справа № 274/1636/25
провадження № 2/0274/1017/25
Рішення

Іменем України

17.04.2025 року м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі: судді Вдовиченко Т.М., за участі секретаря судового засідання - Рудич М.О., позивача, представника відповідача Поліщук М.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" про стягнення заробітної плати, відшкодування моральної шкоди -

в с т а н о в и в :

05.03.2025 ОСОБА_1 звернувся до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області із позовною заявою, відповідно до якої просить стягнути з Акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" на свою користь заборгованість по заробітній платі за період з 01.09.2023 по 18.03.2025 в розмірі 162085,17 грн та моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що він працює в Акціонерному товаристві "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" на посаді слюсаря-ремонтника 4-го розряду цеху № 17 ливарної служби з 01.06.2022. Вказує, що відповідач щомісячно здійснював нарахування сум заробітної плати, але не завжди виплачував її. Згідно довідки, яка була надана йому за місцем роботи, за період з 01.09.2023 року по 18.03.2025 року, відповідачем було нараховано та не виплачено у строки, визначені ст. 115 КЗпП України заробітну плату, тобто, відповідачем порушено його трудові права, які підлягають захисту шляхом стягнення заборгованості по заробітній платі.

Зазначає, що незаконними діями відповідача йому також завдано моральну шкоду, яка полягає в моральних страждань, що призвело до втрати нормальних життєвих зв`язків і потребує додаткових зусиль для організації нормального ритму життя, з`явилась заборгованість по комунальним послугам, він змушений економити на продуктах харчування, предметах гігієни, одязі, не в змозі створити для своєї сім`ї нормальні умови для проживання. Розмір завданої моральної шкоди оцінює в розмірі 50000,00 грн.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 20.03.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін (а.с.23).

08.04.2025 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що затримка виплати позивачу заробітної плати сталася з об`єктивних причин, а саме - через скорочення замовлень на продукцію, яка виготовлялася, у зв`язку з військовою агресією російської федерації, так як значна частина основних замовників продукції знаходиться на тимчасово окупованих територіях або постраждала від військової агресії, що призвело до відсутності стабільних надходжень грошових коштів у 2022 - 2023 рр. Збройна агресія російської федерації є форс-мажорною обставиною, що підтверджується листом № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 р. Торгово-промислової палати України. Вважає, що розмір моральної шкоди позивачем сутєєво завищений та не відповідає вимогам розумності та справедливості. Позивач не надав доказів на підтвердження обставин завдання моральної шкоди. Вказують, що станом на 02.04.2025 року розмір заборгованості по виплаті заробітної плати становить 144376,82 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги позовної заяви просив задоволити з підстав зазначених в ній.

Представник відповідача заперечила проти задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, решту позовних вимог визнала.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працює в Акціонерному товаристві "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" на посаді слюсаря-ремонтника 4-го розряду цеху № 17 ливарної служби з 01.06.2022 по теперішній час ( а.с.20).

Як вбачається з довідки про нараховану та невиплачену заробітну плату №46/62 від 18.03.2025 ОСОБА_1 працює в цеху 1700 цех ливарної служби на АТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" сума заборгованості по заробітній платі станом на 18.03.2025 становить 162085,17 грн (а.с.21).

Як вбачається з Зведених відомостей сум для зарахування на картрахунки позивачу 25.03.2025 року виплачено заробітну плату за лютий 2025 року в сумі 15708,35 грн та 02.04.2025 року в сумі - 2000,00 грн.

Згідно довідки про нараховану та невиплачену заробітну плату № 81/62 від 07.04.2025 заборгованість по заробітній платі перед позивачем станом на 02.04.2025 року становить 144376,82 грн.

Відповідно до ст.12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідачем не подано належних та допустимих доказів, які б вказували про відсутність його вини у невиплаті ОСОБА_1 нарахованої заробітної плати.

Звіти про фінансові результати та фінансовий стан, наказ №130 від 28.05.2024 про встановлення графіку неповного робочого часу на підприємстві та наказ №276 від 26.12.2024 про режим роботи підприємства, на які посилається відповідач як на підставу своїх заперечень, є неналежними доказами, оскільки містять лише відомості про режим роботи підприємства та загальні дані за певні роки, а не дані про відсутність у АТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" коштів на виплату заробітної плати працівнику (такими доказами могли б бути, зокрема, виписки з розрахункових рахунків, які б містили дані про розмір наявних коштів.

Посилання представника відповідача на те, що збройна агресія російської федерації є форс-мажорною обставиною, що підтверджується листом № 2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 р. Торгово-промислової палати України, не підтверджує того, що у у АТ "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" були відсутні кошти для виплати позивачу заробітної плати.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Згідно з ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Нормами ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Аналогічні положення має ч. 1 ст. 115 Кодексу законів про працю України.

Разом з тим, починаючи з 01.09.2023 року відповідач не виплачує позивачу нараховану йому заробітну плату, яка за період з 01.09.2023 по 02.04.2025 складає 144376,82 грн, що підтверджується довідкою відповідача про заборгованість з виплати заробітної плати перед працівником №81/62 від 07.04.2025.

У пункті 6 (абз.5) постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Вказані вище висновки Верховного Суду України повністю узгоджуються з п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України, згідно якого особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в сукупності, суд вважає необхідним стягнути з Акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" на користь ОСОБА_1 нараховану, але невиплачену заробітну плату у розмірі 144 376,82 грн.

При цьому, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Суд вважає необхідним допустити до негайного виконання рішення суду в частині стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Вирішуючи вимоги позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 50 000 грн, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», від 25.05.2001 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд виходить із ступеня та характеру перенесених позивачем моральних страждань, що були викликані порушенням його гарантованого конституцією права на працю, характеру та способу заподіяння моральної шкоди.

Встановлено, що в результаті неправомірної затримки розрахунку по заробітній платі відповідачем, позивачеві завдано моральних страждань, які виразились у втраті нормальних життєвих стосунків, оскільки позивач тривалий час залишався без належних йому грошових коштів, у зв`язку зі невиплатою заробітної плати, змушений був звернутися до суду та вживати додаткових зусиль для організації свого життя, а тому, суд вважає за необхідне задовольнити позов в цій частині частково та стягнути з відповідача на користь позивача спричинену моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., що є достатнім та співмірним у даній спірній ситуації.

Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 грн за вимогою про стягнення заборгованості по заробітній платі, також з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір за вимогою про стягнення моральної шкоди, пропорційно розміру задоволених вимог, у розмірі 121,12 грн.

Керуючись ст. 12-13,76-81,89, 258,263-265,274-275,354 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" про стягнення заробітної плати, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" (, місцезнаходження: Житомирська область, м.Бердичів, вул.Європейська, 79) на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 заборгованість по заробітній платі у розмірі 144376,82 грн, моральну шкоду в розмірі - 5000,00 грн. та понесені судові витрати в розмірі 121,12 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства "Бердичівський машинобудівний завод "Прогрес" на користь держави судові витрати в розмірі 1211,20 грн.

Рішення суду щодо стягнення заробітної плати в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 17 квітня 2025 року

Суддя : Т.М. Вдовиченко