Провадження № 2/463/678/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Жовніра Г.Б.

з участю секретаря судового засідання Косопуд М.В.,

представника позивача Гнатушок І.Т.,

представник відповідача Бартман Л.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом Львівської міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та припинення права власності,-

встановив:

представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить суд усунути перешкоди у користуванні Львівською міською радою земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення приміщення літ. «Б-1» площею 52, 5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 31599724) з припиненням права власності ОСОБА_1 на приміщення літ. «Б-1» площею 52, 5 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 31599724).

Позовні вимоги обґрунтовують тим, що Львівська міська рада є власником земельної ділянки на АДРЕСА_1 . Відповідно до листа управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради від 13.06.2023 №4-2403-7888, інформація щодо прийнятих Львівською міською радою рішень (ухвал) про передачу у власність чи надання в користування земельної ділянки для обслуговування приміщення літ «Б-1» загальною площею 52,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 відсутня. Згідно з ухвалою Львівської міської ради №6107 від 26.12.2019 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м. Львова» тимчасову споруду на АДРЕСА_1 внесено до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд. Відповідно до п.3 ухвали Львівської міської ради від 26.05.2023 №3251«Про внесення змін до ухвали міської ради від 26.12.2019 №6107 «Про здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова» вирішено вилучити з додатка до ухвали міської ради від 26.12.2019 № 6107 тимчасові споруди на АДРЕСА_1 . З вказаного можна прийти до висновку, що за наведеною адресою Львівська міська рада погоджувала лише визначення окремого елементу благоустрою для розміщення тимчасової споруди. Документи на право користування земельною ділянкою відсутні. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приміщення літ.«Б-1» загальною площею 52,5 кв.м. на АДРЕСА_1 перебуває у власності відповідачки ОСОБА_1 .

27.08.2010 Господарським судом Львівської області по справі №19/117 за позовом ТзОВ «Захід Авто Центр» до Львівської міської ради про визнання права власності, прийнято рішення яким визнано право власності на приміщення будівлі магазину літ «Б-1» площею 52,5 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

27.09.2010 Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєстровано за ТзОВ «Захід Авто Центр» право власності на приміщення будівлі магазину літ «Б-1»площею 52,5кв.м., яка знаходиться за адресою: на АДРЕСА_1 на підставі рішення господарського суду Львівської області від 27.08.2010 по справі №19/117.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових правна нерухоме майно та реєстру права власності на нерухоме майно 23.12.2010 Стоцком Т.Л., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, на підставі договору купівлі-продажу №1691 від 13.10.2010 було здійснено державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Приватним підприємством «Світ-плюс». 25.03.2011 Стоцком Т.Л., приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу, на підставі договору купівлі-продажу №365 від 23.02.2011 було здійснено державну реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на спірне нерухоме майно за ОСОБА_1 .

Однак, 05.04.2011 Львівським апеляційним господарським судом прийнято постанову у справі №19/117, якою скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 27.08.2010 у вказаній справі.

Згідно з наданою інформацією управлінням архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради від 17.05.2023 №4-2401-6571 містобудівні умови та обмеження на проектування об`єкта будівництва за адресою АДРЕСА_1 Львівською міською радою та її виконавчими органами не надавались.

Відповідно до листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 17.05.2023 зазначено, що у Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва відсутня інформація про видачу дозвільних документів на виконання будівельних робіт та готовності об`єкта до експлуатації за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до відомостей, які містяться в реєстрі речових прав на нерухоме майно, інформації про прийняття декларації про готовність об`єкта до експлуатації площею 52,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 немає. 27.06.2023 головним спеціалістом відділу державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування Львівської міської ради, провідного спеціаліста відділу районних архітекторів управління архітектури та урбаністики департаменту містобудування Львівської міської ради, було здійснено обстеження земельної ділянки на АДРЕСА_1 . За результатами даного обстеження було складено акт обстеження земельної ділянки №256 від 27.06.2023. За результатами обстеження земельної ділянки: ОСОБА_1 фактично використовує земельну ділянку комунальної власності орієнтовною площею 0,0053 га для обслуговування нежитлової споруди на АДРЕСА_1 . Станом на дату проведення обстеження земельної ділянки відсутні відповідні рішення органу місцевого самоврядування про її надання в користування (оренду) та відсутні вчинені правочини щодо такої земельної ділянки.

Відтак, на даний час, ОСОБА_1 самовільно зайняв та фактично використовує земельну ділянку комунальної власності площею 0,0052 га на АДРЕСА_1 шляхом розміщення вказаної вище споруди за відсутності відповідного рішення Львівської міської ради про передачу у власність або користування (оренду) даної земельної ділянки, чим порушує право власності Львівської міської територіальної громади на земельну ділянку. Просить позов задоволити.

Ухвалою судді від 05.12.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження зі стадії підготовчого судового засідання.

23.12.2024 стороною відповідача подано відзив на позовну заяву. Відповідач вважає, що позивач хибно обрав спосіб захисту своїх, начебто, порушених прав, заявляючи вимоги про припинення права власності відповідача та негаторний позов (вимогу про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою) та, на їх думку, виключно намагається витребувати спірну земельну ділянку з володіння відповідача. Підміняючи віндикаційний позов, як єдиний дієвий спосіб захисту свого права, позивач намагається перешкодити застосуванню до спірних правовідносин приписів статтей 387 та 388 ЦК України щодо неможливості витребування спірного майна у відповідача, як у добросовісного набувача. Позивачем не наведено жодного аргументу, які дії Відповідача призвели до порушення прав та інтересів Львівської міської ради. Також, у позові не вказано обставин, які могли б свідчити про недобросовісність відповідача, а його добросовісність взагалі не ставиться під сумнів. Наголошує, що відповідач володіє майном з 2011 року, строк, який значно перевищує строк такої позовної давності.

Ухвалою суду від 13.03.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав наведених у позовній заяві, просять позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову з мотивів викладених у відзиві.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони та інші учасники посилаються, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05.04.2011 скасоване рішення Господарського суду Львівської області у справі №19/117 за позовом ТзОВ «Захід Авто Центр» до ЛМР про визнання права власності на приміщення, яким було визнано право власності ТзОВ «Захід Авто Центр» на приміщення, в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 , площею 52,5 кв.м. Даною постановою Львівського апеляційного господарського суду встановлено, що на момент придбання ТзОВ «Захід Авто Центр» торгівельних павільйонів за договорами купівлі-продажу, останні не були приміщеннями. Відповідач, що їх відчужував, не мав належним чином оформлених правовстановлюючих документів на це майно, як на приміщення. Державна реєстрація права власності на спірне майно, як на об`єкт нерухомості, не проводилася. Відтак, позовні вимоги ТзОВ «Захід Авто Центр» про визнання права власності на приміщення, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , площею 52,5 кв.м. є безпідставними та не підлягають до задоволення.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 04.05.2023 вбачається, що власником нежитлової будівлі літ. «Б-1» за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 , яка зареєструвала своє право власності на підставі договору купівлі-продажу №365 від 23.02.2011.

Згідно з ч.1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про основи містобудування», містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

Відповідно до абз. 2, 3, 7 ст. 5 Закону України «Про основи містобудування», при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням державних стандартів, норм і правил; розміщення і будівництво об`єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва.

Львівська міська рада, у відповідності до ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», є органом місцевого самоврядування в Україні, що представляє територіальну громаду міста Львова та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування визначені Конституцією України та іншими законами України.

Відповідно до ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

Виходячи зі змісту ст. 12 ЗК України, до повноважень міських рад у галузі земельних відносин належить, зокрема право розпорядження землями територіальних громад, передачі земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам, здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства, тощо.

Згідно з п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» питання у сфері регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до ч.1 та ч.5 ст.60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Згідно із ч. 4 цієї статті не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення.

З врахуванням вище наведеного судом встановлено, що всупереч ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Постанові Львівського апеляційного господарського суду від 05.04.2011 за відповідачем зареєстроване право власності на нежитлову будівлю літ. «Б-1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 яка не є приміщенням, а відтак таке майно не підлягає державній реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Оскільки, саме Львівська міська рада є власником земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , отже повноваження щодо розпоряджання вказаною земельною ділянкою належить до виключної компетенції Львівської міської ради.

У постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року у справі № 369/8792/16-ц зроблено висновок, що право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади, органи місцевого самоврядування і інспекції державного архітектурно-будівельного контролю.

Заявляючи вимоги про усунення перешкоди у розпорядженні земельною ділянкою позивач просить знести самовільно збудовану будівлю.

При дослідженні заявлених вимог суд ураховує положення ст.376 ЦК України, якими врегульовано самочинне будівництво. З даними нормами житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Частиною 2 ст.152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно листа Управління архітектури та урбаністики Департаменту містобудування ЛМР від 17.05.2023 містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва нежитлової будівлі (павільйону) за адресою: АДРЕСА_1 не надавалися.

Згідно листа Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю ЛМР від 17.05.2023 у Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва відсутня інформація про видачу дозвільних документів на виконання будівельних робіт та готовність об`єкта до експлуатації за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно листа Управління земельних ресурсів Департаменту містобудування ЛМР від 13.06.2023 інформація щодо прийнятих Львівською міською радою (ухвал) про передачу у власність чи надання в користування земельної ділянки для обслуговування приміщення будівлі магазину літ «Б-1» загальною площею 52,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 в управлінні земельних ресурсів відсутня. Інформація стосовно підготовки проектів ухвал Львівської міської ради про надання згоди на виготовлення технічної документації щодо земельної ділянки для обслуговування приміщення будівлі магазину літ. «Б-1» в управлінні земельних ресурсів відсутня.

Згідно листа Управління державного контролю за використанням та охороною земель Департаменту містобудування ЛМР від 27.06.2023 встановлено, що спеціалістами управління державного контролю за використанням та охороною земель департаменту містобудування за участю представників управління архітектури та урбаністики, проведено обстеження земельної ділянки комунальної власності за адресою АДРЕСА_1 . В результаті обстеження встановлено, що ОСОБА_1 фактично використовує земельну ділянку комунальної власності орієнтовно площею 0,0053 га для обслуговування викупленого об`єкта. Станом на дату проведення обстеження земельної ділянки відсутні відповідні рішення органу місцевого самоврядування про її надання в користування (оренду) та відсутні вчинені правочини щодо такої земельної ділянки. За результати обстеження складено відповідний акт обстеження земельної ділянки № 256 від 27.06.2023/

З огляду на викладене спірне нерухоме майно розташоване на земельній ділянці комунальної власності за відсутності договору оренди земельної ділянки та зареєстроване за відповідачем без дотримання встановленої законом процедури отримання дозвільних документів для початку виконання будівельних робіт та документів, які засвідчують прийняття побудованого нерухомого майна в експлуатацію, що передує реєстрації права власності на це майно. Такі обставини стороною відповідача не спростовано та доказів протилежного не надано. В ході судового розгляду доказів прийняття нежитлового приміщення в експлуатацію не подано.

За сформованою позицією Верховного Суду у постанові від 09 грудня 2020 року у справі № 922/476/20, від 11 листопада 2019 року у справі № 554/13971/15-ц, Великої Палати Верховного Суду у постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22, Верховного Суду у постанові від 13 березня 2024 року у справі № 915/1439/21, формулювання положень ст.376 ЦК України виключають можливість існування інших способів легітимізації самочинного будівництва та набуття права власності на таке нерухоме майно, ніж ті, що встановлені цією статтею. За змістом ст.ст.316,317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але в межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до ч.2 ст.376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту. Самочинно збудоване нерухоме майно не є об`єктом права власності. Відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, спричиняє визнання такого будівництва самочинним відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України. Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво, у порядку Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не змінює правовий режим такого будівництва, як самочинного. Належними вимогами, які може заявити особа власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно. Застосування вимог про знесення самочинного будівництва виключає застосування інших вимог власника (користувача) земельної ділянки про усунення перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою, в тому числі визнання недійсними правочинів щодо відчуження майна. Належним відповідачем за позовом власника землі про знесення об`єкта самочинного будівництва є останній набувач такого об`єкта, який зареєстрував за собою право власності на самочинне будівництво.

Відповідно до ст. 376 Цивільного кодексу України та п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва) від 30.03.2012 № 6 самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Так, відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ст.142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Розглядаючи вимоги про припинення права власності, суд ураховує таке.

У відповідності до ст.ст.1, 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Згідно з постановою Верховного Суду від 28 вересня 2022 року у справі № 607/6274/19 задоволення позову про знесення самочинного збудованої будівлі не слугує беззастережною підставою для внесення змін до державного реєстру речових прав на нерухоме майно, збереження таких відомостей не відповідатиме дійсності. Тому такий спосіб захисту порушеного права як припинення права власності на самочинне будівництво є належним, ефективним, об`єктивно виправданим та обґрунтованим.

Згідно ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Статтею 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу.

Оскільки відсутні будь які первинні правовстановлюючі документи, які б підтверджували відповідне речове право відповідача на користування земельною ділянкою, на якій зареєстровано нежитлове будівлю, права та інтереси позивача підлягають захисту у спосіб, що визначений Львівською міською радою.

Відтак, суд дійшов висновку, що користування спірною земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 та нежитловою будівлю літ. «Б-1», площею 52,5 кв.м., фактично було узаконено у спосіб не передбачений нормами чинного законодавства, а саме в спосіб ухвалення рішення Господарським судом Львівської області у справі №19/117, яке в подальшому було скасоване постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05 квітня 2011 року з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову ТзОВ «Захід Авто Центр» до Львівської міської ради про визнання права власності в тому числі на приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею 52,5 кв.м.

З огляду на наведене позов Львівської міської ради про усунення перешкоди у розпорядженні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення нежитлової будівлі літ. «Б-1», площею 52,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 з припиненням права власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю літ. «Б-1», площею 52,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , підлягає до задоволення.

Що стосується аргументів сторони відповідача про застосування позовної давності, що викладені у відзиві, суд зазначає наступне.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 вересня 2023 року у справі № 910/8413/21 звертала увагу на те, що приписи про застосування позовної давності поширюються, зокрема, на позови про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов).

Приписи про застосування позовної давності поширюються, зокрема, на позови про витребування майна з чужого незаконного володіння (віндикаційний позов). Натомість негаторний позов може бути пред`явлений позивачем упродовж усього часу, поки існує відповідне правопорушення (див. mutatis mutandis постанову Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункти 52, 96)).

Наявність спірного самочинного будівництва, нежитлової будівлі під літ. «Б-1», площею 52,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , порушує право Львівської міської ради, як власника земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , на володіння, користування та розпорядження такою ділянкою, тому вона звернулася за захистом свого права у спосіб усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення нежитлової будівлі літ. «Б-1», площею 52,5 кв.м., з припиненням права власності відповідачки.

Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, в розмірі 4026 грн.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 81, 258-259, 264-265, 274-275, 279 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

позов Львівської міської ради - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні Львівською міською радою земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення приміщення літ. «Б-1», площею 52,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна 31599724) з припиненням права власності ОСОБА_1 на приміщення літ. «Б-1», площею 52,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна31599724).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Львівської міської ради судовий збір в розмірі 4026 грн (чотири тисячі двадцять шість гривень).

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано 21 квітня 2025 року.

Повне найменування (ім`я) сторін справи та їх місце проживання (місцезнаходження)

Позивач: Львівська міська рада, місцезнаходження: м. Львів, пл. Ринок, 1, ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя Г.Б. Жовнір