Справа № 643/4762/20
Провадження № 2/643/172/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2025 м.Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Афанасьєва В.О.,

за участю секретаря судового засідання Семергей І.І.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чепа Марина Віталіївна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 , третя особа Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чепа Марина Віталіївна, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частину квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд визнати за позивачем право власності на однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої вимоги позивач за первісним позовом мотивує тим, що 15.09.1990 року між його батьком ОСОБА_6 та ОСОБА_7 був зареєстрований шлюб. 30.11.1993 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було укладено договір довічного утримання, на підставі цього договору ОСОБА_6 отримав у приватну власність однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 08.12.1993 шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер. Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на квартиру яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 30.05.2019 позивач за первісним позовом звернувся до приватного нотаріуса ХМНО Чепи М.В., та подав заяву про прийняття спадщини за законом. Постановою приватного нотаріуса ХМНО Чепи М.В. йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру, в зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна. Зазначені дії нотаріус обґрунтувала тим, що в період шлюбу між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено договір довічного утримання між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 . В зв`язку з чим, він вимушений звернутися до суду.

22.11.2021 ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 та просить суд визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2 , та визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

В обґрунтування зустрічної позовної заяви зазначила, що 15.09.1990 року між нею ОСОБА_9 та ОСОБА_6 був зареєстрований шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилася донька ОСОБА_10 . 30.11.1993 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було укладено договір довічного утримання, на підставі цього договору ОСОБА_6 отримав у приватну власність однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 розірвано 08.12.1993. Після розірвання шлюбу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 домовилися про те, що виконувати обов`язки по договору довічного утримання у відношенні ОСОБА_8 будуть разом. Вона часто навідувала ОСОБА_8 здійснювала догляд, допомагала по господарству, купувала харчі, ліки та одяг, приймала участь у похованні ОСОБА_8 . ОСОБА_6 та ОСОБА_7 домовилися, що вказаною квартирою буде користуватися ОСОБА_6 . 04.12.2015 ОСОБА_7 уклала шлюб з ОСОБА_11 та після одруження отримала прізвище « ОСОБА_12 ». ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, після його смерті приватним нотаріусом ХМНО Чепою М.В., за заявою ОСОБА_6 відкрито спадкову справу № 21/2019. Вважає, що вона має право на визнання квартири спільною сумісною власністю подружжя та визнання за нею 1/2 частини даної квартири.

22.11.2021 року представником відповідача за зустрічним позовом подано відзив на позов, в якому вона заперечувала проти задоволення первісного позову, просила відмовити у його задоволенні в зв`язку з необґрунтованістю.

12.03.2024 року представником позивача по первісному позову подано відзив на зустрічну позовну заяву, просила відмовити у його задоволенні.

Відповідно до ухвали суду від 23.10.2023 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання.

Відповідно до ухвали суду від 28.02.2024 року прийнято до розгляду зустрічний позов та закрито підготовче провадження по справі, викликано свідків.

Позивач в судове засідання не з`явився, його представник в судовому засідання первісний позов підтримала, у задоволенні зустрічної позовної заяви просила відмовити.

Відповідач за первісним позовом та її представник в судове засідання не з`явилися, представник відповідача подав заяву про розгляд справи без їх участі, підтримав свій позов та просив відмовити у задоволенні первісного позову.

Вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено що, 15.09.1990 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_6 укладено шлюб, актовий запис № 1623, прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка « ОСОБА_13 », дружини « ОСОБА_13 ». (т.1 арк.119).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_7 та ОСОБА_6 народилася донька ОСОБА_10 (т.1 арк.120).

Згідно копії договору довічного утримання від 30.11.1993 укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , ОСОБА_8 передає у власність ОСОБА_6 однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_6 в свою чергу зобов`язується довічно, повністю утримувати ОСОБА_8 , забезпечуючи харчуванням, одягом, необхідною допомогою. (т.2 арк.113).

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 10.11.1993 року шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розірвано, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про розірвання шлюбу (т.2 арк.100).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_2 від 08.12.1993, 08.12.1993 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розірвано. (т.1 арк.121).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , 28.06.1994 ОСОБА_14 та ОСОБА_6 уклали шлюб, прізвище після укладення шлюбу чоловіка « ОСОБА_13 », дружини « ОСОБА_13 ». (т.2 арк.117).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_8 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 . (т.2 арк.114).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у ОСОБА_15 та ОСОБА_6 народився син ОСОБА_3 (т.2 арк.118).

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 , 04.12.2015 ОСОБА_7 та ОСОБА_11 уклали шлюб, прізвище після укладення шлюбу чоловіка « ОСОБА_12 », дружини « ОСОБА_12 ». (т.1 арк.122).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 . (т.2 арк.112).

Відповідно до копії довідки КП «Харківського міського бюро технічної інвентаризації» від 05.06.2019, власником квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_6 на підставі договору довічного утримання від 30.11.1993. (т. 2 арк.109).

Згідно копії спадкової справи № 21/2019 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернувся його син ОСОБА_3 . Дружина померлого- ОСОБА_15 від прийняття спадщини відмовилася на користь сина ОСОБА_3 . Більше до приватного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини або відмови від прийняття спадщини ніхто не звертався.

Постановою приватного нотаріуса ХМНО Чепи М.В. від 18.03.2020, ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру після смерті батька ОСОБА_6 , в зв`язку з неможливістю встановити склад спадкового майна, так як станом на момент укладення договору довічного утримання від 30.11.1993 ОСОБА_6 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_16 пояснила, що вона є сестрою покійного ОСОБА_6 . Знала, що брат уклав договір довічного утримання з дальньою родичкою ОСОБА_8 . За ОСОБА_8 доглядала фактично мати, а фінансово забезпечував брат. ОСОБА_4 у догляді жодної участі не приймала.

Допитана в якості свідка ОСОБА_15 пояснила, що з покійним ОСОБА_17 вона проживала разом в літку 1993 року, одружилися вони в 1994 році. Власного житла у них не було, проживали у батьків. Чоловік уклав договір довічного утримання з ОСОБА_8 . Він допомагав матеріально, а його сестра та мати доглядали її фізично. Після смерті чоловіку повинна перейти квартира ОСОБА_8 . Зазначила, що вона є медичним працівником і надавала ОСОБА_8 медичну допомогу. ОСОБА_4 ні чим не допомагала. Після смерті ОСОБА_8 , приблизно через рік вони почали проживати у квартирі.

Згідно ст. 1218 ЦПК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців).

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За приписами статті 1261 ЦК у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

З матеріалів справи вбачається, що спадщину після ОСОБА_6 прийняв його син ОСОБА_3 . Дружина померлого ОСОБА_15 від прийняття спадщини відмовилася на користь сина ОСОБА_3 . Донька померлого ОСОБА_10 до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не зверталася. Таким чином, спадкоємцем є син спадкодавця ОСОБА_3 . Тому, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_2 .

Між тим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частину квартири, з огляду на таке.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ст. 13 Кодексу про шлюб та сім?ю України в редакції, що діяв на час виникнення спірних відносин (далі за текстом - КпШС України), права і обов?язки подружжя породжує лише шлюб, укладений у державних органах запису актів громадянського стану.

Відповідно до ст. 39 КпШС України, розірвання шлюбу провадиться в судовому порядку, а у випадках, передбачених статтями 41 і 42 цього Кодексу, - органами запису актів громадянського стану.

Згідно з ст. 40 КпШС України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд повинен установити дійсні мотиви розлучення, з?ясувати фактичні взаємини подружжя і зобов?язати вжити заходів до їх примирення. Шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сім?ї стали неможливими.

Відповідно до ст. 180 КпШС України, реєстрація розірвання шлюбу на підставі рішення суду провадиться по пред?явленні подружжям або одним з них копії судового рішення, що набрало законної сили, а також квитанції про сплату встановленої судом суми.

З матеріалів справи убачається, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу НОМЕР_2 від 08.12.1993 шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 розірвано 08.12.1993. Надані ОСОБА_7 до матеріалів справи документи, а саме: довідка про укладення шлюбу, копія свідоцтва про народження, копія свідоцтва про розірвання шлюбу та копія свідоцтва про шлюб не доводять того, що ОСОБА_7 після фактичного розірвання шлюбу рішенням Московського районного суду м.Харкова від 10.11.1993 та припинення ведення спільного господарства з ОСОБА_6 продовжувала надавати будь яку допомогу ОСОБА_8 згідно умов договору. Права та обов?язки подружжя виникають з моменту реєстрації шлюбу та припиняються з моменту його розірвання, враховуючи те, що розірвання шлюбу між ОСОБА_18 та ОСОБА_5 провадилося в судовому порядку, то моментом розірвання шлюбу є набрання законної сили судового рішення про розірвання шлюбу. Таким чином, з моменту набрання законної сили рішенням Московського районного суду м. Харкова від 10.11.1993 р. ОСОБА_19 та ОСОБА_5 не можна вважати подружжям, адже їх права та обов?язки як подружжя перестали існувати. Також, не підтверджено жодними іншими документами, в тому числі показами свідків, що ОСОБА_5 приймала участь у виконанні договору довічного утримання укладеного між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 .

Отже суд вважає, що ОСОБА_5 не доведено належними та допустимими доказами, що квартира яку отримав ОСОБА_6 за договором довічного утримання набута ними під час шлюбу відповідно до приписів КпШС України, що діяв на час виникнення спірних правовідносин.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги зустрічного позову ОСОБА_7 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності на 1/2 частину квартири, задоволенню не підлягають з наведених вище підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 76-81, 89, 263-265, ч. 2 ст. 247, Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Первісну позовну заяву задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , право власності на однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Відповідно до вимог п. 15 Перехідних положень ЦПК України (в редакції з 15.12.2017) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Московський районний суд м. Харкова, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним): ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНН: НОМЕР_8 , АДРЕСА_3 .

Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним): ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІНН: НОМЕР_9 , АДРЕСА_4 .

Третя особа (за первісним та за зустрічним позовом): Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Чепа Марина Віталіївна, 61135, м. Харків, вул. Гвардійців-Широнінців, буд.44.

Суддя: В.О. Афанасьєв