РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

05.03.2025

Справа № 522/12264/24-Е

Провадження № 2/522/787/25

Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Ярема Х.С., сторони - не з`явилися, розглянув справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіндікат Лізинг»

до ОСОБА_1

про витребування майна із чужого незаконного володіння.

ВСТАНОВИВ:

1.24.07.2024 ТОВ «Сіндікат Лізінг» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 .

2.Позивач просить суд:

3.витребувати у ОСОБА_1 автомобіль BMW модель 530В, 1999, д/н НОМЕР_1 , вартістю 39 270 грн., ключі і свідоцтво про реєстрацію автомобіля.

4.21.08.2024 відкрито загальне позовне провадження.

5.22.01.2025 закрито підготовче провадження.

6.Позивач просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав.

7.Відповідач повідомлений про розгляд справи за зареєстрованою адресою ( АДРЕСА_1 ) та відповідно до п.4 ч.8 ст. 128 ЦПК України ввжається належно повідомлений.

8.На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

9.Позивач звернення до суду з цим позовом пояснює тим, що 17.02.2022 між ТОВ «Сіндікат Лізинг» та ОСОБА_1 укладено договір оренди транспортного засобу з правом викупу за умовами якого ОСОБА_1 отримала в оренду за плату, з правом викупу за ціною 39 270 грн. автомобіль BMW 530В, 1999 р.в., д/н НОМЕР_1 на 6 календарних місяців. Отримавши автомобіль в оренду, орендні платежі не сплачувала, автомобіль з техпаспортом та ключами після 17.08.2022 не повернула. Вимога від 08.04.2024 про повернення автомобіля не виконана. Орендну плату відповідач не вносила, наразі місцезнаходження переданого автомобіля не встановлено.

Судом встановлено такі обставини справи.

10.17.02.2022 між ТОВ «Сіндікат Лізинг» (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) укладено Договір №17/02/22 оренди транспортного засобу з правом викупу.

11.За умовами договору (п.1.1) цей договір регулює юридичні відносини між Орендодавцем та Орендарем щодо оренди транспортного засобу (засобів), зазначених в Додатку 1 цього Договору. Орендодавець надає Орендарю, у виключно користування з правом викупу, на визначений цим Договором Строк, Транспортний засіб, за умови сплати Орендарем періодичних орендних платежів згідно з Додатком 1.

12.Пунктом 13.1 Договору визначено обов`язок орендаря повернути орендодавцю автомобіль у визначеній комплектації та у належному стані після закінчення строку оренди.

13.Пунктом 20.7 Договору передбачено право викупу автомобіля після закінчення строку оренди у разі належного виконання орендарем своїх зобов`язань по договору.

14.Згідно з Додатком № 1 до Договору №17/02/22 від 17.02.2022, сторони погодили: Специфікація транспортного засобу, що передається в оренду BMW, Модель 530D, об`єм двигуна, см3 2926, номер шассі (кузову) НОМЕР_2 , 1999 р.в., колір сірий, НОМЕР_1 .

15.Автомобіль належить позивачеві (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ).

16.Пунктом 2 Додатку № сторонами погоджено, що первісна вартість придбання ТЗ становить 39 270 грн., що за курсом продажу долару США в ПАТ КБ «ПриватБанк» (1 долар США = 28,05 гривень), на дату підписання Сторонами цього Додатку, становить 1 400 доларів США.

17.Пунктом 3.1. Додатку № 1 визначено строк оренди 6 календарних місяців та визначена дата повернення транспортного засобу - до 17.08.2022.

18.Пунктом 5 Додатку №1 встановлено графік платежів орендної плати та вартості автомобіля з 17.03.2022 по 17.08.2022.

19.17.02.2022 між ТОВ «СIНДIКАТ ЛІЗИНГ» та ОСОБА_1 підписано Акт прийому-передачі транспортного засобу, згідно якого Орендодавець передав, а Орендар прийняв належний ТОВ «СIНДIКАТ ЛІЗИНГ» автомобіль BMW 530D , WBADP71010GS60593, 1999, сірий, НОМЕР_1 , а також свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

20.В п.п. 6, 7 Акту прийому-передачі зазначено, що, загальний стан автомобіля сторонами визначався, як задовільний а також, застережувались комплектуючі елементи автомобіля, зокрема, ключ запалення.

21.08.04.2024 ТОВ «СIНДIКАТ ЛІЗИНГ» направив ОСОБА_1 вимогу про повернення автомобіля впродовж 4 днів з моменту отримання вимоги у розпорядження власника - ТОВ «СІНІДКАТ ЛІЗИНГ» (м. Южне, проспект Григорівського Десанту, буд. 28, оф. 72).

Висновки суду.

22.Предметом спору є невиконання орендарем умов договору, що має наслідком розірвання договору та повернення майна власнику.

23.Як на правову підставу витребування майна, адвокат позивача посилається на ст. 1212 ЦК України.

24.Однак суд не погоджується, що в даному разі до спірних правовідносин підлягає застосуванню дана норма, оскільки за змістом статті 1212 ЦК України у правовідносинах у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави праву потерпілого кореспондує зобов`язання особи, яка набула це майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), повернути потерпілому це майно. Отже, вирішення судом спору щодо повернення безпідставно набутого майна, вимагає встановлення наявності чи відсутності договірного характеру спірних правовідносин.

25.Правовідносини виникли на підставі договору, отже, відповідач правомірно набув право користування предметом оренди. Далі, має місце невиконання однією із сторін договору його умов.

26.Суд зобов`язаний застосувати правильні норми права, перекваліфікувавши позов, незалежно від посилань позивача (постанова ВС 0409.2024 №278/2111/23).

27.Згідно з ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

28.Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

29.Згідно з ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує володіти та/або користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором.

30.Згідно з ч.2 ст. 777 ЦК України наймач, який належно виконує свої обов`язки за договором найму, у разі продажу речі, переданої у найм, має переважне право перед іншими особами на її придбання, крім випадків, якщо предметом договору найму (оренди) є державне або комунальне майно.

31.Згідно з ст. 782 ЦК України наймодавець має право відмовитися від договору найму і вимагати повернення речі, якщо наймач не вносить плату за найм речі протягом трьох місяців підряд. У разі відмови наймодавця від договору найму договір є розірваним з моменту одержання наймачем повідомлення наймодавця про відмову від договору.

32.Згідно з ч.1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

33.Згідно з ч.1 ст. 620 ЦК України у разі невиконання боржником обов`язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов`язання.

34.Сторони визначили цільове використання орендованого майна та установили строк договору оренди і порядок повернення майна орендодавцю.

35.В цьому випадку відповідач на виконання вимог договору оренди зобов`язаний був повернути майно позивачу в порядку та строки, визначені договором.

36.Направлення орендодавцем вимоги орендарю про повернення автомобіля та не повернення об?єту оренди свідчить про відмову орендодавця від договору оренди та про автоматичне розірвання цього договору.

37.За умовами укладеного 17.02.2022 між ТОВ «Сіндікат Лізинг» (орендодавець) та ОСОБА_1 (орендар) Договору оренди транспортного засобу з правом викупу №17/02/22, ОСОБА_1 отримала у користування автомобіль на 6 місяців та зобов`язалась вносити щомісячно орендну плату, а у разі належного виконання своїх зобов`язань отримала право на викуп цього автомобіля за обумовленою ціною 39 270 грн.

38.08.04.2024 орендодавець направив орендарю вимогу про повернення автомобіля впродовж 4 днів з моменту отримання вимоги у розпорядження власника - ТОВ «СІНІДКАТ ЛІЗИНГ». Доказів повернення автомобіля не надано, а позивач стверджує, що такий не повернуто.

39.У разі невиконання боржником обов`язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов`язання. Кредитор втрачає право на витребування у боржника речі, визначеної індивідуальними ознаками, у разі, якщо ця річ вже передана третій особі у власність або в користування. Якщо річ, визначену індивідуальними ознаками, ще не передано, переважне право на її одержання має той з кредиторів, зобов`язання на користь якого виникло раніше, а коли це неможливо визначити, - кредитор, який першим пред`явив позов (стаття 620 ЦК України).

40.Тлумачення статті 620 ЦК України свідчить, що в ній визначені правові наслідки невиконання боржником обов`язку передати кредитору річ, визначену індивідуальними ознаками та міститься часткове регулювання такого способу захисту, як примусове виконання обов`язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України) стосовно невиконання обов`язку передати річ, визначену індивідуальними ознаками.

41.Можливість примусового виконання обов`язку боржника передати кредитору річ, визначену індивідуальними ознаками, і, як наслідок, пред`явити такого роду позов пов`язується з невиконанням боржником свого обов`язку, тобто порушенням зобов`язання.

42.Позов про примусове виконання обов`язку передати річ, визначену індивідуальними ознаками, належить до зобов`язально-правових способів захисту і не може бути поєднаний з речово-правовими способами. Вимога кредитора про передання йому індивідуально-визначеної речі може бути адресована тільки боржнику, що підтверджує її зобов`язальну (відносну) направленість. Навпаки, для вимог на підставі статті 387 ЦК характерним є можливість їх пред`явлення до будь-яких інших осіб, які не перебувають у правовідносинах із власником, в чому проявляється їх абсолютний характер. Оскільки підставою для пред`явлення позову про передання речі, визначеної індивідуальними ознаками, є порушення зобов`язання, таку правову конструкцію необхідно відмежовувати від віндикаційного позову (стаття 387 ЦК України), основою для якого буде порушення права власності.

43.Стаття 620 ЦК України поширюється на зобов`язання, які виникають внаслідок договорів, що опосередковують передачу майна у: а) власність (договори купівлі-продажу, в тому числі поставки, міни, контрактації, а також договори дарування); б) користування (договір найму, лізингу, прокату, найму житла).

44.Таким чином, примусове виконання обов`язку боржника передати річ, визначену індивідуальними ознаками стосується тільки випадків невиконання договірних зобов`язань по передачі індивідуально-визначеної речі у власність або користування.

45.Можливість примусового виконання обов`язку боржника передати річ, визначену індивідуальними ознаками існує тільки щодо обов`язку, який виник на підставі консенсуального договору (тобто договору, що вважається укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо його істотних умов у належній формі). У разі якщо договір реальний (тобто укладений з моменту передачі речі), неможливо вимагати примусового виконання обов`язку передати річ, визначену індивідуальними ознаками, оскільки такого обов`язку ще не існує, а передача речі свідчить тільки про укладення договору.

46.У деяких випадках, незважаючи на відсутність вказівки в статті 620 ЦК України, іншими нормами виключається застосування примусового виконання обов`язку боржника передати річ, визначену індивідуальними ознаками. Це зумовлено специфікою укладеного сторонами договору. Зокрема, якщо позичкодавець не виконує обов`язку передати річ у користування, друга сторона має право вимагати розірвання договору позички та відшкодування завданих збитків (стаття 830 ЦК України).

47.Відповідно до ч. 2 ст. 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

48.У ч.2 ст. 665 ЦК України передбачено, що якщо продавець відмовився передати річ, визначену індивідуальними ознаками, покупець має право пред`явити продавцеві вимоги відповідно до статті 620 цього Кодексу.

49.Відповідно до частини ч.1 ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

50.Згідно з ч.2 ст. 795 Цивільного кодексу України повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

51.За змістом наведених вище норм чинного законодавства із закінченням строку договору найму (оренди), на який його було укладено, такий договір є припиненим, що означає припинення дії (чинності) для сторін всіх його умов, а їх невиконання (невиконання окремих його умов) протягом дії договору є невиконанням зобов`язання за цим договором, що має відповідні наслідки (настання відповідальності за невиконання чи неналежне виконання обов`язків під час дії договору тощо), однак не зумовлює продовження дії (чинність) договору в цілому або тих його умов, що не були виконані (неналежно виконані) стороною (сторонами).

52.Таким чином, договір найму (оренди) є підставою виникнення права наймача (орендаря) користуватися орендованим майном протягом строку дії договору зі сплатою наймодавцю (орендодавцю) орендної плати, погодженої умовами договору; а припинення договору є підставою виникнення обов`язку наймача негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

53.Із припиненням договірних (зобов`язальних) відносин за договором у наймача (орендаря) виникає новий обов`язок негайно повернути наймодавцеві річ. Після спливу строку дії договору невиконання чи неналежне виконання обов`язку з негайного повернення речі свідчить про неправомірне користування майном, яке було передане в найм (оренду). Тому права та обов`язки наймодавця і наймача, що перебували у сфері регулятивних правовідносин, переходять у сферу охоронних правовідносин та охоплюються правовим регулюванням за ч. 2 ст. 785 ЦК України, яка регламентує наслідки невиконання майнового обов`язку щодо негайного повернення речі наймодавцеві.

54.Відтак, встановивши факт припинення дії договору оренди у зв`язку із закінченням строку, на який його укладено, враховуючи невиконання орендарем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором оренди від 17.02.2022 перед ТОВ «Сіндікат Лізинг», які передбачали повернення орендованого автомобіля разом з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу і ключами запалення, а також фактичне розірвання договору оренди, правова підстава користування відповідачем автомобілем відпала, в зв`язку з чим автомобіль разом із свідоцтвом про реєстрацію та ключами запалення підлягає примусовому поверненню.

55.Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Щодо витрат на правову допомогу.

56.

57.01.10.2021 між адвокатом Непомнющим О.М. та ТОВ "Сіндікат лізинг" (клієнт) укладено договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат зобов`язується надавати правову допомогу клієнту у справі щодо захисту прав та інтересів останнього в судах всіх рівнів, всіх інстанцій, органах державної влади, на підприємствах, в установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування з питання прийняття участі в будь-якому процесуальному статусі у будь-якому провадженні, в тому числі в цивільних справах, кримінальних адміністративних чи господарських провадженнях, з питань безпідставно набутого майна, витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення грошових коштів на користь Клієнта за будь-якими договірними відносинами, в тому числі при вирішенні питань про звернення стягнення на заставлене майно, які виниклі з будь-яких договорів, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу, за кожну окрему справу, кожне окреме стягнення, та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених Договором. (п.1.1 Договору).

58.За надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар (винагороду) в розмірі 40 000 грн. за кожну окрему справу щодо стягнення боргу за будь-яким Договором укладеним Клієнтом із Контрагентом, Боржником, Відповідачем, Третьою особою, Поручителем, тощо (п.3.1. Договору).

59.100 % розміру гонорару та Адвоката, зазначеного в п. 3.1 Договору, сплачується Клієнтом з моменту набрання чинності Договором, а саме в день підписання Адвокатом та Клієнтом Акту розрахунку до дійсного Договору про надання правової допомоги (п.3.2 Договору).

60.Оплата гонорару, премії та перерахування коштів, необхідних для покриття фактичних витрат, здійснюється в готівковій формі чи в безготівковій формі платіжним дорученням на поточний рахунок Адвоката з зазначенням відповідного призначення платежу (п.3.3 Договору).

61.Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до моменту досягнення позитивного результату або виконання Адвокатом всіх дій, необхідних для досягнення позитивного результату по Справі. На підтвердження факту досягнення позитивного результату чи виконання Адвокатом всіх дії, необхідних для досягнення позитивного результату, ним направляється звіт про виконану роботу. Закінчення дії Договору оформлюється актом прийому-передачі послуг, що має бути підписаний Сторонами та скріплений їх печатками не пізніш через три робочих дні після закінчення договору (п.4.1 Договору).

62.Згідно з Актом розрахунку від 01.04.2024 до Договору про надання правової допомоги від 01.10.2021, відповідно до п.п. 3.1., 3.2. Договору, за надання правової допомоги Клієнт сплатив Адвокату гонорар (винагороду) в розмірі 40 000 грн. (п. 1 Акту розрахунку); адвокат, керуючись положеннями Договору про надання правової допомоги від 01.10.2021 приступає до представництва інтересів ТОВ «Сіндікат Лізинг» в суді першої інстанції по справі щодо витребування майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 ; петензії у сторін відсутні.

63.Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

64.У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони, на яку ж і покладається обов`язок доведення неспівмірності витрат.

65.Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

66.У такому випадку суд, керуючись частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

67.Аналогічна правова позиція викладена у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

68.До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

69.Тобто, під час вирішення питання про розподіл витрати на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині 4 статті 137 ЦПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

70.Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

71.Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.

72.Розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду, зробленій у постанові від 28.12.2020 у справі №640/18402/19.

73.В даному випадку сума гонорару адвоката є фіксованою, а тому не залежить від обсягу часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

74.Позивач у заяві до позову вказав попередній розрахунок судових витрат на правничу допомогу у сумі 40 000 грн.

75.Види робіт або послуг адвоката, витрат, про відшкодування яких у справі заявлено вимогу, мають відповідати умовам договору про надання правової допомоги, положенням Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і процесуального закону (постанова Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 910/23210/17).

76.Верховний Суд часто підкреслював на необхідності детального аналізу та вивчення документів, поданих на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, з метою уникнення випадків її присудження за дублюючі одна одну послуги, які не мали впливу на хід розгляду справи та не потребували спеціальних професійних навиків (зокрема, постанова від 12.09.2018 у справі № 810/4749/15).

77.Аналізуючи суть кожної з наданих адвокатом послуг, суд звертає увагу на наступне.

78.Договір про надання правової допомоги від 01.10.2021 не містить переліку наданих адвокатом послуг чи виконаних робіт.

79.Акт розрахунку від 01.04.2024 теж не містить такого переліку послуг та робіт.

80.В зв`язку з цим суд, визначаючи розмір витрат на оплату послуг адвоката, виходить з того, що це розмір має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

81. Також, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

82.Суд враховує, що обумовлена у п.1.1 Договору, правова допомога стосується ахисту прав та інтересів клієнта не в конкретній справі, а взагалі у судових справах з питань безпідставно набутого майна, витребування майна з чужого незаконного володіння, стягнення грошових коштів на користь Клієнта за будь-якими договірними відносинами, в тому числі при вирішенні питань про звернення стягнення на заставлене майно, які виниклі з будь-яких договорів.

83.В зв`язку з чим, обумовлений сторонами Договору розмір гонорару адвоката у сумі 40 000 грн. за кожну окрему справу є відносиним, а розумність цього розміру має бути доведени у кожній справі окремо.

84. В даному випадку, позивачем не надано відповідно документу, який би свідчив про обсяг виконаних адвокатом робіт та аданих послуг у даній справі.

85.При цьому, суд бере до уваги те, що позовна заява ТОВ "Сіндікат Лізинг" містить лише текст угод сторін та пов`язаних з цими угодами документів, перелік нормативного матеріалу та не містить аналізу правової ситуації.

86.Тим більше, обрана адвокатом правова підстава позову (ст. 1212 ЦК) є помилковою, про що суд зазначив у рішенні.

87.Більша частина позовної заяви присвячена лише обгрунтуванню розміру адвокатського гонорару.

88.Отже, підготовка та написання такої позовної зави не потребує докладання значних зусиль.

89.Суду не надано долказів того, що адвокат докладав додаткових зусиль та витрачав час на підготовку позову (відсутні адвокатські запити, звернення до експертних установ, тощо).

90.Оцінюючи значення справи для позивача та відповідну співмірність уціни позову та розміру адвокатського гонорару, суд звертає увагу на те, що ціна позову 39 270 грн. є меншою за розмір адвокатського гонорару - 40 000 грн., що судом розцінюється як намагання позивача збагатитися за рахунок іншої сторони, використовуючи інститут оплати витрат на правову допомогу, що є недопустимим.

91.Подача позову до суду здійснена за допомогою електронного кабінету адвоката, отже теж не потребувала додаткових витрат та витрат додаткового часу.

92.Хоча справа і розглянута в загальному провадженн, але представник позивача в судове засідання не з`являвся та неодноразово подавав клопотання про розгляд справи за його відсутності, що свідчить про відсутність доказів витрат адвокатом часу на підготовку, прибуття та участь адвоката у судових засіданнях

93.Отже, оцінюючи характер наданої адвокатом клієнту правової допомоги відповідно до представлених документів, враховуючи фіксованість розміру гонорару адвоката, та відсутність заперечень щодо суми витрат з боку відповідача, керуючись критеріями, що визначені у частині 4 статті 137 ЦПК України та частинами 3-5, 9 статті 141 ЦПК України та дотримуючись принципів обґрунтованості, пропорційності (співмірності) витрат на оплату послуг адвоката предмету спору, складності справи, значення справи для сторін, встановленого обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, їх якістю, суд вважає справедливим відшкодування ТОВ «Сіндікат Лізинг» його судових витрат на правничу допомогу за представлення інтересів позивача адвокатом у суді першої інстанції в сумі 1 000 грн.

94.Керуючись ст.ст. 263-265, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіндікат Лізинг» задовольнити.

Витребувати від ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіндікат Лізинг» () автомобіль марки BMW модель 530D, шасі (кузов, рама) НОМЕР_2 , 1999 року випуску, колір - сірий, державний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 та ключ запалення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіндікат Лізинг» судовий збір за подання позову 3 028 гривень та витрати на правову допомогу 1 000 гривень

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. В разі проголошення вступної та резолютивної частини, в той же строк з дня складання повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено24.04.2025.

Суддя Ярема Х.С.