Справа № 275/406/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 року с-ще Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді Данилюк О. С.

за участю секретаря с/з Марієвської Н.А.,

представника позивача адвоката Києнка Д.О., представника співвідповідачки ОСОБА_1 адвоката Осадчого А.А., представника третьої особи Яроповець Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-ще Брусилів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадастру у Житомирський області, про скасування державної реєстрації земельних ділянок, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадастру у Житомирський області, про скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:1090 та земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:1076, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. Так, йому на праві власності на підставі державного акту серії ЖТ-23 № 002013, зареєстрованого в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Морозівської сільської ради народних депутатів за № 97 від 21.08.2000 року, належить земельна ділянка площею 5, 8695 га, розташована в с. Морозівка Брусилівської ТГ Житомирської області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Для внесення відомостей про належну йому земельну ділянку до Державного земельного кадастру ним було замовлено виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) у ФОП ОСОБА_4 , при виготовлення якої виявлено помилки у визначенні меж земельних ділянок, а саме розташування в межах земельної ділянки позивача частини інших земельних ділянок земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:1090 (відсоток перетину 0, 382%) та земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:1076 (відсоток перетину 0, 099%), тобто невідповідність меж вказаних земельних ділянок, зазначених у Державному реєстрі земель їх дійсним межам в натурі (на місцевості). Власниками вказаних земельних ділянок є ОСОБА_1 (земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:1076 площею 0, 2287 га) та ОСОБА_3 (земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:1090 площею 0, 2205 га). Позивач вважає, що реєстрація вказаних земельних ділянок у Державному земельному кадастрі порушує його права як власника земельної ділянки та єдиним способом поновлення своїх прав вважає скасування судом реєстрації вказаних земельних ділянок у ДЗК. Просив винести рішення, яким скасувати державну реєстрацію земельних ділянок сільськогосподарського призначення, розташованих на території Брусилівської селищної ради Житомирської області, з кадастровим номером :01:003:1076 площею 0, 2287 га, що належить ОСОБА_1 , та з кадастровим номером :01:003:1090 площею 0, 2205 га, що належить ОСОБА_3 .

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 20.03.2024 року у вказаній цивільній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначене судове засідання.

Представником відповідачки ОСОБА_1 адвокатом Осадчим А.А. було подано відзив на позовну заяву ОСОБА_2 , за змістом якого вважає позовні вимоги ОСОБА_2 безпідставними та необґрунтованими. Так, вказав, що технічна документація на належну ОСОБА_1 земельну ділянку була виготовлена у відповідності з нормативними актами, що діяли та момент її виготовлення, обмежень прав третіх осіб та сервітутів на використання земельної ділянки немає, що підтверджується висновком Держкомзему у Брусилівському районі Житомирської області № 182 від 22.01.2009, межі земельної ділянки погоджені з власниками сусідніх земельних ділянок, що підтверджується протоколом погодження меж земельної ділянкивід 10.12.2007 року, в якому зазначено, що межі земельної ділянки визначені в натурі і спірні питання відсутні. Крім того зазначив, що існує позасудовий порядок вирішення питання перетину земельних ділянок позивача та відповідачів, який позивачем не використаний. Також вважає довідку землевпорядника ФОП ОСОБА_4 про перетин земельної ділянки позивача з земельними ділянками відповідачів, на яку посилається ОСОБА_2 в обґрунтування заявленого позову, неналежним доказом, оскільки останній не є експертом. Просив у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадастру у Житомирський області, ОСОБА_5 були подані письмові пояснення на позовну заяву ОСОБА_2 , згідно яких представник третьої особи вважає, що позивачем не було здійснено заходів щодо врегулювання питання встановлення меж земельної ділянки із суміжними власниками земельної ділянки відповідачами у справі. Також вважає, що рішення суду в частині скасування державної реєстрації спірних земельних ділянок, про що просить позивач у позові, є неможливим без скасування запису про всі речові права на вказані земельні ділянки. Також вважає, що помилки у визначенні меж спірних належних відповідачам земельних ділянок можливо виправити за їх згодою на підставі технічної документації або за матеріалами інвентаризації земель, тому вважає вимогу позивача про скасування державної реєстрації спірних земельних ділянок безпідставною.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 04.09.2024 року за клопотанням представника відповідачки ОСОБА_1 провадження у вказаній цивільній справі було зупинено до розгляду судом цивільної справи № 275/881/24 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Поліський край» про виправлення помилок у відомостях про земельні ділянки.

Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 09.01.2025 року провадження у справі було поновлено, оскільки ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 04.12.2024 у цивільній справі № 275/881/24 позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Поліський край» про виправлення помилок у відомостях про земельні ділянки було залишено без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Києнко Д.О. позовні вимоги ОСОБА_2 підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, вимоги якої просив задовольнити. Також зазначив, що відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовились добровільно вносити зміни щодо меж належних їм земельних ділянок, тому вважає, що іншого шляху, ніж скасування реєстрації таких земельних ділянок, для захисту прав ОСОБА_2 не існує.

Представник відповідачки ОСОБА_1 адвокат Осадчий А.А. в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 не визнав, вказавши, що ОСОБА_1 не заперечує щодо внесення змін до Державного земельного кадастру стосовно меж належної їй земельної ділянки та виправлення помилки, яка заважає позивачу зареєструвати власну земельну ділянку, однак є особою похилого віку, пенсіонеркою та не має коштів на виготовлення нової технічної документації на свою земельну ділянку. При цьому згодна виготовити таку технічну документацію за допомогою позивача. Просив у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити через його передчасність.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причина її неявки суду невідома.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадастру у Житомирський області, ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що скасування державної реєстрації земельних ділянок відповідачів є неможливим без скасування всіх речових прав на них. При цьому вважає позбавлення відповідачів права власності на належні їм земельні ділянки лише через помилку стосовно їх меж у ДЗК несправедливим. При винесенні рішення у вказаній справі покладалась на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін та третьої особи, дослідивши подані ними письмові докази, прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЖТ-23 № 002013, виданого на підставі рішення виконкому Морозівської сільської ради народних депутатів № 63 від 02.08.2000 року, позивачу ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 5, 8695 га, розташована на території с. Морозівка Морозівської сільської ради, з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства (а.с. 4).

Також судом встановлено, що відповідачці ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :01:003:1076 площею 0, 2287 га, відповідачці ОСОБА_3 на праві власності належить земельна ділянка за кадастровим номером :01:003:1090 площею 0, 2205 га (а.с. 9-12, 111-115).

Згідно довідки про наявність помилок в Державному земельному кадастрі, складеної ФОП ОСОБА_4 , за результатом виконання землевпорядних робіт по складанню технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), за адресою: Житомирська область,Брусилівський район, Морозівська сільська рада, що належить ОСОБА_2 , були виявлені помилки у визначенні меж земельних ділянок, а саме розташування в межах належної ОСОБА_2 земельної ділянки частини іншої земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:1076 - відсоток перетину 0,099%, та земельної ділянки з кадастровим номером :01:003:1090 - відсоток перетину 0,382%, невідповідність меж земельних ділянок, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам в натурі (на місцевості). Причини наявності помилок визначаються у застосуванні систем координат для земельних ділянок :01:003:1076 та :01:003:1090, які були зареєстровані до 01 січня 2013 р. та перенесені з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру. Характер виявлених помилок відповідає зазначеним у абз. 3 п. 4 Р.VII Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про Державний земельний кадастр" № 3613-VI. Такі помилки за згодою власника земельної ділянки можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Для усунення наявних помилок в Державному земельному кадастрі власникам: 1) гр. ОСОБА_1 земельної ділянки загальною площею 0, 2287 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:003:1076, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт. Брусилів; 2) гр. ОСОБА_3 , земельної ділянки загальною площею 0, 2205 га, для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :01:003:1090, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, смт. Брусилів, - необхідно прийняти рішення щодо відновлення меж земельних ділянок та внесення до Державного земельного кадастру виправлених відомостей про фактичне місце розташування, даних про координати поворотних точок меж, конфігурації та лінійних промірів земельних ділянок. Не виправлення вище зазначених помилок в Державному земельному кадастрі є перешкодою у державній реєстрації земельної ділянки ОСОБА_2 , так як знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини є підставою для відмови у здійсненнідержавної реєстрації земельної ділянки згідно ст. 24 ч. 6 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (а.с. 5).

Крім того, судом встановлено, що рішенням державного кадастрового реєстратора Відділу № 2 Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області Дорошко О.К. № РВ-024 від 30.08.2024 року ОСОБА_2 було відмовлено у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру про належну йому земельну ділянку через розташування в її межах частини іншої земельної ділянки (а.с. 75). При цьому згідно висновку щодо перевірки електронного документа встановлено, що перетин земельної ділянки з ділянкою :01:003:1076 площа співпадає на 0, 099%,з ділянкою :01:003:1090 площа співпадає на 0, 382% (а.с. 77).

Згідно відповіді ГУ Держгеокадастру у Житомирській області від 27.02.2025 року № О-24/0-24/6-25 на звернення ОСОБА_2 земельні ділянки з кадастровими номерами :01:003:1076 та :01:003:1090, що належать ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , були зареєстровані до 01.01.2013 року та перенесені з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру в автоматизованому режимі. Виправлень по запитуваних земельних ділянках в частині координат поворотних точок меж згідно відомостей Державного земельного кадастру не проводилось. При цьому в Державних кадастрових реєстраторів відсутнє необхідне технічне і технологічне забезпечення для виготовлення документів ( в тому числі електронних) для виправлення помилок в частині координат поворотних точок меж земельних ділянок ( а.с. 124-125).

За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з частиною першою статті 4, частиною першою статті 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно з статтею 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Аналіз вказаних норм вказує на можливість захисту права осіб на землю у будь-який спосіб, якщо такий спосіб є ефективним та не суперечить вимогам Закону.

Відповідно до положень ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Відповідно до ст. ст. 14, 41 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. ст. 316, 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі статтею 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до частини другої статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Частинами першою, другою статті 152 ЗК України визначено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною третьою статті 152 ЗК України визначено способи захисту прав на землю. Проте, визначений перелік не є вичерпним.

Згідно із пунктом 4 розділу VІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державний земельний кадастр» у разі якщо після перенесення інформації про земельні ділянки з Державного реєстру земель до Державного земельного кадастру виявлені помилки у визначенні площ та/або меж земельних ділянок (розташування в межах земельної ділянки частини іншої земельної ділянки; невідповідність меж земельної ділянки, вказаних у Державному реєстрі земель, її дійсним межам; невідповідність площі земельної ділянки, вказаної у Державному реєстрі земель, її дійсній площі у зв`язку із зміною методів підрахунку (округлення); присвоєння декільком земельним ділянкам однакових кадастрових номерів), такі помилки за згодою власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності можуть бути виправлені на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) або за матеріалами інвентаризації земель. Зміна меж земельної ділянки при виправленні вказаних помилок допускається за письмовим погодженням з особами, яким належить право власності (а щодо земель державної та комунальної власності - право користування) на суміжні земельні ділянки. Відсутність згоди власника земельної ділянки, користувача земельної ділянки державної чи комунальної власності на виправлення вказаних помилок не є підставою для відмови у перенесенні відомостей про відповідну земельну ділянку до Державного земельного кадастру, надання відомостей про земельну ділянку з Державного земельного кадастру. Про виявлені помилки центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, письмово безоплатно повідомляє власників (користувачів) земельних ділянок.

Згідно ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» (далі - Закон) державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами.

Відповідно до ч. 4 ст. 9 цього Закону державний кадастровий реєстратор: здійснює реєстрацію заяв про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, надання таких відомостей; перевіряє відповідність поданих документів вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою та містобудівної документації; формує поземельні книги на земельні ділянки, вносить записи до них, забезпечує зберігання таких книг; здійснює внесення відомостей до Державного земельного кадастру або надає відмову у їх внесенні; присвоює кадастрові номери земельним ділянкам; надає відомості з Державного земельного кадастру та відмову у їх наданні; здійснює виправлення помилок у Державному земельному кадастрі; передає органам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно відомості про земельні ділянки.

За змістом статті 37 Закону України «Про Державний земельний кадастр» у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб. Повідомлення про виявлення помилки може бути надіслано також в електронному вигляді з Державного аграрного реєстру через Єдиний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

У разі виявлення технічної помилки, допущеної в записах Державного земельного кадастру органом, що здійснює його ведення, зазначений орган у п`ятиденний строк письмово повідомляє про це заінтересовану особу.

Виправлення технічних помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок наявності технічних помилок у документах, на підставі яких були внесені такі відомості, здійснюється після виправлення помилок у зазначених документах. Виправлення інших помилок, допущених у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою, оцінки земель, здійснюється після внесення змін до такої документації. Виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду.

Відповідно до пункту 138 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Українивід 17 жовтня 2012 року № 1051, помилками у Державному земельному кадастрі є, зокрема, 1) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру; 2) технічна помилка (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущена не з вини органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру (в тому числі технічна помилка у документах, на підставі яких внесені відомості до Державного земельного кадастру); 3) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок помилки у документації із землеустрою та оцінки земель щодо визначення характеристик об`єктів Державного земельного кадастру в натурі (на місцевості) із порушенням (зміною) їх значень внутрішніх кутів та мір ліній між поворотними точками меж земельних ділянок та/або площі (в тому числі виявлена під час або після перенесення інформації про земельні ділянки з державного реєстру земель та відомостей про земельні ділянки та інші об`єкти Державного земельного кадастру, що містяться в документації із землеустрою та оцінки земель, затвердженій та переданій до 01 січня 2013 року до Державного фонду документації із землеустрою); 4) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру, внесених до нього з інших кадастрів та інформаційних систем у порядку інформаційної взаємодії; 5) технічна помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру внаслідок перенесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку, яка не була зареєстрована в державному реєстрі земель; 6) помилка, допущена у відомостях Державного земельного кадастру під час державної реєстрації земельної ділянки; 7) помилка у застосуванні систем координат земельних ділянок (в тому числі помилка, що виникає під час перерахунку із однієї системи координат в іншу), які були сформовані до 01 січня 2013 року та відомості про які були перенесені до Державного земельного кадастру, та помилка у відомостях щодо місця розташування земельних ділянок (зміщення, розворот, віддзеркалювання) з урахуванням суміжних землеволодінь та землекористувань.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Так, з пояснень представників сторін судом встановлено, що спору щодо фактичних розмірів їх земельних ділянок, порядку користування ними не існує, єдиною підставою для звернення до суду є помилки в координатах земельних ділянок відповідачів. Позивач безперешкодно користується своєю земельною ділянкою та на місцевості земельні ділянки позивача та відповідачів не перетинаються, тобто перетин існує лише в Державному земельному кадастрі в зв`язку з технічними помилками при перенесені координат ділянок відповідачів.

Правовстановлюючі документи щодо набуття земельних ділянок відповідачами позивачем в межах позовних вимог не оскаржуються.

При цьому за поясненнями представника відповідачки ОСОБА_1 , остання не заперечує проти усунення помилки шляхом внесення відповідних змін до Державного земельного кадастру, якщо позивач допоможе їй з виготовленням нової технічної документації, проти чого, за поясненнями його представника, заперечує сам позивач.

Втім, позовних вимог щодо зобов`язання відповідачів, як власників земельних ділянок, межі яких накладаються на земельну ділянку позивача, вжити дії з виправлення у Державному земельному кадастрі помилок у відомостях координат поворотних точок меж належних їм земельних ділянок позивач не заявляв.

Крім того, звертаючись до суду з позовом позивач просить суд скасувати державну реєстрацію земельної ділянки у Державному кадастрі. Разом з тим, частина 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України та частина 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» визначають, що земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

А тому поряд з іншими позовними вимогами, слід ставити перед судом вимогу скасувати державну реєстрацію спірної земельної ділянки та припинити речові прав щодо неї (якщо такі права зареєстровані).

У випадку скасування державної реєстрації земельної ділянки така ділянка припиняє своє існування як об`єкт цивільних прав, а відомості щодо такої земельної ділянки вилучаються з Державного земельного кадастру та переносяться до архівного шару. Фактично це має наслідком усунення взаємного перетину згідно відомостей Державного земельного кадастру, оскільки зникає об`єкт (земельна ділянка), який накладався на земельну ділянку.

Однак, вимог про припинення речових прав на земельні ділянки відповідачів позивачем не заявлялося.

При цьому суд наголошує, що за вимогами ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог, тобто не може вийти за межі пред`явлених позовних вимог.

Також слід зазначити, що перетин земельної ділянки позивача з земельною ділянкою з кадастровим номером :01:003:1076 становить лише 0,099%,а з земельною ділянкою з кадастровим номером :01:003:1090 - 0,382%, тобто є незначним.

При цьому Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 22.01.2025 року у справі № 446/478/19 (п. 125) зазначила, що не може бути належним (правомірним) спосіб захисту, який спричиняє втручання у право на майно, щодо якого немає спору. Іншими словами, визнання недійсним рішення органу місцевого самоврядування та повернення сторін у попередній стан призведе до того, що відповідач буде позбавлений права власності не тільки на ту частину земельної ділянки, яка накладається на земельну ділянку позивача, а й на ту частину земельної ділянки, яка не є спірною і правомірність надання у власність якої не ставиться під сумнів. Таке втручання не може визнаватись законним.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України).

Водночас Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (провадження № 12-187гс18), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц (провадження № 14-338цс18), від 02 липня 2019 року у справі № 48/340 (провадження № 12-14звг19), від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16 (провадження № 12-88гс19) та багатьох інших.

Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (провадження № 12-204гс19, пункт 63), від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (провадження № 12-80гс20, пункт 6.13), від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18 (провадження № 12-140гс19, пункт 98).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведено, що реєстрація у Державному земельному кадастрі належної йому на підставі державного акту серії ЖТ-23 № 002013 неможлива без скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровим номером :01:003:1076 та з кадастровим номером :01:003:1090, належних відповідачам. На думку суду, обраний позивачем спосіб захисту свого права власності є неналежним та передчасним, оскільки ним не доведено, що неможливе внесення змін до Державного земельного кадастру щодо земельних ділянок відповідачів в позасудовому порядку та лише шляхом скасування державної реєстрації вказаних земельних ділянок можливо поновлення прав власності позивача на належну йому земельну ділянку. Також суд враховує, що скасування державної реєстрації земельних ділянок відповідачів та, як наслідок, припинення їх речових прав на вказані ділянки було б непропорційним та призвело б до порушення їх права як власників майна на мирне володіння своїм майном, з огляду на що не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Головне управління Держгеокадастру у Житомирський області, про скасування державної реєстрації земельних ділянок, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення постановлено суддею у нарадчій кімнаті.

Повне рішення виготовлено 23 квітня 2025 року.

СУДДЯ О.С. Данилюк