Справа №: 272/93/25
Провадження № 2/272/282/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Волкова І.М.

за участі секретаря судового засідання Гончаренко А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку, суд -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 через свого представника - адвоката Павлушко Л.А. (що діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серія ЖТ № 001134 від 25.11.2019 та ордеру про надання правиничої допомоги №3/2025 від 27.01.2025) звернувся до Андрушівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,25 га по АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що згідно договору купівлі продажу від 17.10.2008 ОСОБА_2 продала житловий будинок по АДРЕСА_1 ОСОБА_1 . Житловий будинок, на який позивач зареєстрував право власності знаходиться на земельній ділянці площею 0,25 га, яка в свою чергу розташована на території Андрушівської громади, і має ту ж саму адресу, що й будинок, а саме АДРЕСА_1 . Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Також зазначає, що вищевказана земельна ділянка належить ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач, вважав себе власником, тому користувався земельною ділянкою. Тому, коли стало відомо, що питання щодо земельної ділянки при переоформленні будинку вирішене не було, позивач звернувся до Андрушівської міської ради, однак йому було відмовлено у наданні дозволу на розробку технічної документації землеустрою з метою передачі у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,25 га у зв`язку із не відповідністю об`єкта вимогам закону. Отже, позивач звернувся до суду за захистом порушеного права та просить визнати за ним право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,25 га по АДРЕСА_1 .

Позивач до суду не з`явися про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлений.

Представник позивача до суду не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, направила на адресу суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника. Просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач до суду не з`явилася, однак направили на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність та зазначила, що не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Вищевказані особи скористалися наданим їм правом та, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявили клопотання про розгляд справи без їхньої участі. Відтак, підстав для відкладення розгляду справи відсутні.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.

За ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як установлено вимогами ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності є непорушним.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

Згідно із статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Стаття 120 ЗК України, визначала особливий правовий механізм переходу прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будівлю і споруду, які розміщені на цій земельній ділянці.У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

Така правова позиція викладена Верховним Судом України у постановах від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 16 червня 2020 року у справі №689/26/17 зазначила наступне: «Стаття 120 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (17 жовтня 2008 року), визначала особливий правовий механізм переходу прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будівлю і споруду, які розміщені на цій земельній ділянці.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Положення статті 377 ЦК України та статті 120 ЗК України закріплюють загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку та споруд).

Визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачає механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, суд апеляційної інстанції виснував, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке набуває у власність особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

Вбачається, що визнання права власності на майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення таких прав.

Судом встановлено, що 17.10.2008 позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 , уклали нотаріально засвідчений та зареєстрований в Державному реєстрі правочинів договір купівлі-продажу житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією договору від 17.10.2008 та копією витягу з Державного реєстру правочинів (а.с.5-6).

Як вбачається з технічного паспорту на будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , будинок має загальну площу 47,5 кв.м, у тому числі житлову 32,1 кв.м. (7-10).

Згідно кадастрового плану земельної ділянки загальною площею 0,2500 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 вбачається площа та опис меж земельної ділянки (а.с.11).

З Рішення виконавчого комітету Міньковецької сільської Ради народних депутатів Андрушівського району Житомирської області № 26 від 03.11.1993 вбачається, що вирішено передати ОСОБА_3 у власність земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства 0,10 та для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25 (а.с.12).

Згідно зі свідоцтва про смерть ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.13).

У відповідності до копії рішення Андрушівської міської ради Житомирської області від 29.11.2024 ОСОБА_1 відмовлено в наданні дозволу на розробку технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_1 з метою передачі у власність (а.с.14).

Оскільки позивач набув права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , він звернувся із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою, однак позбавлений можливості оформити земельну ділянку, оскільки питання щодо неї, при оформленні договору купівлі-продажу житлового будинку не було вирішене, з причини того, що не були виготовлені правовстановлюючі документи спадкодавцем відповідачки ОСОБА_2 ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відтак, позивач позбавлений можливості оформити право власності на вказане майно у позасудовому порядку.

Зазначені обставини визнані відповідачами, підтвердженні належними письмовими доказами та вважаються судом доведеними.

Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Ураховуючи викладене суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до клопотання позивача, судові витрати з відповідача суд не стягує.

На підставі викладеного та керуючись ст.4,12, 13, 76-81, 211,247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.. 206, 328, 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,25 га по АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Житомирського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до п.1 п.п.15.5 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Андрушівський районний суд Житомирської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його(її)проголошення або складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне скарження: на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 21.04.2025.

Відомості про учасників справи:

Позивач ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 : АДРЕСА_3 .

Суддя:І. М. Волков