Провадження № 2-з/752/68/25
У Х В А Л А

23.04.2025 року м. Київ

Суддя Голосіївського районного суду м. Києва Ольшевська І.О., за участю секретаря судового засідання Овдій-Барандич В.В., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, -

ВСТАНОВИВ:

До Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, за якою він просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа до розгляду справи №752/20076/23 по суті.

В обгрунтування заяви зазначає, що стосовно нього відкрите виконавче провадження за результатами розгляду справи №752/20076/23, про яку заявник дізнався 04.04.2025р. після отримання повідомлення від приватного виконавця Іванюти І.М. У свою чергу, приватним виконавцем заблоковано рахунки заявника у ПриватБанку, в тому числі і рахунок з іноземною валютою. Враховуючи, що з об`єктивних підстав заявник не знав і не міг знати про розгляд справи №752/20076/23 в Голосіївському районному суді міста Києва, то не зміг скористатися своїми правами, які надані Конституцією України щодо захисту своїх прав та інтересів у суді, а також передбачені у статтях 4-17 ЦПК України. Реалізувати своє право на судовий захист планує шляхом подання заяви про перегляд заочного рішення в порядку, передбаченому статтями 280-289 ЦПК України, протягом 10 днів. Як наслідок оскарженню підлягатиме і виконавчий документ, згідно якого відбувається стягнення. У зв`язку з наведеним, на думку заявника, стягнення заборгованості в порядку виконавчого провадження необхідно зупинити.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 10.04.2025р. заява ОСОБА_1 про забезпечення позову передана на розгляд судді Ольшевській І.О., яку суддя отримала 21.04.2025р., оскільки перебувала у відпустці. Матеріали справи №752/20076/23 надійшли до судді 23.04.2025р.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

За таких обставин розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи, заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як вбачається, рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 20.12.2024р. у справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій позовні вимоги задоволені частково, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» заборгованість за послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.05.2015р. по 01.06.2023р. у розмірі 41 708,73 грн., 3% річних у розмірі 2 812,44; інфляційних витрат у розмірі 8 030,70 грн., а також 2 684,00 грн., у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 відмовлено.

Як зауважено вище, частина 2 ст. 149 ЦПК України передбачає можливість забезпечення позову як до його пред`явлення, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

За частиною 3 та ч. 5 ст. 258 ЦПК України розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. У випадках, передбачених цим Кодексом, судовий розгляд закінчується постановленням ухвали чи видачею судового наказу.

У відповідності до ч. 1 ст. 259 ЦПК України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

З наведеного випливає, що судовий розгляд справи судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення по суті позовних вимог і після ухвалення рішення у справі вжиття заходів забезпечення позову судом першої інстанції є неможливим.

Крім того, слід відмітити, що клопотання про забезпечення позову подано відповідачем у справі, що не передбачено положеннями ЦПК України.

Також, відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і

підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

Із практики Європейського суду з прав людини, вбачається, що - «...право на суд, захищене статтею 6 [Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод], було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (див. рішення у справі "Горнсбі проти Греції" ( 980_079 ) (Hornsby v. Greece), від 19 березня 1997 року, п. 40, Reports of Judgments and Decisions 1997-II). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (див. рішення у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії" (980_075) (Immobiliare Saffi v. Italy), [GC], N 22774/93, п. 66, ECHR 1999-V)» (цитата п. 51 Рішення ЄСПЛ Юрій Миколайович Іванов проти України від 15.10.2009 року Заява N 40450/04.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідач просить забезпечити позов шляхом зупинення примусового виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 20.12.2024р. у цивільній справі №752/20076/23.

Разом тим, забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили, є недопустимим.

Така позиція висловлена Пленумом Верховного Суду України в постанові №9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Окрім того, суд звертає увагу на те, що згідно ч. 6 ст. 431 ЦПК України за заявою особи, на користь якої ухвалено рішення, суд з метою забезпечення виконання рішення суду може вжити заходів, передбачених статтею 150 ЦПК цього Кодексу.

Як встановлено вище, заявник не є особою, на користь якої ухвалено рішення від 20.12.2024р. у справі №752/20076/23.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 149, 152, 153, 258, 259, 260, 353 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про

забезпечення позову у справі за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м. Києва» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

3. Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом 15-ти днів з дня її складення відповідно до вимог, встановлених статтями 353-356 ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна карга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складений та підписаний 23.04.2025р.

Суддя Ірина ОЛЬШЕВСЬКА