку не пізніше 31 жовтня 2023 року. Позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (а.с. 15-16).

Повернення зазначеної в цьому договорі суми без нарахування відсотків має бути здійснено у місті Ірпінь протягом одного місяця, але в будь-якому випадку не пізніше 31 жовтня 2023 року (пункт 2 договору позики від 30.09.2023 року).

У пункті 9 договору позики від 30 вересня 2023 року сторонами узгоджено, що підписання цього договору обома сторонами свідчить про те, що грошові кошти передані від позикодавця позичальнику у повному обсязі, у сумі, визначеній у пункті 1 цього договору.

Водночас, згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі №6-63цс13 від 18 вересня 2013 року письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Складена сторонами розписка та їх дії свідчать про те, що між ними виникли зобов`язання, що виникають з договору позики, в силу яких одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (стаття 1046 Цивільного кодексу України).

Згідно статті 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Отримання відповідачем зазначених коштів також підтверджується розпискою від 30 вересня 2023 року, відповідно до якої ОСОБА_2 засвідчив, отримання від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5500,00 доларів США та 348500,00 грн відповідно до договору позики від 30 вересня 2023 року, які зобов`язався повернути протягом одного місяця, але в будь-якому випадку не пізніше 31 жовтня 2023 року, яка підписана власноручно відповідачем (а.с.5).

На адресу ОСОБА_2 позивачем 09 листопада 2023 року направлено лист-вимогу щодо повернення боргу по договору позики від 30 вересня 2023 року (а.с.18-21), кА залишена відповідачем буз відповіді та реагування.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини другої статті 1047 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 Цивільного кодексу України).

Оскільки отримання коштів відповідачем за договором позики, підтверджено розпискою, та відповідач належним чином не виконав взятих на себе зобов`язань, кошти не повернув за таких обставин, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором позики від 30 вересня 2023 року в сумі 549627,30 грн, є такими, що заявлені обґрунтовано та підлягають задоволенню.

Згідно із частиною першою статті 1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Зобов`язання боржника повернути певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому позикодавець передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

А тому, підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних у відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України за період з 31.10.2023 року по 05.12.2023 року в сумі 1626,29 грн та інфляційні втрати у відповідності до статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 2748,14 грн за період з жовтня 2023 року по грудень 2023 року, оскільки у відповідності до вимог частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 5540,03 грн.

На підставі викладеного, керуючись статями 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, статями 4, 10, 12, 141, 76-81, 263-265, 272 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 , про стягнення боргу за договором позики, задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу за договором позики від 30 вересня 2023 року в загальній сумі 554001,73 грн, яка складається з: боргу за договором позики в сумі 549627,30 грн, 3 % річних у відповідності до вимог статті 625 Цивільного кодексу України за період з 31.10.2023 року по 05.12.2023 року в сумі 1626,29 грн та інфляційні втрати у відповідності до вимог статті 625 Цивільного кодексу України в сумі 2748,14 грн за період з жовтня 2023 року по грудень 2023 року, а також в судовий збір в сумі 5540,03 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення суду складено 23.04.2025 року

Суддя Кіровського районного

суду міста Кіровограда Людмила КУЛІНКА

Суддя Кіровського Л. Д. Кулінка

районного суду

м.Кіровограда