Справа № 487/2177/25
Провадження № 2/487/1706/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.04.2025 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого-судді А.А. Лагоди

секретаря К.Е. Мамчур

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиті послуги з теплової енергії

ВСТАНОВИВ:

ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» звернулось до суду з вказаним позовом, яким просить стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за спожиті послуги з теплової енергії у сумі 12946,64 грн., крім того просить стягнути три відсотки річних в сумі 486,18 грн., 1231,15грн. інфляції.

Позовна заява мотивована тим, що в опалювальні періоди 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021рр. ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» постачав теплову енергію до житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Власниками квартири і зареєстрованими в ній є відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , тобто вони є споживачами послуг та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг відповідно до ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги та ст.ст. 64, 68 Житлового кодексу Української РСР, ст. 322 ЦК України. На офіційному сайті позивача розміщено індивідуальний договір про надання послуги зх. Постачання теплової енергії, даний договір є публічним договором приєднання, факт приєднання споживача до умов договору є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір в т.ч. факт отримання послуги. Внаслідок невиконання відповідачами своїх зобов`язань по сплаті за послуги з теплової енергії, виникла заборгованість за період з 01.03.2019 по 31.10.2021, яка складає 12 946,64 грн. Також за період з 01.04.2019 по 31.10.2021 відповідачам нараховано 1231,15 грн сума, на яку підлягає збільшенню боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 486,18 грн 3% річних, що разом з основною сумою боргу та за обслуговування становить 14663,97 грн.

Ухвалою суду від 03.04.2025, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представником позивача до суду надав заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за відсутністю представника позивача на підставі наявних доказів, що додані до позову.

Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали до суду письмові заяви згідно яких визнали позов, просила розглянути справу в письмовому провадженні.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» з 01.06.2006 рішенням Миколаївської міської ради №1078 від 26.05.2006 визнано виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, а також проведення розрахунків із населенням та бюджетними організаціями міста.

В опалювальних періодах 2018-2019, 2019-2020, 2020-2021рр. позивач постачав теплову енергію до будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , в якій розміщена квартира АДРЕСА_3 , яка належить відповідачам на праві приватної спільної часткової власності, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав від 10.03.2025, нарядами на підключення опалення №128А, АДРЕСА_4 , та наказами від 07.11.2018, від 05.04.2019. від 30.10.2019, від 08.04.2020, від 05.11.2020, 12.04.2021. Відповідачі зареєстровані у вказаній квартирі, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади м. Миколаєва від 13.02.2025.

Правовідносини між постачальником теплової енергії і споживачами регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Постановою КМУ № 830 від 08.09.2021 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії».

Відповідно до п.5 ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VІІІ (в редакції Закону України №2454-VІІІ від 07 червня 2018 року, що набрала чинності з 09 червня 2018 року, введено в дію з 01.05.2019 року), житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях,будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Як передбачено пунктом 6 цієї частини та статті Закону, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами п.2 ч.1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Права та обов`язки споживача визначені у статті 7 Закону.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч.1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Послуги з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води передбачені статтями 21-22 Закону.

При цьому, розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Будь яких рішень щодо встановлення та погодження індивідуальних тарифів для даного будинку, суду не надано.

Відповідно до ст. 162 ЖК України плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється з затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Уст. 610 ЦК України зазначено, що порушенням зобов`язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07 липня 2020 року у справі № 712/8916/17 (провадження № 14-448 цс 19) та постановах Верховного Суду: від 26 вересня 2018 року у справі № 750/12850/16-ц (провадження № 61-11107 св 18), від 06 листопада 2019 року у справі № 642/2858/16 (провадження № 61-26204 св 18), від 04 вересня 2022 року у справі № 201/1807/21 (провадження № 61-2572 св 22), від 07 листопада 2023 року у справі № 643/17352/20 (провадження № 61-9449 св 22), від 22 грудня 2023 року у справі № 607/2611/22 (провадження № 61-9399 св 23).

Судом встановлено, що за посиланням https://nikoblteplo.com.ua/content/ukladennya-pereukladennya-dogovoriv на Інтернет-сторінці позивача в розділі «Споживачам-Населенню-Укладення/переукладення договорів» розміщено роз`яснення, що постановою КМУ від 8 вересня 2021 р. № 1022 затверджено зміни, що вносяться до Постанови від 21 серпня 2019 р. № 830 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії».

Ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати.

Згідно п. 13. ПКМУ 1022: Надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до статей 13 і 14 Закону України Про житлово-комунальні послуги.

З пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором.

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Також до роз`яснення додано затверджений позивачем Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, що є публічним договором приєднання.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктами 1 та 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Індивідуальний споживач, відповідно до положень статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Також згідно з ст. 24 Закону України «Про теплопостачання», основним обов`язком споживача теплової енергії, серед інших, є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином і у встановлений строк, одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

В статтях 610, 611 ЦК України закріплено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Обов`язковою умовою покладання на боржника передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідальності є прострочення виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 України «Про житлово-комунальні послуги», дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку сума боргу відповідачів за спожиту теплову енергію за період з березня 2019 р. по жовтень 2021 року, складає 12946,64 грн.

Крім того за період 01.04.2019 по 31.10.2021 відповідачам нараховані: 1231,15 грн сума, на яку підлягає збільшенню боргу з урахуванням індексу інфляції, а також 486,18 грн 3% річних.

Відповідно до положень ст.ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі наведеного вище, оцінюючи наявні у справі докази в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідачами до початку розгляду справи по суті визнано позовні вимоги, суд приходить висновку, щодо стягнення з останніх на користь позивача 50,0% судового збору, а саме в сумі по 757,00 грн. з кожного та повернення позивачу з державного бюджету 50,0% судового збору в сумі 1514,00 грн.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 10, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК, суд

УХВАЛИВ:

Позов Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиті послуги з централізованого опалення задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» (р/р НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Восток», МФО 307123, ) заборгованість за послуги з централізованого опалення у сумі 12946,64 грн., 486,18 грн. - три відсотки річних, 1231,15 грн. інфляції.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» (р/р НОМЕР_1 в ПАТ «Банк Восток», МФО 307123, ), витрати по сплаті судового збору в розмірі по 757,00 грн. з кожного.

Повернути Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» 50,0 % судового збору, сплаченого згідно платіжної інструкції № 27693 від 12.03.2025 в сумі 1514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) грн. 00 коп., який сплачено за реквізитами: Отримувач Миколаїв.ГУК/Заводськ.р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37992030; Банк отримувача - Казначейство України(ел.адм.подат.); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача UA0014480; Призначення платежу - *;101; 21133352;22030101 Опл.суд.збору за позовом ОКП «Миколаївобтеплоенерго», Заводський районний суд м. Миколаєва.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго», , місце знаходження: м. Миколаїв, вул. Миколаївська, 5-а.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя А.А. Лагода