СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/17701/24

пр. № 2-о/759/69/25

07 квітня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Єросової І.Ю.,

при секретарі судових засідань Шило М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: Святошинський районний у м.Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (03148, м.Київ, вул.Якуба Коласа, 6), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), Міністерство оборони України (03168, м.Київ, проспект Повітряних Сил, 6) про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

29.08.2024 р. адвокат Шевченко Н.В., яка представляє інтереси заявника, звернулась до Святошинського районного суду м. Києва із вищезазначеною заявою, у якій просить встановити факт батьківства померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та внести зміни до актового запису №836 від 10 травня 2002 р., зазначивши його батьком ОСОБА_1 . В обґрунтування заяви вказує на зазначення а актовому записі про народження ОСОБА_1 відомостей про батька за заявою матері ОСОБА_4 відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Однак, фактично біологічним батьком є ОСОБА_3 , який проживав з ОСОБА_4 однією сім`єю без реєстрації шлюбу та виконував свої батьківські обов`язки щодо виховання та утримання дитини. У травні 2024 р. під час проходження військової служби ОСОБА_3 загинув від отриманих поранень. Під час звернення до органів соціального захисту для оформлення посвідчення члена сім`ї загиблого учасника бойових дій з`ясувалось, що в свідоцтві про народження дитини прізвище батька вказано « ОСОБА_5 » замість « ОСОБА_6 », що стало підставою для звернення до суду. Встановлення факту батьківства необхідно з метою оформлення соціальних пільг та гарантій, передбачених законодавством для членів сім`ї загиблих військовослужбовців під час здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 06.09.2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі.

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 05.11.2024 р. залучено заінтересовану особу - ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 03.03.2025 р. залучено Міністерство оборони України до участі у справі у якості заінтересованої особи.

26.03.2025 р. від Міністерства оборони України надійшли пояснення у справі у яких вказується на відсутність доказів щодо спільного проживання, пов`язаності спільним побутом, наявності взаємних прав та обов`язків загиблого ОСОБА_3 і з матір`ю заявника, ОСОБА_2 ; не надання висновку судової молекулярно-генетичної експертизи, ані клопотання про її призначення, що має визначальне значення під час встановлення судом факту батьківства. Просить суд вжити заходи стосовно з`ясування повного кола потенційних отримувачів одноразової грошової допомоги, зокрема, шляхом витребування витягу з Державного реєстру актів цивільного стану щодо загиблого ОСОБА_3 в частині відомостей про його народження, зареєстрований шлюб, дітей.

Заявник у судове засідання не з`явився, представником заявника подано до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності.

Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, яким заявник обґрунтовує свої вимоги, надавши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд дійшов висновку, що вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_1 , про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві 10.05.2002 р. складено актовий запис №836. Батьком дитини вказано ОСОБА_7 , матір`ю ОСОБА_4 .

28.07.2007 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб, про що виконавчим комітетом Кухарської сільської ради Іванківського району Київської області складено актовий запис №2 та видано свідоцтво про шлюб.

Згідно свідоцтва про смерть, виданого 31.05.2025 р. Іванківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер (актовий запис №254).

Згідно сповіщення сім`ї №К-39 начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 адресованого ОСОБА_2 - ОСОБА_3 загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 під час мінометно-артилерійського обстрілу на Сході України південно-західніше села Соловйове Покровського району Донецької області.

Згідно довідки про причину смерті №2452м/1443дон від 27.05.2024 р. ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , причина смерті - вибухова травма внаслідок бойових дій.

Згідно свідоцтва про народження, виданого 11.09.1973 р. Кухарською сільською радою Іванківського району, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_6 . Батьком вказано ОСОБА_9 , матір`ю ОСОБА_10 .

Згідно висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження Медико-генетичного центру «Мама Папа» від 16.08.2024 р. №43812 за результатами якого встановлено, що ймовірність того, шо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 є біологічною бабусею, тобто матір`ю батька дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , народженої матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 в рамках проведеного дослідження, складає 99,2%.

З наданих заявником фотоматеріалів, вбачаються факти перебування ОСОБА_3 разом із ОСОБА_1 від народження останнього, проведення спільно сімейних та дитячих свят, спільного дозвілля.

У судовому засіданні 04.02.2025 р. свідок ОСОБА_11 повідомила, що загиблий ОСОБА_3 проживав разом із ОСОБА_2 спільно як сім`я. ОСОБА_1 називав сином.

У судовому засіданні 04.02.2025 р. свідок ОСОБА_12 повідомила, що знала ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ще до народження дитини. З 2001 року вони проживали разом як чоловік та дружина і мешкали разом в кімнаті. ОСОБА_3 був дбайливим батьком.

У судовому засіданні 04.02.2025 р. свідок ОСОБА_13 повідомила, що загиблого ОСОБА_3 знає давно, оскільки є другом сім`ї. Після народження ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 забирали ОСОБА_2 із пологового будинку. Щодо факту не зазначення ОСОБА_3 батьком дитини пояснила, що на той момент ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали спільно однією сім`єю без реєстрації шлюбу, спільно нажитого майна ще не було, тому вони не квапились з одруженням.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (частина друга статті 18 СК України).

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду.

Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Згідно з частини першої, другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, зокрема матір`ю дитини.

Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері та смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.

Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 лютого 2021 року в справі N 373/2257/18 (провадження N 61-15136св20), від 15 квітня 2021 року в справі N 361/2653/15 (провадження N 61-2239св21).

Предметом доказування у даній справі про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи.

Аналіз норми статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України).

Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2023 року в справі N 592/4443/17 (провадження N 61-9923св22) зазначено, що: "відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це".

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів.

Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі N 760/3977/15 (провадження N 61-2081зпв18) зазначено, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, такий факт може бути доведено й іншими доказами.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання особою батьківства.

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі N 543/738/16-ц (провадження N 61-4163св18), від 29 серпня 2018 року в справі N 641/9147/15 (провадження N 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року в справі N 225/6301/15-ц (провадження N 61-30047св18), від 12 грудня 2019 року в справі N 562/1155/18 (провадження N 61-11709св19).

Вирішуючи вимоги заявника суд враховує, що ОСОБА_3 за життя визнавав ОСОБА_1 як свого сина, що підтверджується показаннями свідків та фотоматеріалами.

Допитані судом свідки підтвердили факт спільного проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_2 до народження дитини і по день загибелі чоловіка. Встановлено факт утримання батьком дитини та визнання ним за життя свого батьківства.

Наявний у матеріалах справи висновок молекулярно-генетичного експертного дослідження Медико-генетичного центру «Мама Папа» від 16.08.2024 р. №43812, опосередковано доводить факт кровного споріднення між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Проведення молекулярно-генетичної експертизи між батьком та сином не виявляється можливим, внаслідок загибелі ОСОБА_3 під час ведення бойових дій та відсутністю відібрання у нього біологічних зразків.

Заперечення заінтересованої особи Міністерства оборони України щодо з`ясування судом повного кола потенційних отримувачів одноразової грошової допомоги, суд відхиляє з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Окреме провадження в системі цивільного судочинства - це особливий вид цивільного непозовного провадження, в якому розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів. Правова природа такого провадження полягає відсутності спору про право. Мету процесуальної діяльності суду спрямована на установленні юридичного факту чи певної обставини.

Враховуючи, що вимогами заяви є встановлення факту батьківства, суд розглядаючи вимоги в межах заявлених, не уповноважений досліджувати питання визначення кола потенційних отримувачів одноразової грошової допомоги. Вирішення питання про можливість отримання/або неотримання грошових виплат є спором про право та не підлягає розгляду в порядку окремого провадження.

У даному випадку, судом не встановлено спір про право заявника з Територіальним центром комплектування та соціальної підтримки, Міністерством оборони України, адже до суду не надано жодних доказів щодо звернення ОСОБА_1 до даних органів та їх відмови у здійснення виплати коштів, передбачених законодавством України у разі загибелі військовослужбовця.

Встановлення факту батьківства має для заявниці юридичне значення, оскільки необхідне їй для захисту законних інтересів повнолітньої дитини.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до абзацу 11 п. 20 гл. 1 розділу III Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року N 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Пунктом 2.13.1 Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року N 96/5, передбачено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства). Відповідно до п. 2.16.4 Розділу II вказаних Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Оскільки, судом зроблено висновок про наявність підстав щодо встановлення факту батьківства, то відповідно доцільно вирішити питання щодо внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи зібрані у справі докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі належних та допустимих доказів на підтвердження факту батьківства, встановленими в судовому засіданні наявністю підстав, якими заявник обґрунтовує свої вимоги, суд дійшов висновку про доведеність факту батьківства, а отже заявлені вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 126, 128, 130, 134-135 СК України, ст. ст. 12-13, 76, 81, 89, 263-265, 293-294, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересовані особи: Святошинський районний у м.Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) (03148, м.Київ, вул.Якуба Коласа, 6), ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ), Міністерство оборони України (03168, м.Київ, проспект Повітряних Сил, 6) про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт того, що ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_6 та помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_1 №836, вчиненого 10.05.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві, зазначивши батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , українця, громадянина України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи якому рішення не було вручене у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до апеляційного суду м. Києва, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією кодексу.

Суддя І.Ю.Єросова