Справа № 692/243/25
Провадження № 2/692/242/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року Драбівський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді Чепурного О.П., при секретарі Бубир В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Драбів цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 24.11.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №163046 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Сума виданого кредиту становить 2000,00 грн., на строк 30 днів, призначення на споживчі потреби, процентна ставка 2 % в день або 730% річних.

Таким чином, відповідач станом на 04.12.2024 року має непогашену заборгованість за кредитним договором №163046 від 24.11.2020 року в розмірі 10231,20 грн., з яких:

-1960,00 грн. прострочена заборгованість за сумою боргу;

-8271,20 грн. прострочена заборгованість за процентами.

28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до якого ТОВ «ЗАЙМЕР» передало ТОВ «ФК«КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» приймає належні ТОВ «ЗАЙМЕР» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. З моменту отримання права вимоги, відповідач не виконав свого зобов`язання, не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості.

Окрім того, позивач просить стягнути витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн. та судовий збір.

Розгляд вказаної справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження на підставі ухвали Драбівського районного суду від 19.03.2025 року.

Ухвалою суду, яка направлена відповідачу в установленому порядку, останньому був наданий строк для подання заяви із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також строк для подання відзиву на позов. Відповідачка надала відзив на позов, в якому не погодилася із позовними вимогами та обґрунтувала тим, що в матеріалах справи відсутні будь які належні, допустимі і достатні докази перерахування їй кредитних коштів за договором та відсутні первинні документи, які підтверджують видачу кредитних коштів. Сума у розмірі 8271,20 грн. за користування кредитними коштами нарахована поза межами користування кредитом, тому є безпідставною та не підлягає задоволенню, оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Нарахування за ст.625 ЦК України відсотків як відповідальність за прострочення виконання зобов?язань також є неправомірним так як вони не нараховуються під час дії карантину, який припинився 01.07.2023.

Позивач подав відповідь на відзив, де вказав, що відповідач маючи змоги надати докази на підтвердження своїх доводів щодо неотримання кредиту не зробив цього, надані ними докази є належними і допустимими, просив суд задовольнити їх вимоги у мовному обсязі.

Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цього Кодексу.

Відповідно до копії індивідуальної частини договору про надання фінансового кредиту №163046 від 24.11.2020 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір. Згідно п.1.1. товариство надало клієнту фінансовий кредит в розмірі 2000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати обов`язки передбачені договором. Строк кредиту 30 днів, до 23.12.2020. Згідно п.1.3. за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Кредитний договір підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором KL3766.

Довідкою про ідентифікацію виданою ТОВ «ЗАЙМЕР» підтверджується, що клієнт ОСОБА_1 ідентифікований, акцепт договору позичальником здійснювалось в ІТС, одноразовий ідентифікатор

Відповідно до ст. 3 Закону України Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

28.10.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» було укладено договір факторингу №01-28/10/2021, відповідно до якого ТОВ «ЗАЙМЕР» передало ТОВ «ФК«КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» приймає належні ТОВ «ЗАЙМЕР» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №01-28/10/2021 від 28.10.2021, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 10231,20 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку по кредитному договір з ОСОБА_1 , відповідно до яких заборгованість за кредитним договором №163046 від 24.11.2020 року становить 10231,20 грн., з яких:

-1960,00 грн. прострочена заборгованість за сумою боргу;

-8271,20 грн. прострочена заборгованість за процентами.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка кошти за кредитним договором отримала, що підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» №800/01 від 10.01.2025 року. Відповідачка як власник карткового рахунку має до нього доступ, заперечуючи отримання таких коштів остання не підтвердила відповідно до вимог ЦПК України свої доводи належними і допустимими доказами. Цивільний процес ґрунтується на змагальності сторін, а суд оцінює докази та надає перевагу тим які більш переконливі. В даному випадку докази позивача є більш переконливими ніж заперечення іншої сторони. При цьому суд зазначає, що за видачу довідок та достовірну в них інформацію несуть відповідальність особи які їх підписали, в тому числі і кримінальну. Інофрпмація зазначена і вищевказаній довідці не спростована іншими доказами, а тому у сукупності з іншими доказами отримання та оформлення кредиту суд розцінює її як достовірну.

Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно умов кредитного договору кредит надано на 30 днів, а тому останній день строку кредитування є 23.12.2020 р., тобто право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припинилося 23.12.2020. Таким чином, за умовами кредитного договору сторони погодили строк його дії до 23.12.2020. З розрахунку заборгованості вбачається , що відповідачка 22.01.2020 сплатила проценти 1160 грн. та 40 грн. по тілу кредиту. Проте, повинна була сплатити відповідно до умов договору 1200 грн. процентів та 2000 грн. тіло кредиту. Суд вважає, що подальше нарахування процентів за невиконання умов договору повинно бути нараховано відповідно до вимог ст.625 ЦК України. Ч.2 даної статті передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Про такий підхід щодо правильного застосування норм закону свідчить і практика Верховного Суду, викладена в постанові від 05.04.2023 № 910/4518/16, провадження 12-16гс22. Кредитний договір не містить норми, що за прострочення грошового зобов`язання боржник повинен сплачувати інші відсотки ніж передбачені ч.2 ст.625 ЦК України. А тому на період з 24.12.2020 по 04.12.2024 суд вважає необхідним застосовувати визначений даною статтею відсоток 3% річних, що складає 237 грн. (2000грн./100х3х3,95років). Норми Цивільного кодексу України щодо не нарахування під час дії карантину санкцій за ст.625 ЦК України не має. Хоча позивачі не посилається на стягнення відсотків за ст.625 ЦПК України, проте, суд вважає необхідним її застосувати самостійно, так як вона відповідає встановленим судом відносинам сторін та знаходиться в межах заявлених вимог до відповідачки, по принципу «Суд знає закон». Відтак, загальна заборгованість по договору становить 1960 грн. тіло кредиту, 40 грн. проценти по кредиту, та 3% річних за прострочення боржника 237 грн., а всього 2237 грн. 00 коп.

Позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу відноситься до витрат пов`язаних з розглядом справи.

На підтвердження понесених витрат позивача на правову допомогу його представник надав суду копію договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року з адвокатом Пархомчук С.В. та додаткову угоду №1 від 27.12.2024 року, акт про отримання правової роботи від 22.04.2025 та платіжну інструкцію № 37720 від 22.04.2025 про перерахування коштів адвокату на суму 10500 грн.

Відповідно до ч.4, 5 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачка просила суд зменшити розмір втрат на правову допомогу, так як представник позивача неодноразово брав участь у подібних удових процесах, предмет спору є нескладним, не потребує великого обсягу фактичних даних і складність процесуальних документів не є значною, тому ним не витрачено багато часу. Суд погоджується з даними запереченнями, та вважає що розмір даних витрат доцільно зменшити до 7000 грн.

У відповідності з ч.1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір та судові витрати слід стягнути роз приділити між сторонами пропорційно до задоволених вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 549, 550, 551, 624, 625, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 265, 268, 273,280, 354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором №163046 від 24.11.2020 року в розмірі 2237 гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу судові витрати в розмірі 2059 гривень 73 копійки.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення шляхом подачі апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий