Провадження номер 2/741/119/25
Єдиний унікальний номер 741/1979/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Ляшка Р.С.,

за участю секретаря судового засідання - Гордіної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Носівка Чернігівської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення шостої сесії шостого скликання Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області від 07 квітня 2011 року про затвердження технічної документації із землеустрою та передачу земельних ділянок у власність громадян, ОСОБА_2 отримала у власність земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:001:0067, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 565490, який виданий відділом Держкомзему у Носівському районі 08 серпня 2012 року та зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на змлю та право постійного киристування землею, договорів оренди землв № 02040.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_2 .

Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з вказаної земельної дялнки.

Спадщину за заповітом після померлої прийняла дочка ОСОБА_1 .

Звернувшись до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав на вищезазначене майно після померлої, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на спадкове майно та державної реєстрації права власності у встановленому законом порядку, а саме, що земельна ділянка на якій знаходиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 має іншу адресу - АДРЕСА_1 .

Одночасно було роз`яснено про можливість оформлення спадкових прав у судовому порядку.

У зв`язку з тим, що наявний державний акт на право власності на земельну ділянку виданий ОСОБА_2 на ділянку з невірно вказаною адресою, позивач не має можливості оформити спадщину та зареєструвати своє право власності на дану земельну ділянку.

Зі вступом в дію Закону України «Про державний земельний кадастр» було відмінено видачу державних актів на право приватної власності на землю, а скасування держєавних актів на право приватної власності на землю можливе тільки в судовому порядку, що і змусило позивача звернутися до суду з даним позовом.

Позивач просила суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 565490 виданий 08 серпня 2012 року ОСОБА_2 на підставі рішення шостої сесії шостого скликання Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області від 07 квітня 2011 року, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за № 02040; визнати за нею ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:001:0067, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 20 вересня 2024 року відкрито провадження в справі, ухвалено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 29 жовтня 2024 року.

Протокольною ухвалою суду від 29 жовтня 2024 року відкладено підготовче судове засідання до 05 грудня 2024 року у зв`язку з неявкою представника відповідача та представника третьої особи.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 05 грудня 2024 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач не з`явилася, надіслала до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглядати справу за її відсутності.

Представник відповідача Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, через систему «Електронний суд» подала до суду заяву про розгляд справи без участі представника Носівської міської ради, вказала, що міська рада позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що на підставі рішення шостої сесії шостого скликання Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області від 07 квітня 2011 року ОСОБА_2 отримала у власність земельну ділянку площею 0,2500 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 565490, виданого відділом Держкомзему у Носівському районі 08 серпня 2012 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02040 (а.с. 11).

Згідно з Інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 17 липня 2024 року ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,25 га, кадастровий :03:001:0067, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 15).

З копії довідки Козарського старостинського округу від 21 травня 2024 року № 6-2/31-245 вбачається, що земельна ділянка, яка на підставі державного акту серії ЯМ № 565490 від 08 серпня 2012 року належить ОСОБА_2 з кадастровим номером :03:001:0067 дійсно знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Адреса: АДРЕСА_1 була зазначена в державному акті помилково (а.с. 14).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 2 ст. 90ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЗК України власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Оскільки в державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 565490 від 08 серпня 2012 року, який виданий ОСОБА_2 адреса розташування земельної ділянки зазначена з помилкою ( АДРЕСА_1 ), виходячи з вимог ст. 41 Конституції України, ст. 5 ЦПК України суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання недійсним вказаного державного акта.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 06 червня 2023 року (а.с. 8).

ОСОБА_2 , 1939 року народження, була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією довідки від 03 травня 2024 року вих. № 1651/02-14/654/2023 (а.с. 12).

Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:001:0067.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Частиною 1 статті 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

22 січня 2015 року ОСОБА_2 склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Іванець О.О., зареєстрований в реєстрі за № 10-21, яким все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день її смерті і на що вона матиме право за законом заповідала ОСОБА_1 (а.с. 9).

Заповіт є чинним, його не змінено та не скасовано, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а.с. 123).

ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 (а.с. 45 на зв.), та спадкоємцем за заповітом після її смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

З копії спадкової справи заведеної Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою № 564/2023 вбачається, що спадщину після померлої ОСОБА_2 прийняла ОСОБА_1 , отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки та житловий будинок. Інший спадкоємець ОСОБА_3 подав до нотаріальної контори заявупро те, що на обов`язкову частку в заповіданому майні, як непрацездатний не претендує (а.с. 36, 37, 44, 94, 95 на зв., 97, 98 на зв., 111, 118).

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

Державним нотаріусом Одинадцятої київської державної нотаріальної контори Саніною Л.А. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на її ім`я на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на зазначене спадкове майно та державної реєстрації права власності у встановленому законом порядку, що підтверджується копією постанови від 20 червня 2024 року № 2311/02-31 (а.с. 17).

Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно зі ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VІ).

Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного, беручи до уваги неможливість оформлення спадкових прав у встановленому законом порядку, суд вважає, що визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку в судовому порядку є винятковим способом захисту прав позивача, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Суд враховує, що позовні вимоги про визнання права власності на земельну ділянку ґрунтуються на даних про прийняття спадщини, даних про передачу у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,2500, кадастровий номер :03:001:0067, що надає підстави визнати за позивачем право власності на вказану земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача.

Керуючись ст.ст. 81, 90, 125, 131, 152, 153, 155 ЗК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1223, 1268, 1297 ЦК України, ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Носівської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку у порядку спадкування - задовольнити.

Визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №565490, виданий 08 серпня 2012 року ОСОБА_2 на підставі рішення шостої сесії шостого скликання Козарівської сільської ради Носівського району Чернігівської області від 07 квітня 2011 року, який зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №02040.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:001:0067, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за заповітом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Судові витрати по сплаті судового збору покласти за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_3 ;

відповідач: Носівська міська рада Чернігівської області, , місцезнаходження: Чернігівська область, м. Носівка, вул. Центральна, 20;

третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області, , місцезнаходження: м. Чернігів, вул. П`ятницька, 11А.

Повний текст рішення складено 22 квітня 2025 року.

Суддя Р.С. Ляшко