Справа № 401/1349/21 Головуючий у 1 інстанції: Сас С. С.
Провадження № 22-ц/811/3018/24
Провадження № 22-ц/811/3776/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя Цяцяк Р.П.,

судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,

за участю: секретаря Цьони С.Ю.;

адвоката Новака Ю.П. представника позивачки ОСОБА_1 ;

адвоката Яніва М.В. представника відповідача Алєксєєнка А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 серпня 2024 року та ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, в кінцевій редакції позовних вимог якого просила суд стягнути зі згаданого відповідача на користь позивачки 29 197 030 грн. грошової компенсації вартості 1/2 частини внесків до статутних капіталів, які належать ОСОБА_2 в підприємствах: ТОВ «Продпостач» (), ПП «Кода» (), ТОВ «Сан енерджі парк» (), ТОВ «Каштан» (), ТОВ «Техінвестпостач» (), ТОВ «Дослідно-механічний завод «Карпати» (), ТОВ «Адорія» (), ТОВ «Керуюча компанія «Тіп-Груп» (), ТОВ «Грандмоторс А» (), ТОВ «Завод композиційних матеріалів» (), ТОВ «Торговий дім Карпати HP» (), ТОВ «Карпати спецодяг» ().

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 27 квітня 1990 року позивачка уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , однак на початку 2021 року їх спільне життя з відповідачем припинилося. Угоди про добровільний поділ майна, яке набуто сторонами під час шлюбу та є їхньою спільною власністю, між ними досягнуто не було, а тому питання поділу такого майна має бути вирішено судом.

За період шлюбу відповідачем за рахунок спільних коштів та майна сторін було без згоди позивача здійснено внески до статутних капіталів наступних підприємств: Товариства з обмеженою відповідальністю «Продпостач», зареєстроване 16 жовтня 2002 року, , місцезнаходження - 60144, Чернівецька область, Кельменецький район, село Іванівці, розмір статуного капіталу 1500000,00 грн., розмір внеску до статутного капіталу ОСОБА_2 735000,00 грн; Приватного підприємства «Кода», зареєстроване 19 січня 1993 року, , місцезнаходження - 07400, Київська область, місто Бровари, вулиця Сонячна, буд. 24, розмір статутного капіталу 750000,00 грн., розмір внеску до статутного капіталу ОСОБА_2 187500,00 грн; Товариства з обмеженою відповідальністю «Сан енерджі парк», зареєстроване 24 квітня 2019 року, , місцезнаходження - 81652, Львівська область, місто Новий Розділ, вулиця Ходорівська, буд.4, розмір статутного капіталу 500000,00 грн., розмір внеску до статутного капіталу ОСОБА_2 500000,00 грн; Товариства з обмеженою відповідальністю «Каштан», зареєстроване 13 вересня 1994 року, , місцезнаходження 04136, місто Київ, вулиця Маршала Гречко, буд.10-Г, розмір статутного капіталу 100000,00 грн., розмір внеску до статутного капіталу ОСОБА_2 100000,00 грн; Товариства з обмеженою відповідальністю «Техінвестпостач», зареєстроване 23 січня 1998 року, , місцезнаходження 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, буд.15, розмір статутного капіталу 2400000,00 грн., розмір внеску до статутного капіталу ОСОБА_2 480000,00 грн; Товариства з обмеженою відповідальністю «Дослідно-механічний завод «Карпати», зареєстроване 11 січня 2012 року, , місцезнаходження - 81652, Львівська область, місто Новий Розділ, вулиця Ходорівська, буд.4, розмір статутного капіталу 60000000,00 грн., розмір внеску до статутного капіталу ОСОБА_2 54144000,00 грн; Товариства з обмеженою відповідальністю «Адорія», зареєстроване 28 квітня 2004 року, , місцезнаходження 04136, місто Київ, вулиця Маршала Гречка, буд. 10Г, розмір статутного капіталу 1350000,00 грн., розмір внеску до статутного капіталу ОСОБА_2 1350000,00 грн; Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Тіп-Груп», зареєстроване 08 лютого 2017 року, , місцезнаходження 04136, місто Київ, вулиця Маршала Гречка, буд.10 Г, розмір статутного капіталу 10000,00 грн., розмір внеску до статутного капіталу ОСОБА_2 9000,00 грн; Товариства з обмеженою відповідальністю «Грандмоторс А», зареєстроване 18 квітня 2006 року, , місцезнаходження - 04136, місто Київ, вулиця Маршала Гречка, буд 10 Г літера А, розмір статутного капіталу 50000,00 грн., розмір внеску до статутного капіталу ОСОБА_2 10000,00 грн; Товариства з обмеженою відповідальністю «Завод композиційних матеріалів», зареєстроване 30 жовтня 2015 року, , місцезнаходження - 04136, місто Київ, вулиця Маршала Гречка, буд. 10 Г, розмір статутного капіталу 200000,00 грн., розмір внеску до статутного капіталу ОСОБА_2 90000,00 грн; Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Карпати НР», зареєстроване 30 листопада 2018 року, , місцезнаходження 81652, Львівська область, місто Новий Розділ, вулиця Ходорівська, буд.4, розмір статутного капіталу 250000,00 грн., розмір внеску до статутного капіталу ОСОБА_2 250000,00 грн; Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпати спецодяг», , місцезнаходження 81652, Львівська область, місто Новий Розділ, вулиця Ходорівська, буд.4, розмір статутного капіталу 300000,00 грн., при цьому розмір статутного капіталу ОСОБА_2 269280 грн.

Грошові кошти, внесені одним з подружжя, який є учасником господарського товариства, у статутний капітал цього товариства за рахунок спільних коштів подружжя, стають власністю цього товариства, а право іншого з подружжя на спільні кошти трансформується у право вимоги на виплату частини вартості такого внеску. При цьому, одним із визначальних є факт набуття подружжям таких грошових коштів у шлюбі. Таким чином, якщо один з подружжя є учасником господарського товариства і вносить до його статутного капіталу майно, придбане за рахунок спільних коштів подружжя, то таке майно переходить у власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобов`язальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства. З врахуванням того, що внески до статутних капіталів вищезазначених підприємств здійснені відповідачем під час перебування у шлюбі із позивачем та за рахунок їхніх спільних коштів, позивач має право на компенсацію 1/2 вартості таких внесків до статутних капіталів (том 1, а.с. 3-7, 167-170; том 2, а.с. 233-234).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 29 197 030 грн. (двадцять дев`ять мільйонів сто дев`яносто сім тисяч тридцять) гривень грошової компенсації вартості 1/2 частини внесків до статуних капіталів, які належать ОСОБА_2 в підприємствах: ТОВ «Продпостач» (), ПП «Кода» (), ТОВ «Сан енерджі парк» (), ТОВ «Каштан» (), ТОВ «Техінвестпостач» (), ТОВ «Дослідно-механічний завод «Карпати» (), ТОВ «Адорія» (), ТОВ «Керуюча компанія «Тіп-Груп» (), ТОВ «Грандмоторс А» (), ТОВ «Завод композиційних матеріалів» (), ТОВ «Торговий дім Карпати HP» (), ТОВ «Карпати спецодяг» ().

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 718 грн. (сім тисяч сімсот вісімнадцять) гривень сплаченого судового збору(том 4, а.с. 92-94).

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2024 року відмовлено задоволенні заяви представника позивачки ОСОБА_1 , адвоката Новака Юрія Петровича, про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правову допомогу у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя (том 4, а.с. 165-167).

Вищезгадані судові рішення оскаржила позивачка та її представник.

Апелянт просить рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 серпня 2024 року змінити, стягнувши з відповідача на користь позивачки в порядку поділу спільного майна подружжя 121 246 685 грн. грошової компенсації половини вартості часток відповідача у статутних капіталах ТОВ «Продпостач» (), ПП «Кода» (), ТОВ «Сан енерджі парк» (), ТОВ «Каштан» (), ТОВ «Техінвестпостач» (), ТОВ «Дослідно-механічний завод «Карпати» (), ТОВ «Адорія» (), ТОВ «Керуюча компанія «Тіп-Груп» (), ТОВ «Грандмоторс А» (), ТОВ «Завод композиційних матеріалів» (), ТОВ «Торговий дім Карпати HP» (), ТОВ «Карпати спецодяг» (), покликаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Вважає, «що станом на дату подання позовної заяви законодавство України та судова практика не містили в собі сталої правової позиції щодо вирішення спорів про поділ майна подружжя у вигляді внесків до статутних капіталів підприємств», а тому у липні 2023 року представником позивачки на підставі частини 1 статті 252 ЦПК України було подано до суду заяву про зупинення провадження у даній справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 760/20948/16-ц з аналогічних правовідносин, однак суд першої інстанції ухвалою від 01 квітня 2024 року відмовив у задоволенні згаданої заяви, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті, чим «фактично порушив (позивачки) право на справедливий суд, оскільки закривши підготовче провадження у справі № 401/1349/21 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 760/20948/16-ц, позбавив (позивачку) можливості внести зміни до позовних вимог та визначити належний та ефективний спосіб захисту (її) прав».

Звертає увагу на те, що представником позивачки 23.05.2024 року до суду було подано клопотання про призначення по даній справі судової комплексної оціночно-будівельної, оціночно-земельної, авто товарознавчої, економічної експертизи, яка мала б встановити ринкову вартість сукупності всіх часток, які належали відповідачу станом на дату подання позову, однак «суд першої інстанції зазначені клопотання сторони позивача не розглянув взагалі» (том 4, а.с. 135-141).

Апелянт також просить ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2024 року скасувати «та ухвалити додаткове рішення», яким стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею витрати на професійну правничу (правову) допомогу у розмірі 300 000 грн., покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення і неправильне застосування норм матеріального і процесуального права (том 4, а.с. 174-179).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника відповідача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах доводів та вимог поданих на ці судові рішення апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);

- позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання (пункт 2 частини 2 статті 49).

Матеріалами справи стверджується наступне.

12.05.2021 року позивачка з даним позовом звернулася до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області.

25.04.2022 року постановою Кропивницького апеляційного суду було залишено без змін ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.12.2021 року, якою матеріали даної справи було передано на розгляд за підсудністю до Стрийського міськрайонного суду Львівської області (том 2, а.с. 1-6).

20.05.2022 року ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області було відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання (том 2, а.с. 14), проведення якого у подальшому неодноразово відкладувалося.

До проведення підготовчого засідання позовні вимоги позивачкою неодноразово збільшувалися: останній раз 03.07.2023 року (том 2, а.с. 233-234).

01.04.2024 року ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито (том 3, а.с. 158).

Тобто, як вбачається з вищенаведеного, підготовче провадження у справі було закрито через майже три роки (більш, ніж 34 місяці) після подачі позову до суду, а саме підготовче провадження у Стрийському міськрайонному суді Львівської області тривало майже 2 роки (більш, ніж 22 місяці).

Відтак, у позивачки було більш, ніж достатньо, часу для уточнення заявлених нею позовних вимог.

Оскаржуваним рішенням заявлені позивачкою позовні вимоги судом задоволені у повному обсязі.

Апеляційна скарга містить вимогу про стягнення з відповідача на користь позивачки в порядку поділу спільного майна подружжя 121 246 685 грн. грошової компенсації спільно нажитого в шлюбі майна, однак позовних вимог на таку суму позивачка до суду першої інстанції не заявляла, як і не подавала до суду (в тому числі і апеляційної інстанції) розрахунків такої суми.

Пунктом 10 частини 1 статті 252 ЦПК України суду надано право зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку (зокрема) Великою Палатою Верховного Суду (однак не покладено на суд обов`язок про таке зупинення), а тому доводи апеляційної скарги стосовно того, «що станом на дату подання позовної заяви законодавство України та судова практика не містили в собі сталої правової позиції щодо вирішення спорів про поділ майна подружжя у вигляді внесків до статутних капіталів підприємств», до уваги прийматися не можуть, оскільки відмова суду першої інстанції зупинити провадження у справі за наведених умов не може бути правовою підставою для зміни рішення суду в частині розміру грошової компенсації, позовна вимога про який (розмір) в суді першої інстанції навіть не заявлялася.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його зміни (на розмір грошової компенсації, який взагалі не був предметом позовних вимог) відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

ЦПК України також встановлено, що:

- судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи (частини 1 та 3 статті 133);

- витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 1-3 статті 137);

- розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 141).

Системний аналіз наведених вище норм законодавства дає підстави для висновку про те, що ціна в договорі про надання правової допомоги встановлюється сторонами шляхом зазначення розміру та порядку обчислення адвокатського гонорару.

Тобто, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Вище наведена правова позиція знайшла своє відображення у додатковій постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 922/1163/18.

Пунктом 9 частини 3 статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат може бути підставою для відмови у відшкодування відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Вищенаведена правова позиція знайшла своє відображення у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (том 2, а.с. 38) і в силу положень частини 4 статті 263 ЦПК України є обов`язковою для судів першої та апеляційної інстанцій.

Як вбачається з мотивувальної частини ухвали Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2024 року, відмову у задоволенні заяви представника позивачки про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правову допомогу у справі суд мотивував тим, що представник позивачки до закінчення судових дебатів не звертався до суду з заявою (у відповідності до частини 8 статті 141 ЦПК України) про відшкодування відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, так само, як не навів причин, які можна було б визнати поважними, які обумовили можливість подання відповідних доказів про витрати на професійну правничу допомогу позивачки лише протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у справі.

В той же час, апеляційна скарга представника позивачки на цю ухвалу не містить доводів, які б спростовували вищенаведені висновки суду, і у ній також не наведено причин, які можна було б визнати поважними, які обумовили можливість подання відповідних доказів лише протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у справі.

Матеріалами справи також стверджується наступне.

17.08.2021 року позивачка уклала з адвокатом Новаком Ю.П. Договір про надання правничої (правової) допомоги: як вбачається з його умов - в усіх можливих установах та інстанціях з усіх можливих питань (пункт1.2) і такий «діє до виконання Сторонами своїх зобов`язань» (тобто по суті є безстроковим), а за правову допомогу, передбачену в пункті 1.2 Замовник (позивачка) сплачує Адвокату «винагороду в розмірі 300 000,00 грн. …, яка узгоджена в Додатку № 1 до Договору … та визначена Актом надання професійної правничої (правової) допомоги)» (том 4, а.с. 101).

В той же час, цей Договір не містить умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, і цей Договір (як і Протокол узгодження договірної ціни до нього (без дати; том 4, а.с.100-зворот) представником позивачки було подано до суду лише 22.08.2024 року вже після ухвалення судом оскаржуваного рішення.

Стороною позивача не надано суду пояснень з приводу того, чому саме цей Договір та додатки до нього (якими передбачено гонорар у сумі 300 000 грн. за надані саме по даній справі послуги, тобто розмір, аналогічний до всієї ціни фактично безстрокового договору), було подано до суду лише після завершення розгляду справи судом першої інстанції.

Сам позов не містить жодного розрахунку суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які позивачка понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Тобто, як вбачається з вищенаведеного, на стадії розгляду справи судом першої інстанції відповідач був позбавлений можливості подати до суду аргументоване клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, або навести свої доводи щодо неспівмірності цих витрат (частини 5 та 6 статті 137 ЦПК України).

З урахуванням вищенаведених обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про те, що у суду першої інстанції були відсутніми правові підстави для задоволення вимоги представника позивачки про стягнення на користь останньої з відповідача 300 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а тому відхиляє апеляційну скаргу позивачки на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2024 року.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 19 серпня 2024 року та ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 22 листопада 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 23 квітня 2025 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.