ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м.Суми

Справа №583/3051/17

Номер провадження 22-ц/816/446/25

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Філонової Ю. О. , Рунова В. Ю.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2024 року в складі судді Сидоренка Р.В., ухваленого в м. Охтирка, повне рішення складене 19 червня 2024 року,

в с т а н о в и в :

06 листопада 2017 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про визнання недійсним заповіту та виключення зі спадкового реєстру запису про реєстрацію заповіту.

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 після смерті якого 29.11.2013 року приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу Зіньковським І.М. відкрита спадкова справа №55400926. На момент відкриття спадкової справи нотаріусом проведено перевірку наявності в державному Спадковому реєстрі відомостей про можливі складені померлим ОСОБА_5 заповіти або спадкові договори, за результатом якої встановлено, що станом на 29.11.2013 року ОСОБА_5 за життя заповіти та спадкові договори не укладав. У січні 2015 року із судового рішення у цивільній справі № 583/1500/14-ц вона дізналася, що її батько 17.02.2012 року склав заповіт на ім`я ОСОБА_2 , посвідчений секретарем Староіванівської сільської ради Гудим В.В., номер у реєстрі нотаріальних дій 01, який зареєстровано у Спадковому реєстрі Охтирською державною нотаріальною конторою 04.12.2013 року №55422818.

Вважає, що заповіт складено з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення і не був своєчасно внесений до Спадкового реєстру. Крім того, її батько у зв`язку з станом здоров`я не міг самостійно скласти та підписати заповіт, що вказує на відсутність вільного волевиявлення особи на складення та підписання заповіту.

Посилаючись на викладене, просила визнати недійсним правочин у вигляді заповіту, складений 17.02.2012 року від імені ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , посвідчений секретарем Староіванівської сільської ради Охтирського району Сумської області Гудим В.І., зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №01 та Охтирською районною державної нотаріальною конторою у Спадковому реєстрі 04.12.2013 року за № 55422818; виключити зі Спадкового реєстру відповідний запис про реєстрацію заповіту.

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2024 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги за своїм змістом зводяться до незгоди з наданою судом оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, спрямовані на необхідність переоцінки цих доказів і обставин в тому контексті, який на думку позивача свідчить про наявність підстав для визнання заповіту недійсним. Вважає, що суд необґрунтовано взяв до уваги висновок судово-психіатричної експертизи №608 від 19.10.2022р. та безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про призначення повторної судово-психіатричної експертизи.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Тимченко С.Л. не погоджуючись з доводами апеляційної скарги, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін, як законне та обґрунтоване.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Третя особа ОСОБА_1 повідомлений про розгляд справи, але в судове засідання не з`явився. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без даної особи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 адвоката Липського М.І., представника ОСОБА_2 адвоката Тимченка С.Л., третьої особи ОСОБА_4 , перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є дітьми ОСОБА_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження (том 1 а.с. 13, том 2 а.с. 179).

17 лютого 2012 року ОСОБА_5 склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів все своє майно, яке на день його смерті буде йому належати і на яке за законом він буде мати право заповів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Даний заповіт посвідчено секретарем Староіванівської сільської ради Гудим В.І. та зареєстрований в реєстрі за №01 (том 1 а.с. 14). Також встановлено, що заповіт ОСОБА_5 від 17.02.2012 року записаний секретарем Староіванівської сільської ради Охтирського району Сумської області Гудим В.І. зі слів ОСОБА_5 . Текст заповіту набраний на комп`ютері. Заповіт прочитаний та власноручно підписаний заповідачем у присутності секретаря сільської ради. Особу заповідача секретарем встановлено, його дієздатність перевірено.

Заповіт ОСОБА_5 від 17.02.2012 року зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Староіванівської сільської ради за № 01, що вбачається зі змісту зазначеного Реєстру на 2012 рік.

ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_5 помер у віці 57 років в м. Охтирці, Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 15). ОСОБА_5 на день смерті проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та з ним проживав син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Староіванівської сільської ради від 27.05.2013 року №14 (том 2 а.с. 202).

29 листопада 2013 року до приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Зіньковського М.І. звернулись ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_5 , станом на 29.11.2013 року у Спадковому реєстрі інформація щодо відкриття спадкової справи була відсутня, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (том 1 а.с. 16, 17).

04 грудня 2013 року до Охтирської районної державної нотаріальної контори звернувся секретар Староіванівської сільської ради Гудим В.І. із заявою про реєстрацію заповіту, в цей же день було внесено відомості про заповіт до Спадкового реєстру за №55422818.

09 грудня 2013 року до приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу Зіньковського М.І. звернулась ОСОБА_6 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_5 .

Вказані факти правильно встановлено судом першої інстанції на підставі належним чином зібраних, досліджених та оцінених доказів, на які суд послався у рішенні.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції виходив з того, що судом не встановлено, а позивачкою не доведено наявність підстав для визнання заповіту недійсним та виключення зі спадкового реєстру запису про реєстрацію заповіту.

Колегія суддів апеляційного суду вважає, що такі висновки суду першої інстанції узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно зі ст. 1216, 1217, 1268 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За змістом ст.ст.1233, 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Тлумачення ст. 225 ЦК України свідчить, що правила цієї статті поширюються на випадки, коли фізична особа хоча і є дієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо).

Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій ч.1 ст. 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Як встановлено судом першої інстанції, заповіт від 17.02.2012 року складався за особистим зверненням ОСОБА_5 , дієздатність якого було перевірено. Будь-яких доказів про те, що на момент посвідчення заповіту ОСОБА_5 не мав повної цивільної дієздатності до суду позивачем не надано.

Заповіт містить вказівку на місце та час його складання, а саме зазначено наступне: село Стара Іванівка, Охтирського району, Сумської області, дві тисячі дванадцятого року лютого місяця сімнадцятого числа, заповіт до підписання прочитаний уголос заповідачем ОСОБА_5 і власноручно підписаний ним у присутності ОСОБА_7 о 15 годині 15 хвилин. Разом із тим, у заповіті зазначено, що він прочитаний вголос заповідачем та відповідає його волі, підписаний власноручно, про що мається особистий підпис заповідача ОСОБА_5 із зазначенням його повного прізвища та ініціалів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі, що відображено в заповіті від 17.02.2012 року, який був досліджений в судовому засіданні. Надані позивачем докази не спростовують такі висновки суду, а також не доводять неспроможність заповідача в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №608 від 19.10.2022 ОСОБА_5 на момент складання заповіту 17 лютого 2012 року будь-яких психічних розладів не виявляв та за своїм психічним станом був здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім того ОСОБА_5 на досліджуваний період (17.02.2012 р.) не перебував в такому вираженому психоемоційному стані, який би міг вплинути на його здатність розуміти свої дії, прогнозувати їх наслідки та реалізовувати їх своєю поведінкою.

Висновок експерта є повним та належним чином мотивованим.

Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу (ч.ч. 1, 3 ст. 1247 ЦК України).

Так, згідно з ч. 2 ст. 209 ЦК України нотаріальне посвідчення правочину здійснюється нотаріусом або іншою посадовою особою, яка відповідно до закону має право на вчинення такої нотаріальної дії, шляхом вчинення на документі, в якому викладено текст правочину, посвідчувального напису.

Відповідно до ст. 1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Вказана норма ЦК України кореспондується зі змістом ч. 1 ст. 37 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це право, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

З матеріалів справи вбачається, що заповіт ОСОБА_5 від 17.02.2012 року записаний секретарем Староіванівської сільської ради Охтирського району Сумської області Гудим В.І. зі слів ОСОБА_5 . Текст заповіту набраний на комп`ютері. Заповіт прочитаний та власноручно підписаний заповідачем у присутності секретаря сільської ради. Особу заповідача секретарем встановлено, його дієздатність перевірено.

Заповіт ОСОБА_5 від 17.02.2012 року зареєстровано в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій органу місцевого самоврядування Староіванівської сільської ради за № 01, що вбачається зі змісту зазначеного Реєстру на 2012 рік.

Надаючи оцінку доводам позивача щодо недійсності заповіту з підстави його посвідчення неповноважною особою та невнесення до Спадкового реєстру відомостей щодо посвідчення заповіту суд виходив з того, що оскаржуваний заповіт посвідчений уповноваженою посадовою особою органу місцевого самоврядування на підставі повноважень, покладених на нього рішенням сесії сільської ради, відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з дотриманням Закону України «Про нотаріат» та ст.ст. 1247, 1251 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що державну реєстрацію заповіту ОСОБА_5 , посвідченого секретарем Староіванівської сільської ради 17.02.2012 року, у Спадковому реєстрі було проведено не в день вчинення відповідної нотаріальної дії, а 04.12.2013 року за зверненням секретаря Староіванівської сільської ради Гудим В.І. державним нотаріусом Охтирської районної державної нотаріальної контори, який не мав статусу реєстратора для органів місцевого самоврядування, оскільки таким є виключно Держінформ`юст та його філії.

Однак, колегія суддів погоджується, що ці обставини не можуть бути підставою для визнання заповіту недійсним, враховуючи, що волевиявлення заповідача на момент складення заповіту було вільним і відповідало його волі, а несвоєчасне внесення відомостей про посвідчення заповіту до Спадкового реєстру не впливає на чинність правочину, не зумовлює його нікчемність та не є підставою для оспорюваності заповіту.

При цьому, судом враховано, що визнання недійсним заповіту внаслідок допущеної неістотної помилки представником влади буде означати необґрунтоване (свавільне) втручання в права та інтереси як заповідача ОСОБА_5 так і вигодонабувача за заповітом неповнолітнього ОСОБА_2 .

Враховуючи матеріали справи та встановлені судом обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду про відсутність підстав для визнання недійсним заповіту та виключення зі Спадкового реєстру відповідного запису про реєстрацію заповіту.

Аргументи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів у справі та незгоди з ухваленим у справі судовим рішенням.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 375, 381 - 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 17 червня 2024 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 23 квітня 2025 року.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Ю. О. Філонова

В. Ю. Рунов