Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" квітня 2025 р. Справа138/602/25

Провадження2/153/149/25-ц

у залі судових засідань у приміщенні Ямпільського районного суду Вінницької області у місті Ямпіль Могилів-Подільського району Вінницької області

Ямпільський районний суд Вінницької області

у складі головуючого судді Гаврилюк Т. В.

за участю секретаря судового засідання Шарко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №138/602/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

31 березня 2025 року за вхід.№1961 до Ямпільського районного суду Вінницької області надійшла цивільна справа №138/602/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Ямпільського районного суду Вінницької області від 01 квітня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній цивільній справі, розгляд призначено на 22 квітня 2025 року з повідомленням, однак без виклику сторін.

ТОВ «Таліон Плюс» звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути із відповідача на користь ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість за кредитним договором у розмірі 87342,55 грн., сплачений судовий збір та витрати на правову допомогу. Розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. На обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 19.06.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомого» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії №377686701, у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримав від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомого» кредитні кошти (3 урахуванням всіх траншів) у розмірі 27000 грн. 00 коп. Отже, відповідач добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків власноручно заповнив заявку на отримання кредитних коштів з використанням мережі Інтернет, а саме в своєму особистому кабінеті на сайті Товариства, зазначивши свої персональні дані, в тому числі: паспортні дані, електронну пошту та абонентський номер, реквізити банківської картки, на рахунок якої бажав отримати кредит. Після автоматизованої обробки заяви на отримання кредитних коштів та її схвалення інформаційно-комунікаційна система ТОВ «Манівео швидка фінансова допомого» згенерувала електронний договір, що є офертою у розумінні ч.2 ст.638 Цивільного кодексу України та містить усі істотні умови та надала позичальнику для ознайомлення в його особистому кабінеті, а також направила на електронну поштову скриньку, що належить відповідачу та вказана ним у заявці на отримання кредитних коштів. Отже, відповідач ознайомившись з усіма істотними умовами оферти надав згоду (акцепт) на укладення договору шляхом направлення повідомлення ТОВ «Манівео швидка фінансова допомого», яке підписано відповідно до абз.2 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме: ввів у спеціальному полі під офертою, яка містить усі істотні умови Договору, одноразовий ідентифікатор, який відповідає вимогам п.3 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», та натиснення іконки «відправити/підписати». Вказана іконка стає активною лише після отримання та введення одноразового ідентифікатора для підписання Договору та одноразового ідентифікатора для підписання паспорту кредиту. Після підпису електронного повідомлення відповідачем, зазначене повідомлення надійшло в інформаційно-комунікаційну систему ТОВ «Манівео швидка фінансова допомого», відповідно з цього моменту ТОВ повідомлений про те, що відповідач надав згоду (акцептував) на пропозицію (оферту) щодо укладання договору. Відповідно до умов розділу другого договору ТОВ зобов`язалося надати відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за користування відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомого», що є невід`ємною частиною договору, текст яких розміщений на сайті Товариства: www.moneyveo.ua. Відповідно до умов договору грошові кошти надаються позичальнику шляхом переказу на рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки вказаної позичальником в особистому кабінеті, що відбувається не пізніше ніж протягом трьох банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання позичальником чергового траншу за договором. Так, на виконання умов договору грошові кошти були перераховані ТОВ на банківську карту відповідача: № НОМЕР_1 , яка була вказана відповідачем при укладанні договору. Також, в порушення умов договору та правил позичальник не повернув надані йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки. 24.09.2024 відповідно до ст.1077 ЦК України ТОВ «Манівео швидка фінансова допомого» відступило право вимоги за Договором до Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» за договором факторингу №МВ-ТП/1. Оскільки відповідач не виконує умови Договору у добровільному порядку, а саме не погашає заборгованість, тому, позивач змушений звернутися до суду із даним позовом.

01 квітня 2025 року відповідно до ухвали судді відкрито спрощене позовне провадження у цій справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження на 22 квітня 2025 року.

Сторони у судове засідання не з`явилися, так як не викликалися. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Представник позивача подав клопотання про розгляд цивільної справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач ОСОБА_1 відзив на позовну заяву не подав, хоча про день розгляду справи повідомлялася належним чином - рекомендованим повідомленням вих.№247 та вих..№995.

Відповідно до ч.3 ст.223, ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглянув справу за відсутності сторін, на підставі наявних доказів.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України.

Заяви, клопотання: клопотання представника позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.5 зворотній бік позовної заяви).

Інші процесуальні дії у справі: відкриття провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, про що постановлено ухвалу окремим процесуальним документом (а.с.79-82).

Судом встановлені такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини:

Із договору кредитної лінії №377686701 від 19.06.2024 та правил надання коштів судом встановлено, що 19.06.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомого» та ОСОБА_1 укладено договір. Договір кредитної лінії підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий через особистий кабінет відповідача. Пунктом 2.1. договору передбачена сума кредиту складає 27000,00 грн., п.3.1. кредит надається строк Дисконтного періоду користування складає 30 днів, п.7.3 кінцева дата повернення кредиту 19.07.2029, Проценти за користування кредитом: 11250,00 грн., які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом п.8.3. Пунктом 5.1. договору передбачено, що кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Із копії заявки на отримання грошових коштів у кредит від 19.06.2024 та паспорта споживчого кредиту судом встановлено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомого» та ОСОБА_1 19.06.2024 укладено договір на початковий строк Дисконтного періоду 30 днів та строк кредитування 1826 днів, за яким відповідач отримав у позику 27000,00 грн.

Із копії підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів судом встановлено, що на картку № НОМЕР_2 *68 19.06.2024 та 20.06.2024 здійснено переказ коштів у сумі 27000,00 грн. згідно договору №377686701 від 19.06.2024.

Із копії розрахунку заборгованості від 19.06.2024 судом встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 по кредиту за 30 днів, складається із заборгованості по тілу кредиту 27000 грн., заборгованості по процентам 31015,37 грн., заборгованості по неустойки 13499,52 грн.

Із копії договору факторингу №МВ-ТП/1 від 24.09.2024, реєстру прав вимоги від 24.09.2024 судом встановлено, що 24.09.2024 було укладено договір факторингу відповідно до якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомого» відступило на користь ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №377686701. ТОВ «Таліон Плюс» наділено правом вимоги до відповідача за Договором кредитної лінії від 19.06.2024.

Із копії розрахунку заборгованості від 24.09.2024 судом встановлено, що заборгованість ОСОБА_1 по кредиту з 24.09.2024 по 15.12.2024, складається із заборгованості по тілу кредиту 26999,04 грн.; заборгованості по процентам 60343,51 грн., заборгованості по неустойки 13499,52 грн..

Із копії повідомлення про відступлення права вимоги та повідомлення про дострокове розірвання Договору судом встановлено, що на адресу ОСОБА_1 направлено письмове повідомлення про перехід права вимоги до нового кредитора та про дострокове розірвання Договору №377686701 від 19.06.2024, на загальну суму 100842,07 грн. за реквізитами.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Позичальник згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, стаття 1050 ЦК України зобов`язує його сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Також слід зазначити, що відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.

Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.

Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України доведення умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №751/861/17 (провадження №61-28582ск18).

Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі №161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження №61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Виходячи зі змісту ст.22 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів України», документами, які можуть підтвердити факт проведення розрахункових операцій, є такі види розрахункових документів, як платіжні доручення, платіжна вимога-доручення, розрахунковий чек, платіжна вимога та меморіальний ордер.

Відповідно до п.62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Отже, підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, яке відповідає зазначеним вимогам та надане відповідно до вимог закону, є документом, який може бути доказом, і який суду необхідно оцінити відповідно до вимог цивільного процесуального закону при перевірці доводів про реальне виконання кредитного договору.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі №204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 75/35/16-ц, від 04вересня 2024 року у справі №426/4264/19.

Матеріали справи містять розрахунки заборгованості за договором, в яких зазначено про те, що заборгованість за тілом кредиту за договором від 19.06.2024 складає 87342,55 грн. також, щоденні нарахування та погашення по кредитному договору ОСОБА_1 , в яких зазначено про надання кредиту у сумі 27000 грн., а також підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів у загальній сумі 27000 грн. 19.06.2024 та 20.06.2024.

Тобто, суду позивачем надано докази видачі відповідачеві кредитних коштів у сумі 27000 гривень.

Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Подібні за змістом висновки, викладені і у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц

Оцінюючи усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає доведеними обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх позовних вимог і має підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі. А саме, суд має підстави стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість кредиту у сумі 87342,55 грн.

Оскільки позовні вимоги задоволено у повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем і документально підтверджені платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №1170 від 21.02.2025 (а.с.9), за правилами ст.141 ЦПК України підлягають відшкодуванню із відповідача у сумі 2422,40 грн., а тому суд має підстави для стягнення із відповідача на користь позивача судових витрат по оплаті судового збору у сумі 2422 гривні 40 копійок.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного:

Частиною 1 ст.133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, серед яких, в тому числі, є й витрати на професійну правничу допомогу.

Судом встановлено, що позивачем заявлено до стягнення з відповідача на його користь 5000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Частиною другою статті 141 ЦПК України визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Судом встановлено, що у матеріалах справи містяться копії: договору про надання правової допомоги №5 від 02.12.2024, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та адвокатським об`єднанням «ЛІГА юридичних технологій та інновацій», додаткової угоди №98 від 30.12.2024, акту приймання-передачі наданих послуг від 30.12.2024, платіжної інструкції кредитового переказу коштів №998 від 30.12.2024.

Оскільки позивачем в передбаченому ЦПК України порядку надано належні та допустимі докази на підтвердження понесення ним витрат на правову допомогу у сумі 5000 грн., суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення витрати на надання правової допомоги у сумі 5000 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274, 275, 279, 351, 352, 354, 355 ЦПК України і на підставі ст.ст.15, 16, 526, 527, 530, 533, 610, 612, 623, 625, 631, 1048-1050, 1051, 1052, 1054, 1055, 1056, 1056-1 ЦК України, ст.129 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, ст.11Закону України «Про електронну комерцію», суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , на користь Товариство з обмеженою відповідальністю "Таліон Плюс" (місцезнаходження: 14017,вулиця Жабинського,13 місто Чернігів, код ЄДРПОУ 39700642) заборгованість за договором кредитної лінії №377686701 від 19.06.2024 у сумі 87342 гривні 55 копійок, а також понесені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 2422 гривні 40 копійок, 5000 гривень витрат на правову допомогу, а всього 94764 (дев`яносто чотири тисячі сімсот шістдесят чотири) гривні 95 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі в тридцяти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Т. В. Гаврилюк