Справа № 159/31/25
Провадження № 2/159/495/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді - Смалюха Р.Я.,

за участю

секретаря судового засідання Клевецької О.М.,

позивач - не з`явився,

відповідачі - не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ), ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ), Ковельської міської ради Волинської області (Волинська область, м. Ковель, вул. Незалежності, буд. 73) про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2025 року ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Ковельської міської ради Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування на гараж № НОМЕР_1 , який знаходиться в гаражному кооперативі по експлуатації гаражів «Машинобудівник» по вул. Варшавській в м. Ковелі Волинської області (далі гараж).

Позовні вимоги мотивує тим, що він прийняв спадщину за померлим батьком ОСОБА_5 , однак не може оформити право власності на успадкований гараж, оскільки батько не зареєстрував цей гараж у встановленому законодавством порядку. Позивач звернувся до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав на гараж, але нотаріус йому відмовив, оскільки право власності на цей гараж не зареєстровано.

Керуючись статтями 1268, 328, 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) просить суд визнати за ним право власності на гараж.

Відповідачі ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 у клопотаннях про розгляд справи за їх відсутності висловилися про визнання позовних вимог ОСОБА_1 Ковельська міська рада Волинської області у заяві про розгляд справи за її відсутності повідомила про відсутність у неї заперечень щодо заявлених позовних вимог.

Ухвалою суду від 07.01.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначив на 10.02.2025. У зв`язку з перебуванням судді на навчанні, судове засідання у справі не відбулося, судове засідання відкладено на 27.02.2025.

27.02.2025 учасники справи не з`явились у судове засідання, подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд ухвалою закрив підготовче судове засідання, призначив справу до судового розгляду у засіданні 28.03.2025.

28.03.2025 у судове засідання не прибули позивач, відповідачі ОСОБА_4 , Ковельська міська рада, однак подали клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Також у засідання не прибули відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , у суду були відсутні відомості про належне їх оповіщення, а тому суд ухвалою відклав судове засідання на 17.04.2025.

17.04.2025 усі учасники справи в судове засідання не прибули, однак подали заяви 07.01.2025, клопотання 28.03.2025 про розгляд справи за їх відсутності.

Верховний Суд у своїх постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 359/5348/17 (провадження № 61-18620св19) та від 8 грудня 2021 року у справі № 369/10161/19 (провадження № 61-3468св21) наголосив, що якщо учасники судового процесу, зокрема сторони чи їхні представники, не з`явилися на судове засідання, але суд дійде висновку, що наявних матеріалів достатньо для ухвалення законного та обґрунтованого рішення, розгляд справи може бути завершено без її відкладення. Основним критерієм для відкладення справи є не відсутність сторони або її представника, а неможливість вирішення спору в межах відповідного судового засідання.

У цій справі суд вважає, що наявних матеріалів достатньо для прийняття законного та обґрунтованого рішення, тому вирішення спору по суті може відбутися без відкладення розгляду справи.

У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація судового процесу за допомогою технічних засобів звукозапису не проводилася.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Свідоцтвом про народження від 18.01.1979 №442245 стверджується народження ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 батьком якого є ОСОБА_5 , а мамою ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть від 05.10.2023№ НОМЕР_2 .

Копією рішення Виконавчого комітету Ковельської міської ради народних депутатів від 16.04.1981 №92 підтверджується надання дозволу на будівництво індивідуального гаража в кв. АДРЕСА_4 ОСОБА_6 , який проживає на АДРЕСА_5 (п. 4.11 рішення).

Копією будівельного паспорта на забудову земельної ділянки від 29.04.1981, замовлення №152, підтверджується виготовлення проекту будівництва індивідуального гаража № НОМЕР_1 забудовником ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_4 .

Актом обстеження забудови і технічного стану будівлі індивідуального гаража № НОМЕР_1 в гаражному кооперативі по експлуатації гаражів «Машинобудівельник» у м. Ковелі на вул. Варшавській від 19.10.2023, який затверджений начальником Комунального підприємства «Госпрозрахункове проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро м. Ковель» 24.10.2023, стверджується, що гараж № НОМЕР_1 , побудований гр. ОСОБА_5 в гаражному кооперативі по експлуатації гаражів «Машинобудівельник» на вул. Варшавській у м. Ковелі Волинської області, відповідає затвердженому головним архітектором міста будівельному паспорту №152 від 29.04.1981 та генеральному плану забудови гаражного масиву. Гараж побудований згідно з нормам і вимогами ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій».

Висновком Відділу містобудування та архітектури Виконавчого комітету Ковельської міської ради №22.19/154 від 19.10.2023 встановлено, що індивідуальний гараж № НОМЕР_1 , побудований гр. ОСОБА_5 в гаражному кооперативі по експлуатації гаражів «Машинобудівельник» на вул. Варшавській у м. Ковелі Волинської області (район Машзаводу), відповідає затвердженому головним архітектором міста будівельному паспорту №152 від 29.04.1981 та генеральному плану забудови гаражного масиву. Гараж побудований згідно з нормам і вимогами ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій».

13.04.2024 на замовлення позивача вготовлений технічний паспорт на гараж боксового типу № НОМЕР_1 , інвентаризаційна справа №524/24, який знаходиться у гаражному кооперативі «Машинобудівельник» площа якого за внутрішніми обмірами становить 23,9 м.к.в.

У відповіді №6/02-14 від 03.02.2022 приватний нотаріус Мартинюк Е.В. повідомив позивачу, що крім правовстановлювальних документів на майно, що підлягає державній реєстрації, для видачі свідоцтва про право на спадщину, також потрібно надати витяг з Реєстру прав власності або відповідні реєстрові документи. За відсутності зазначених вище документів, нотаріус не може видати свідоцтва про право на спадщину за законом. У зв`язку з викладеним, нотаріус роз`яснив позивачу право, як спадкоємцю за законом після смерті ОСОБА_5 , про можливість звернення до суду з метою оформлення права власності на гараж, що є спадковим майном.

Розглянувши та оцінивши подані учасниками справи обґрунтування та заперечення позовних вимог, пояснення та докази, суд дійшов висновку, що спір у справі виник у сфері визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Крім того, згідно з ч. 1, 2 ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності.

Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність).

Враховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію.

Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1).

Вищезазначена позиція викладена у Постанові ВС від 10 жовтня 2018 року у справі №557/1209/16-ц.

Отже, суд дійшов висновку, що право власності ОСОБА_5 на гараж виникло з моменту його побудови у 1981 році відповідно до вимог діючого на той час законодавства.

З матеріалів справи вбачається, що позивач спадкував за своїм батьком ОСОБА_5 ..

Згідно з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмовив ід її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Як передбачено ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Отже, відсутність державної реєстрації права власності на спірне майно не позбавляє позивача права на спадкування.

Такого ж висновкудійшов Верховний Суд в Постанові від 10 жовтня 2018 року у справі №557/1209/16-ц.

Листом приватний нотаріус Мартинюк Е.В. фактично відмовив позивачу в оформленні спадщини, з підстав відсутності витягу з Реєстру прав власності на гараж.

Оформлення відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді відповіді на заяву, а не постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, не змінює суті такого документу нотаріуса і зводиться до відмови заявнику у видачі свідоцтва, що узгоджується з позицією Верховного Суду викладеною в Постанові від 07.02.2024 у справі №201/1883/21.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Приймаючи рішення суд враховує позицію відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_7 , ОСОБА_4 , які визнали позов. На переконання суду визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Підсумовуючи наведене, вивчивши матеріали справи, повно, всебічно, об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши докази безпосередньо досліджені в судовому засіданні, з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а у сукупності - з точки зору достатності та взаємозв`язку, застосувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, виходячи з мотивів наведених вище, керуючись внутрішнім переконанням суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на гараж № НОМЕР_1 , який знаходиться в гаражному кооперативі по експлуатації гаражів «Машинобудівник» по вул. Варшавській в м. Ковелі Волинської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 необхідно задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позивач сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 грн і його позов задоволено, сплачений позивачем судовий збір необхідно стягнути з відповідачів у солідарному порядку.

Керуючись статтями 12, 76-81, 141, 247, 262-265, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Ковельської міської ради Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на гараж № НОМЕР_1 , який знаходиться в гаражному кооперативі по експлуатації гаражів «Машинобудівник» по вул. Варшавській в м. Ковелі Волинської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 .

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Ковельської міської ради Волинської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Копію цього рішення суду надіслати сторонам у справі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або проголошення рішення судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повне найменування сторін:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідачі:

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_4 );

ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_5 );

ОСОБА_4 ( АДРЕСА_3 ; НОМЕР_6 );

Ковельська міська рада Волинської області (Волинська область, м. Ковель, вул. Незалежності, буд. 73; РНОКПП 04051313).

Повне судове рішення складене 21.04.2025.

Головуючий:Р. Я. СМАЛЮХ