________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/4906/25
Провадження № 2-з/947/159/25
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

22.04.2025 м. Одеса

Суддя Київського районного суду м. Одеси Цирфа К.А., за участі:

- секретаря судового засідання Дімової Є.В.,

- представника позивача ОСОБА_1 ,

- відповідача ОСОБА_2 ,

- представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщення суду заяву представника позивача про забезпечення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в результаті дорожньо-транспортної події,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2025 року до Київського районного суду м. Одеси з позовом звернулася ОСОБА_4 , поданим в її інтересах представником ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в результаті дорожньо-транспортної події, а саме: матеріальної шкоди в розмірі 95 104,80 грн, моральної шкоди в розмірі 100 000 грн.

Ухвалою суду від 07.03.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.

18.04.2025 до суду надійшла заява представника позивача про застосування заходів забезпечення позову шляхом арешту автомобіля, належного відповідачеві марки «Hyundai Accent», 2011 року випуску.

Указана заява вмотивована тим, що автомобіль, який належить відповідачеві може бути в подальшому відчужений, однак його вартість, при його реалізації в ході виконання рішення суду, якщо таке буде ухвалене на користь позивача, може забезпечити його реальне виконання.

У судовому засіданні, 07.03.2025, представник позивача підтримала своє клопотання. Відповідач та його представник проти його задоволення не заперечували.

Суддя, дослідивши матеріали цивільної справи в розрізі поданої заяви, вважає, що вказана заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на таке.

За приписами ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Позов забезпечується, зокрема накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії (п. 1, 2 ст. 150 ЦПК України).

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити, між іншим, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (п. 3-7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

Подаючи заяву про забезпечення позову, заявником не надано пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення (ч. 8 ст. 153 ЦПК України).

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову (ч. 4, 5 ст. 154 ЦПК України).

У п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Проаналізувавши матеріали цивільної справи, доводи представника позивача на підтвердження поданої заяви про застосовування заходів забезпечення позову у виді арешту автомобіля, позицію відповідача та його представника, суд уважає, що застування найбільш обтяжливого заходу у виді арешту майна у цій справі не буде відповідати принципам розумності, обґрунтованості та адекватності.

Автомобіль, яким керував відповідач під час ДТП, належить йому на праві власності. Водночас, він не є предметом позову. Накладення арешту на автомобіль та/або будь-яке інше майно відповідача з метою забезпечення реального (фактичного) виконання рішення суду, у разі його ухвалення на корить позивача, є предметом розгляду та вирішується, за необхідності, на стадії виконання судового рішення.

Відтак, суд не вбачає підстав у накладенні арешту на майно відповідача на стадії судового розгляду, яке не є предметом позову. Означена заява представника позивача є передчасною.

У зв`язку з наведеним, питання про зустрічне забезпечення зобов`язання судом не вирішується.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. 149-153, 154 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Суддя Цирфа К. А.