Справа № 182/2407/25
Провадження № 2/0182/2203/2025
У Х В А Л А

Іменем України

24.04.2025 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області Кобеляцька-Шаховал І.О., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Суддя, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

На підставі ч.2 ст.80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною 7 ст.81 ЦПК України передбачено право суду витребовувати докази у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який наступними указами Президента України неодноразово продовжувався та триває станом на момент постановлення судового рішення по даній справі.

Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 25 квітня 2022 року № 75, у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій від 27 липня 2022 року за № 169, оновлено перелік територіальних громад, які розташовані на території проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блоковані) станом на 23 липня 2022 року, до переліки було внесено Нікопольський район та Нікопольську міську територіальну громаду.

Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, а також враховуючи той факт, що відповідачка може бути внутрішньо переміщеною особою і мати місце проживання за іншою адресою, однак, у суду відсутня можливість самостійно отримати відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, а тому з метою недопущення порушення правил територіальної юрисдикції (підсудності) розгляду даної справи, усунення сумнівів щодо вірного зазначення адреси місця проживання (перебування) відповідача, суд вважає необхідним зобов`язати Міністерство соціальної політики України надати суду відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 12, 83, 84 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В:

Зобов`язати Міністерство соціальної політики України надати суду відомості з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, інформацію щодо ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- дані про останнє зареєстроване та фактичне місце проживання/ перебування внутрішньо переміщеної особи на території, де виникли обставини, зазначені у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»;

- дані про фактичне місце проживання особи на дату звернення;

- адреса, за якою із внутрішньо переміщеної особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та номер телефону.

За невиконання ухвали без поважних причин винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал