печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Остапчук Т.В.,

при секретарі судового засідання - Медведєвій М.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про визнання кредитного договору недійним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - відповідач, ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»), в якому просить суд визнати кредитний договір №1326-1362, укладений 04.01.2024 року між ним та відповідачем недійсним.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідно до умов договору № 1326-1362 про надання кредиту від 04 січня 2024 року, укладеного між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі за текстом -«Кредитодавець») та фізичною особою ОСОБА_1 (далі за текстом «Позичальник»), за яким кредитодавець передає, а позичальник приймає у власність грошові кошти (кредит) і одночасно приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму кредиту) та сплатити Кредитодавцю проценти за користування кредитом та всі інші платежі відповідно до умов цього договору.

Даний договір було укладено через веб-сайт Товариства, що дозволяє підтвердити факт ознайомлення з його умовами та їх погодження, за допомогою одноразового ідентифікатора, що направляється на контактний номер телефону, зареєстрований Кредитодавцем в особистому кабінеті.

Згадані умови, як і решта умов вказаного договору не передбачають жодного здійснення автентифікації особи, з метою забезпечення чіткого визначення суб`єктного складу правочину, а виключно орієнтовані на полегшення процесу отримання кредиту, що сaме пособі вказує на можливість подання заявки на отримання таких грошових коштів будь-якою третьою особою, з метою подальшого формування заборгованості у зв`язку із несплатою відсотків за користування кредитом.

Окрім того, договір № 488152-КC-001 про надання кредиту від 04.01.2024 року містить несправедливі умови , а саме реальну річну ставку в розмірі 9168,16 відсотків.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 08.03.2024 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

02.05.2024 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній проти позову заперечував, зазначивши, що позовні вимоги є безпідставними та обґрунтованими з наступних підстав.

04.01.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» укладено договір про відкриття кредитної лінії № 1326-1362 строком на 300 днів, який є діючим та зa яким відповідачем зобов`язання не виконано.

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено, що організаційно- правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних cистем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Варто зазначити, що укладення кредитного договору в електронній формі(відповідно до Закону України «Про електронну комерцію»), є таким, що укладений у письмовому вигляді (відповідні правові позиції (висновки) викладені в постановах Верховного суду, а самe: 12.01.2021 p., по справі 524/5556/19; від 07.10.2020 p. по справі 127/33824/19; від 09.09.2020 р. по справі №732/670/19; від28.04.2021 року у справі № 234/7160/20; від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20; від 18 червня 2021 року у справі № 234/8079/20). Зазначені правові позиції є усталеною практикою щодо відсутності підстав для визнання договорів недійсними, які укладені відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

Договір про відкриття кредитної лінії № 1326 - 1362 від 04.01.2024 р., є вже 4 (четвертим) договором укладеним між позивачем і відповідачем. Попередні договори позивач виконав в повному обсязі.

Тобто, договір № 1326-1362 від 04.01.2024 р. є вже не першим договором, що укладений між позивачем та відповідачем, а відтак ОСОБА_1 достовірно відомо інформацію про істотні умови, зокрема щодо порядку укладення, виконання договору, розмір процентів за користування кредитом, строк договору і т.д.

Так, перед укладанням договору, відповідно до п. 3.5 Договору ідентифікація та верифікація позичальника здійснюється кредитодавцем згідно правил та в один із способів, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу.

Так, позивачем, з метою ідентифікації та верифікації позичальника, зокрема було використано систему BankID НБУ, нормативно-правове регулювання якої визначено постановою правління НБУ № 32 від 17.03.2020р. «Про затвердження Положення про систему BankID Національного банку України».

В свою чергу, слід зазначити, що система BankID Національного банку - недержавна система віддаленої ідентифікації, яка забезпечує передачу персональних даних користувачів від банку, в якому відкрито рахунок, до суб`єкта, який надає користувачу послугу.

Електронна дистанційна ідентифікація фізичних осіб з використанням системи BankID НБУ відбувається шляхом передачі персональних даних такої особи від абонента ідентифікатора (банку, в якому відкрито рахунок користувача), до абонента надавача послуг, який надає послугу користувачу та є безпечною для користувачів.

Тільки користувач (власник персональних даних) може ініціювати передачу цих даних від абонента ідентифікатора до абонента надавача послуг.

Система BankID НБУ є маршрутизатором. Учасниками процесу взаємодії в системі BankID НБУ с: 1) абонент ідентифікатор - банк України, який володіє ідентифікаційними даними користувача та передає їх абоненту-надавачу послуг засобами системи BankID HБУ; 2) абонент надавач послуг - юридична особа-резидент або державна установа, яка надає дистанційну послугу користувачу та для цього отримує його ідентифікаційні дані від абонента-ідентифікатора засобами системи BankID НБУ; 3) користувач - фізична особа, яка ініціювала електронний запит на електронну дистанційну ідентифікацію.

Тобто, системи BankID НБУ - це швидкий, зручний, а головне, безпечний спосіб здійснення електронної дистанційної ідентифікації фізичних осіб для подальшого отримання адміністративних (державних), фінансових, комерційних та інших послуг у мережі Інтернет (Постанови правління НБУ No32 від 17.03.2020 р. «Про затвердження Положення про систему BankID Національного банку України»).

З метою укладення договору, позивачем було передано відповідачу персональні дані, що містяться в кредитному договорі (паспортні дані, ідентифікаційний код, місце реєстрації), як належної ідентифікації ОСОБА_1 .

Отже твердження позивача щодо порушення процесу ідентифікації та верифікації є безпідставними.

Окрім того, відповідно до п. 1.1. договору проценти за користування кредитом - грошові кошти, які згідно договору позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю за користування кредитом. Нарахування процентів здійснюється за процентними ставками, що визначені у договорі.

Відповідно до п. 4.6 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту, за наступною ставкою: стандартна процентна ставка становить 1.50% за кожен день користування Кредитом вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за зниженою ставкою).

Відповідно до ч. 2 ст. 1056 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки(фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Тобто, Відповідачем дотримано вимоги, зокрема ст. 1048, 1056 ЦК України щодо встановлення розміру процентів за користування суми кредитом, що була надана(проінформована, доведена до відома) позивачу, оскільки останнім не заперечується(визнається) укладення договору на вищезазначених умовах.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань до суду не надходило.

Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи.

Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що 04.01.2024 року між ОСОБА_1 (далі - Позичальник) та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі - Кредитодавець) укладено договір про надання кредиту № 1326-1362 (далі - Договір), відповідно до умов якого Кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (далі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених цим Договором про надання кредиту та Правилами надання споживчих кредитів.

Відповідно до пунктів 4.1., 4.6.-4.7., 4.9., 4.10 Договору, Кредитодавець надає Позичальникові кредит (надалі за текстом - «Кредит») у розмірі 20 000,00 грн. (п`ятнадцять тисяч гривень 00 копійок), строком на 300 днів - до 29.10.2024 року, на умовах сплати процентів за користування кредитом у розмірі: стандартна процентна ставка - 1,5 % в день (фіксована) та із сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 15 % від суми виданого кредиту.

Зі змісту договору про надання кредиту № 1326-1362 встановлено, що оспорюваний Договір укладений в електронній формі, кредит був наданий Позичальнику виключно за допомогою веб-сайту Кредитодавця, за умови ідентифікації Позичальника та використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, ст. 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Положеннями ч. 1 ст. 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до вимог ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. Навідміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Нормою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Також, приписами ст. 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Як вбачається з прохальної частини позову, позивач просить визнати кредитний договір, укладений між ним та відповідачем ТОВ «Бізнес позика» недійсним.

Разом з цим, жодних належних та допустимих доказів обставин, викладених в позовній заяві, зокрема, щодо протиправності дій відповідача, суду не надано.

При цьому, суд бере до уваги, що сторонами було узгоджено розмір кредиту, а саме 20 000 грн., щодо отримання яких не заперечує позивач, грошову одиницю, в якій надано кредит, що свідчить про наявність волі позивача для укладення такого договору.

Таким чином, за відсутності належних та допустимих доказів наявності факту порушеного відповідачем права позивача, яке підлягає захисту в судовому порядку, позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 5, 6, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. ст. 3, 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 215, 536, 626, 628, 640, 641, 644, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 12, 13, 19, 76-81, 133-141, 259, 263-265, 273, 274, 275, 278, 279, 354, 355, п.п. 15.5 п. 15 Розділу ХІІІ Перехідні положення Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» про визнання кредитного договору недійним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги на рішення подаються учасниками справи до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.В. Остапчук