Справа № 2-152/12
Провадження № 4-с/752/27/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого- судді - Машкевич К.В.

за участю секретаря - Зінченка Д.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії заступника начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Андрющенко Ірини Василівни, заінтересовані особи: заступник начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрющенко Ірина Василівна, Акціонерне товариство`Таскомбанк», суд

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2024 року заявник звернувся до суду із скаргою і просить:

- поновити йому строк для подачі скарги;

- визнати неправомірними дії заступника начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві ( назва на момент вчинення виконавчих дій ) Андрющенко І. В. щодо винесення постанови від 21 грудня 2017 року про відкриття виконавчого провадження;

- скасувати постанову від 21 грудня 2017 року про відкриття виконавчого провадження №55425289;

- зобов`язати уповноважену особу Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ ) вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження №55425289.

Посилається на те, що рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 12 вересня 2012 року з нього стягнуто на користь АТ`Таскомбанк» кредитну заборгованість.

27 березня 2015 року судом був виданий виконавчий лист у справі.

На момент видачі виконавчого листа в редакції діючого Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий лист міг бути пред`явлений до виконання протягом одного року.

Тобто, виконавчий лист мав бути пред`явлений до виконання до 27 березня 2016 року.

Проте 20 грудня 2017 року, тобто з пропуском встановленого законом строку, виконавчий лист був поданий на виконання.

Матеріали виконавчого провадження не містять доказів направлення йому, як боржнику, та отримання ним постанови про відкриття виконавчого провадження, а тому він не знав про його існування.

Тобто, строк оскарження постанови пропущеним ним з об`єктивних причин.

Про наявність відкритого виконавчого провадження йому стало відомо в червні 2021 року.

29 вересня 2021 року ним була подана заява до відділу ДВС про закінчення виконавчого провадження, проте відповіді на вказане звернення він не отримав, у зв`язку з чим 12 січня 2022 року звернувся із скаргою на бездіяльність виконавця до начальника ЦМУ Міністерства юстиції (м.Київ ).

22 лютого 2022 року в Україні був введений воєнний стан, а тому визначені Законом України» Про виконавче провадження» строки перервалися.

З урахуванням цього вважає, що строк для звернення до суду ним не пропущено, однак просить поновити його та задовольнити скаргу.

Скарга була зареєстрована судом 05 вересня 2024 року та відповідно до ст.33 ЦПК України визначено складу суду.

Ухвалою суду від 13 вересня 2024 року в справі відкрито провадження та скарга призначена до судового розгляду.

17 лютого 2025 року представник заінтересованої особи - АТ`Таскомбанк» подав заяву, в якій зазначив, що боржнику було відомо про відкриття виконавчого провадження, що підтверджується його зверненням до банку та відповідями банку про розмір заборгованості після ухвалення рішення суду.

Після звернення банку до виконавчої служби заявник добровільно частково погасив заборгованість у розмірі 90 000, 00 доларів США.

Крім того, ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 14 квітня 2023 року було задоволено подання головного державного виконавця про видачу дубліката виконавчого листа в справі.

Вказана ухвала заявником оскаржувалася в апеляційному та касаційному порядку.

Вказаному провадженню передувало звернення заявника до Національного банку України, в якій також детально викладалися обставини виконавчого провадження.

Вважає, що виконавчий лист пред`явлений до примусового виконання в визначенні законом строки, як це передбачено п.5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України « Про виконавче провадження».

З урахуванням цього вважає, що заявником пропущено строк для звернення до суду.

Просить відмовити в задоволенні скарги.

Представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримав.

Представник заінтересованої особи - АТ`Таскомбанк» просить відмовити в її задоволенні.

В подальшому, після оголошеної в справі перерви, в судове засідання не з`явилися, подали заяви і просять розглядати справу в їх відстуності.

Заінтересована особа- заступник начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м. Київ ) Андрющенко І.В. в судове засідання не з`явилася з невідомих причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про залишення скарги без розгляду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

За змістом ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Відповідно до ст.123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок .

Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від від 12 вересня 2012 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 12 лютого 2013 року, був задоволений позов АТ`Таскомбанк» до заявника про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 211 456, 84 долари США, що еквівалентно 1 687 002, 67 грн.

27 березня 2015 року в справі був виданий виконавчий лист, який стягувачем був пред`явлений до виконання до Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м.Києві.

Постановою заступника начальника відділу Андрющенко І.В. від 21 грудня 2017 року було відкрито виконавче провадження № 55425289.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 12 лютого 2021 року заявник звертався до начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби із скаргою на протиправність дій державного виконавця Проца В.С. та зобов`язання його закрити виконавче провадження.

При цьому, за змістом скарги, з заявою про закінчення виконавчого провадження він уже звертався до відділу 15 лютого 2018 року.

Тобто, ще в 2018 році заявнику було відомо про наявність відкритого виконавчого провадження про стягнення з нього заборгованості за рішенням суду.

11 жовтня 2021 року заявнику була надана відповідь на вказане звернення та приведенів підстави, з яких виконавче провадження не закінчене: відповідь стягувача від 30 червня 2021 року про непогашення боргу, несплата виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій.

( а.с. 13 - 14; 41 - 42; 54 - 55; 57 - 58; 71; 78 )

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 5 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

З порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у даних нормах закону, випливає висновок про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні.

Доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права, і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у ч.1 ст.449 ЦПК України та ч.5 ст.74 Закону України « Про виконавче провадження», необхідно враховувати поведінку скаржника, чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження, тощо.

Висновки щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 14 серпня 2019 року в справі №910/7221/17, від 12 січня 2021 року в справі №910/8794/17 та від 12 жовтня 2021 року в справі №918/333/13-г.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України обов`язок доказування поважності причин пропуску процесуальних строків та подача заяви про їх поновлення покладається на зацікавлену сторону.

При зверненні до суду зі скаргою на дії державного виконавця саме на скаржника покладається обов`язок доведення наявності обставин, які унеможливили його звернення з такою скаргою у строк, встановлений законом.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року у справі №466/948/19 зроблено висновок, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 04 листопада 2022 року в справі № 761/38464/20 перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

У постанові Верховного Суду від 18 листопада 2020 року в справі № 439/1493/15-ц зроблено висновок щодо застосування статті 449 ЦПК України та вказано, що такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно із скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

При вирішенні питання про те, які підстави можна вважати поважними для поновлення строку звернення до суду з відповідною скаргою, суд має керуватися тим, що вичерпного переліку таких підстав процесуальний закон не містить, вони у кожному конкретному випадку залежать від певних ситуацій.

При цьому судом також має враховуватися прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує справедливий судовий розгляд, а виконання рішення суду є завершальною частиною розгляду цивільної справи.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

Згідно з ч.2 ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

За змістом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст.126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.127 ЦПК України визначено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, заявник був обізнаний про наявність виконавчого провадження про стягнення з нього боргу за рішенням суду.

Уже в лютому 2018 року, тобто через 2 місяці після відкриття виконавчого провадження, подавав заяву про його закінчення.

Крім того, в травні 2018 року представник заявника подавав скаргу на бездіяльність державного виконавця до начальника відділу, в якій просив зобов`язати державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Крім тогор, з матеріалів цивільної справи № 2-152/12 вбачається, що заявник у травні 2023 року оскаржував ухвалу Голосіївського районного суду м.Києва від 19 квітня 2023 року про видачу дубліката виконавчого листа в справі.

До апеляційної скарги ним, у тому числі, долучалася Інформація про виконавче провадження, в якій зазначено дату відкритя виконавчого провадження 21 грудня 2017 року.

Крім того, з матеріалів цієї ж цивільної справи також вбачається, що в червні 2024 року заявник подавав до суду скаргу аналогічного змісту з клопотанням про поновлення строку на її подачі з приведеннням аналогічних підстав.

Ухвалою суду від 31 липня 2024 року скарга була залишена без розгляду в зв`язку з пропуском строку на звернення до суду та відсутності підстав для його поновлення.

Ухвала суду заявником не оскаржувалася та набрала законної сили.

( т.2, а.с. 67 - 83; 219 - 234 )

З урахуванням цього, скарга заявником до суду подана з пропуском встановленого законом строку.

При цьому поважних причин пропуску строку на оскарження рішення державного виконавця не навів.

З урахуванням приведеного вище суд вважає, що заявником пропущено строк для звернення до суду із скаргою, підстави для поновлення цього строку відсутні, а тому скарга підлягає залишенню без розгляду

Керуючись ст. 19, 129 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 4, 10, 18, 123, 126, 127, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії заступника начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Андрющенко Ірини Василівни, заінтересовані особи: заступник начальника Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Андрющенко Ірина Василівна, Акціонерне товариство`Таскомбанк» залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя К.В. Машкевич