Провадження № 2-др/752/21/25
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
21.04.2025 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:
головуючого судді Чекулаєва С.О.,
за участі секретаря судового засідання Пастух З.Ф.,
розглянувши у судовому засідання з повідомленням (викликом) учасників справи
заяву представника відповідача 2 по справі ОСОБА_1 - адвоката Волошиної Наталії Леонідівни
про ухвалення додаткового рішення у справі
до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОІДАЛЬНІСЮ «УКРАВТОТРЕЙД-ГРУПП», ОСОБА_1 , ОСОБА_3
про визнання договору недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння.
У липні 2024 року ОСОБА_2 , через представника, адвоката Кебкала Сергія Михайловича звернувся до суду з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОІДАЛЬНІСЮ «УКРАВТОТРЕЙД-ГРУПП», ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним та витребування майна з чужого незаконного володіння.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.07.2024 головуючим суддею визначений суддя Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєв С.О.
Розгляд справи здійснювався у порядку загального позовного провадження.
На стадії підготовчого провадження позивач подав заяву про відмову від позову та закриття провадження у справі.
Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 17.12.2024 провадження у справі закрито.
20.12.2024 від представника відповідача 2 по справі ОСОБА_1 - адвоката Волошиної Наталії Леонідівни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 84 000,00 гривень.
Вказана заява про ухвалення додаткового рішення обґрунтована тим, що ОСОБА_1 , у зв`язку з поданням до нього необґрунтованого позову поніс витрати на професійну правничу допомогу, на підтвердження чого надає відповідні докази.
Заяви, клопотання учасників справи
27.03.2025 від представника ОСОБА_2 , адвоката Кебкала Сергія Михайловича надійшли письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення.
Окрім цього, вказується, що вартість наданих юридичних послуг є завищеною та не відповідає критеріям обґрунтованості; позовні вимоги до ОСОБА_1 стосувалися лише визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та стягнення частини судового збору, при цьому, автомобіль, за твердженням самого ОСОБА_1 ніколи йому не належав, а лише був оформлений на його ім`я за проханням знайомого. За таких обставин витрати на правову допомогу у розмірі 84 000,00 гривень (на стадії підготовчого провадження) є неспівмірними з ціною позову та значенням справи для відповідача.
Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд
У поданій заяві про відмову від позову (а.с. 243) позивач зазначає лише про своє право на відмову від позову, водночас, не вказуючи чи така відмова стала наслідком дій відповідачів.
20.12.2024 від представника відповідача 2 по справі ОСОБА_1 - адвоката Волошиної Наталії Леонідівни надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу у розмірі 84 000,00 гривень.
Згідно частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3).
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті).
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.
Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (стаття 15 ЦПК України).
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Зі змісту частини четвертої статті 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України).
Указана судова практика є незмінною.
Суд встановив, що 20.08.2024 між ОСОБА_1 , як замовником, та Адвокатським об`єднанням «МІТРАКС», як виконавцем був укладений Договір про надання юридичної допомоги №20/08, згідно умов якого виконавець приймає зобов`язання надавати замовнику за його замовленнями комплекс послуг, вказаних у п.2.1.1. Договору, а замовник зобов`язується здійснити плату за надані юридичні послуги на умовах та в строки, що передбачені цим Договором.
Загальна сума сплачених грошових коштів становить 83 402,70 гривень.
У заяві про ухвалення додаткового рішення, представником відповідача 2 вказано, що витрати на правничу допомогу понесено у розмірі 84 000,00 гривень.
Окрім цього, матеріали справи містять копію ордера на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Волошиною Наталією Леонідівною у Голосіївському районному суді міста Києва, виданий Адвокатським об`єднанням «МІТРАКС», серія ВА №1088826 від 20.08.2024.
Розмір витрат на правничу допомогу, понесених ОСОБА_1 у суді погоджено сторонами в указаному Договорі про надання юридичної допомоги №20/08, Додатковій угоді №1 до нього, Акті №17/12-Г прийому - передачі наданих послуг, де детально викладено опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом на підтвердження факту надання правничої допомоги.
Суд ураховує, що порядок обчислення гонорару (погодинна оплата) та порядок його сплати визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.
Домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Таким чином, Катіманом І.В. надано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість, понесених у суді.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Представником ОСОБА_2 , адвокатом Кебкалом Сергієм Михайловичем подані письмові заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій вказується на необґрунтованість заявлених витрат на правничу допомогу.
Суд звертає увагу, що загальні заперечення щодо заяви про розподіл витрат на правничу допомогу не можуть бути правовою підставою для зменшення розміру цих витрат, так як принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19).
Отже, при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, перегляд документів, копіювання документів). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19).
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (позиція ВС у постановах від 03.10.2019 у справі № 922 445/19 та від 01.06.2018 у справі № 904 8478/16).
Суд зазначає, що безпосередньо до ОСОБА_1 , була звернута лише одна позовна вимога, а саме, щодо визнання недійсним Договору купівлі-продажу транспортного засобу №7849/21/013355 від 24.07.2021, укладений між ОСОБА_1 , та ТОВ «УКРАВТОТРЕЙД-ГРУП», а також вимога щодо розподілу судового збору.
Суд вважає, що загальний розмір вартості правничої допомоги, яка була надана ОСОБА_1 . Адвокатським об`єднанням «МІТРАКС», враховуючи принцип співмірності та розумності судових витрат є завищеним та не відповідає складності справи.
Керуючись статтями 10,12,81,89,142,258-259,263-265,268,270 ЦПК України, суд,
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Волошиної Наталії Леонідівни про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
В іншій частині вимог - відмовити.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст судового рішення складено 21.04.2025.
Суддя С. О. Чекулаєв