Справа № 139/144/25
Провадження № 2/139/69/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2025 року селище Муровані Курилівці

Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області у складі:

головуючого - судді Ліщини Т.П.,

представника позивача - адвоката Шоломіцького І.В.,

з участю секретаря судових засідань Погорної В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнянське» про розірвання договору оренди землі,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,4164 га з кадастровим номером :04:001:0036, яка знаходяться на території Мурованокуриловецької об`єднаної територіальної громади (раніше на території Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області). 12.08.2020 ОСОБА_1 уклав із ТОВ «Рівнянське» договір оренди землі (без номеру) цієї земельної ділянки строком на двадцять п`ять років (у тексті - договір оренди землі від 12.08.2020 або договір).

Позивач стверджує, що ТОВ «Рівнянське» договірні зобов`язання з виплати орендної плати за 2021, 2022, 2023 та 2024 роки не виконало, орендну плату за вказані роки вчасно не виплатило; з моменту укладення договору оренди жодної діяльності на орендованій земельній ділянці не здійснювало.

У зв`язку із систематичною несплатою відповідачем орендної плати, що є істотним порушенням умов договору оренди землі, та невикористанням земельної ділянки за її цільовим призначенням, позивач 05.03.2025 звернувся до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області із позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :04:001:0036, який укладено з ТОВ «Рівнянське» (а. с. 1 - 7) та стягнення заборгованості, що виникла у зв`язку з порушенням умов договору щодо сплати орендної плати. До суду позов подав представник позивача за довіреністю (а. с. 17) Шоломіцький І.В.

Ухвалою від 07.03.2025 (а. с. 11 - 12) відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 03.04.2025 (а. с. 22) закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті.

Позивач та представник відповідача, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи (а. с. 24, 25), в судове засідання не з`явилися, про причину неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за їх відсутності не подали. З урахуванням положень ч. 1 та п. п. 1, 4 ч. 3 ст. 223 ЦПК України в судовому засіданні постановлено ухвалу про розгляд справи за відсутності позивача та представника відповідача.

Представник позивача - адвокат Шоломіцький І.В. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав з підстав, зазначених у позові.

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (у тексті - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим законом випадках.

Обов`язок доказування відповідно до ст. 12 ЦПК України покладений на сторони у справі. Крім того, відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,4164 га з кадастровим номером :04:001:0036. Дана обставина сторонами не заперечується.

На підставі договору оренди землі від 12.08.2020 (копія в електронній справі) ОСОБА_1 передав належну йому земельну ділянку в оренду ТОВ «Рівнянське», строком на 25 років.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України (у тексті - ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

В силу приписів ст. 90 Земельного кодексу України (у тексті - ЗК України) власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину. Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 792 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно приписів ст. 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути достроково розірваний на вимогу однієї із сторін за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним Кодексом України та іншими законами України.

Аналогічні умови містить договір оренди землі, який є предметом цього позову. Зокрема, згідно п. 39 договору, дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін унаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

У п. 10 договору оренди землі від 12.08.2020 сторони погодили, що орендна плата вноситься Орендарем у грошовій або натуральній формі (з урахуванням ринкових цін на момент розрахунку) та становить 600 (шістсот) гривень. Пунктом 11 договору визначено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням зміни коефіцієнтів, визначених законодавством. Пунктом 12 договору встановлено, що орендна плата вноситься один раз на рік з 01 вересня до 31 грудня кожного року оренди.

Згідно положень ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Відповідно до п. 31 договору оренди землі від 12.08.2020 орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. В свою чергу, згідно п. 34 договору, орендар зобов`язаний своєчасно вносити орендну плату за користування земельною ділянкою, що передана в оренду.

Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу приписів ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов, зокрема, договору.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Пунктом «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України передбачено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Для того щоб констатувати наявність підстав для припинення права користування земельною ділянкою на підставі п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, суд має встановити такі обставини, як «систематичність» та «несплату», зокрема, орендної плати.

Під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 183/262/17, від 01.04.2020 у справі № 277/1186/18-ц, від 29.07.2020 у справі № 277/526/18, від 20.08.2020 у справі № 616/292/17, від 08.05.2024 у справі № 629/2698/23; Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 24.11.2021 у справі № 922/367/21, від 04.07.2023 у справі № 906/649/22, від 20.02.2024 у справі № 917/586/23, від 02.04.2024 у справі № 922/1165/23).

Поняття «несплата», яке вжите у п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України, потрібно розуміти саме як повну несплату орендної плати (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 20.11.2024 у справі № 918/391/23).

У позовній заяві стверджується, що відповідач не виконав перед позивачем своє зобов`язання, передбачене умовами договору оренди землі від 12.08.2020, та не виплатив йому орендну плату за користування земельною ділянкою у 2021 - 2024 роках в строки, визначені договором. Зазначена обставина відповідачем не спростована.

Таким чином, у цій справі встановлено, що орендар - ТОВ «Рівнянське» допустило невиконання свого зобов`язання за договором оренди землі від 12.08.2020 і не виплатило орендодавцю ОСОБА_1 орендну плату за 2021 - 2024 роки у строки, встановлені п. 12 договору, що суд вважає систематичним з боку ТОВ «Рівнянське» невиконання такої істотної умови договору як сплата орендної плати.

Як зазначалось вище, згідно п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою розірвання договору оренди землі є систематична, тобто неодноразова (два та більше випадки) повна несплата орендної плати у строки, визначені договором. Ця спеціальна норма у такому випадку є самостійною та достатньою і звертатися до більш загальної норми частини другої статті 651 ЦК України немає потреби. Такий висновок міститься у п. 177 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2024 у справі № 918/391/23.

З моменту укладення договору відповідачем не виконувались зобов`язання в частині сплати орендних платежів на користь позивача.

Відповідно до п. 10 договору орендна плата вноситься у грошовій формі в розмірі 600 грн. Виходячи з умов укладеного сторонами договору відповідач повинен сплачувати орендну плату у таких розмірах: 2021 рік - 600 грн, 2022 рік - 600 грн, 2023 рік - 600 грн, 2024 рік - 600 грн. Тобто заборгованість з орендної плати становить 2400 грн.

Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у розмірі 790,62 грн, пені за кожен день прострочення у розмірі 465,84 грн, 3 % річних у розмірі 191,24 за період з 01.01.2021 по 26.02.2025, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 15 договору у разі невнесення орендної плати в строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,02 % несплаченої суми за кожен день прострочення.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про порушення відповідачем строків сплати орендної плати за 2021 - 2024 роки, які встановлені договором оренди, тобто боржник прострочив виконання грошового зобов`язання, то позивач має право на отримання від відповідача інфляційних втрат і трьох процентів річних від простроченої суми з виплати орендної плати за вказаний період.

Судом перевірено і встановлено правильність нарахування пені, інфляційних нарахувань і 3 % річних, тому вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

За наведеного вище обґрунтування, суд приймає рішення про повне задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати (п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог.

Позивач при зверненні до суду з цим позовом сплатив 2422,40 грн судового збору (а. с. 8, зворот а. с. 8); його вимоги задоволені повністю, тому судові витрати у вигляді сплаченої суми судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному розмірі.

Будь-яких доказів про понесені позивачем інші витрати, пов`язані із розглядом справи, суду не надано.

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 202, 526, 549, 551, 610, 611, 612, 628, 629, 638 ЦК України, ст. ст. 90, 93, 141, 152 ЗК України, ст. ст. 1, 3, 8, 13, 14, 15, 21, 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», укладеним між сторонами договором оренди землі без номера від 12.08.2020, ст. ст. 12, 13, 81, 264, 265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Розірвати договір оренди землі без номера від 12 серпня 2020 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рівнянське» щодо земельної ділянки площею 0,4164 га з кадастровим номером :04:001:0036.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнянське» на користь ОСОБА_1 заборгованість з орендної плати у розмірі 2400,00 грн, інфляційних витрат - 790,62 грн, пені - 465,84 грн, 3 % річних - 191,24 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнянське» на користь ОСОБА_1 судові витрати у виді сплаченого ним судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено сторонами протягом тридцяти днів з моменту його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнянське», , місцезнаходження юридичної особи: 23425, Вінницька область, Могилів-Подільський район, с. Рівне, вул. Центральна, буд. 6.

Суддя Тарас ЛІЩИНА