Справа №705/568/25
2/705/1459/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2025 року м. Умань Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді Гудзенко В.Л.
при секретарі судового засідання Музичук Л.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,
Ухвалою судді від 07.02.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України з викликом сторін.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, однак подала на адресу суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити у її відсутність.
Відповідач в судові засідання не з`являвся, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону шляхом розміщення оголошення на сайті «Судова влада». Причину неявки суду не повідомив, відзив на позов не подавав. З врахуванням вимог п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України за неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності учасника справи в заочному порядку за згодою позивача, та з врахуванням строків розгляду справи, в т.ч. в порядку спрощеного позовного провадження.
Частина 1 статті 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно статті 281 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.
Суд, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності позивача та відповідача, враховуючи наявність підстав, передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України.
Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу та за період їх спільного проживання у них народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, серії НОМЕР_1 , батьками вказані: батько- ОСОБА_2 , мати- ОСОБА_1 .
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12.12.2017 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 2000 грн щомісячно, починаючи з 17.11.2017 до повноліття дитини.

Відповідно до довідок КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Христинівської міської ради від 28.11.2022, 12.05.2023 та 15.04.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зверталася до лікаря педіатра у 2022 році, поставлено діагноз: ГРВІ, гострий бронхіт; у 2023 році - поставлено діагноз: хронічний бронхіт, ДЖВШ по гіпотонічному типу, атипія жовчного міхура, рекомендовано щорічне оздоровлення на гірських курортах та лікування в санаторіях Закарпаття; у квітні 2024 року поставлено діагноз: ГРВІ, хронічний бронхіт в стадії загострення, гострий отит, поставлено на «Д» нагляд у сімейного лікаря.

Як вбачається з виписок із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 3482/13 від 11.01.2022 та № 138/452 від 23.08.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на лікуванні з діагнозом: хронічний бронхіт в стадії загострення, ДЖВШ по гіпотонічному типу, атипія жовчного міхура, хронічний холецистит, застійний жовчний міхур.

Крім того, на підтвердження стану здоров`я дитини надано висновки за результатами ультразвукового дослідження черевної порожнини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надані КНП «Уманська центральна міська лікарня» Уманської міської ради від 15.03.2023 та 25.11.2024.

Відповідно до довідки «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Солом`янського району м.Києва від 11.11.2024, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на «Д» обліку з приводу діагнозу: хронічний бронхіт в стадії нестійкої ремісії, часті респіраторні алергози, ДЖВШ по гіпотонічному типу, хронічний холецистит, застійний жовчний міхур. Рекомендовано санітарно-курортне лікування в закладах гастроентерологічного профілю, оздоровлення на морському узбережжі.

Відповідно до довідки № 944 від 21.08.2023 Лікарсько-консультативної комісії КНП «Уманський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має рекурентні респіраторні захворювання, рецидивуючий бронхіт, дисфункція міліарної системи. За станом здоров`я потребує санітарно-курортного оздоровлення (1 раз на рік) та 1 раз на рік оздоровлення на морському узбережжі.

Відповідно до довідки № 1540 від 04.12.2024 Лікарсько-консультативної комісії КНП «Уманський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має рекурентні респіраторні захворювання, рецидивуючий бронхіт, дисфункція міліарної системи, застійний жовчний міхур. За станом здоров`я потребує санітарно-курортного лікування в профільному санаторії та оздоровлення на морському узбережжі (рекомендовано двічі на рік).

17.04.2024 між ТОВ «ТЕЗ ТУР» та ОСОБА_4 укладено Договір № 16 на туристичне обслуговування, відповідно до якого остання придбала путівку у Грецію на туристів: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , загальною вартістю 50600 грн та сплатила особисто кошти, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» від 18.04.2024.

25.07.2024 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , видано санітарно-курортну карту № НОМЕР_2 на лікування в гастроентерологічному санаторії «Шаяни» та відповідно до рахунку-фактури № СФ-000448 від 10.06.2024 та зворотного талону до путівки № 090356, ОСОБА_3 перебувала в ДП «Санаторій «Шаян» з 05.08.2024 по 15.08.2024.

Крім того, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала на відпочинку з 03.11.2024 по 10.11.2024 на морському узбережжі у Єгипті, що підтверджується Договором на туристичне обслуговування № 72 від 11.10.2024. Загальна вартість туру на двох осіб ОСОБА_5 та ОСОБА_6 складала 52200 грн, які позивач сплатила особисто, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» від 12.10.2024.

Позивачем долучено довідку адміністратора ПП «Академія Хакер», в якій вказано, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , отримувала освітні послуги від ПП «Академія Хакер», за які було сплачено грошові кошти у розмірі 1875 грн. Також у матеріалах справи наявні платіжні інструкції про оплату за послуги ПП «Академія хакер» від ОСОБА_7 на загальну суму 1875 грн.

На підтвердження того факту, що ОСОБА_7 є рідною сестрою позивача, остання надала копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , копію свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 .

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

У відповідності до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно частини 2 статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частинами 1-3 статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно із частиною 1 статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Відповідно до частини 2 статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Аналіз наведених норм закону вказує на те, що базові постійні потреби дитини покриваються за рахунок аліментів. Проте, в окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку або хронічну хворобу, тощо.

Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких обставин підлягає доведенню особою, яка пред`явила такий позов.

Наявність додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів і обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і при стягненні аліментів відповідно до статтей 181 і 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04 грудня 2019 року в справі № 320/383/19 (провадження № 61-18284св19) та 09 вересня 2019 року в справі № 344/5315/18 (провадження № 61-6722св19).

В пункті 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", звернуто увагу судів на те, що до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що "СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Наявність саме таких додаткових витрат та у певній сумі має довести позивач, який заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь додаткові витрати на дитину, які вона уже фактично понесла у розмірі 62141,75 грн..

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Верховний Суд у постанові від 30 січня 2019 року у справі №205/4622/16-ц вказав на те, що відвідування дитиною спортивної секції та дитячого гуртка малювання не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини.

Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі №520/12681/17 зазначив, що придбання планшета не розглядається як додаткові витрати, якщо необхідність такого придбання не зумовлена особливими обставинами.

Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення додаткових витрат, які стосуються відвідування дитиною комп`ютерних курсів у ПП «Академія Хакер», на підтвердження чого надала платіжні інструкції на загальну суму 1875 грн., сплачені ОСОБА_7 , суд вважає, що ці витрати не є додатковими витратами на дитину в розумінні ст. 185 СК України.

Відвідування секцій і позашкільних закладів не є додатковими витратами у розумінні вимог СК України та охоплюються розміром аліментів, що стягуються з одного з батьків на утримання дитини. Позивачем не було надано суду доказів, підтверджуючих наявність у дочки особливих здібностей, розвиток яких обов`язково потребує відвідування комп`ютерних курсів (особлива схильність дитини до навчання).

Крім того, умовою для стягнення частини вартості таких витрат з іншого з батьків є обов`язкове спільне рішення батьків щодо вибору напрямку розвитку дитини. Позивачем таких обставин не доведено.

Позивач також вказувала, що придбала для дитини мобільний телефон «Xiaomi Redmi 13», вартість якого становила 4999 грн., на підтвердження чого надала відповідний розрахунковий документ.

Так, жодним чином позивачем не підтверджено факт придбання саме нею мобільного телефону та саме для дитини дочки ОСОБА_3 , що було викликано особливими обставинами, зокрема, як неможливість навчання без мобільного телефону, тощо.

Заявлені позивачем вимоги про стягнення додаткових витрат на придбання мобільного телефону є звичайними витратами та не пов`язані із особливими обставинами.

Позивач вказує, що її дочці ОСОБА_3 надавалися стоматологічні послуги та вона за її лікування сплатила грошові кошти в загальному розмірі 3700 грн, що підтверджується товарними чеками від 07.10.2024, 09.10.2024, 10.10.2024, 14.11.2024, 28.02.2024.

Оцінюючи надані докази, як на факт необхідності додаткових витрат, суд вважає, що позивач не довела тяжкість захворювання, що у свою чергу призвело до звернення до закладу для отримання дитиною стоматологічних послуг.

Суд звертає увагу на те, що до матеріалів справи долучені лише товарні чеки, які свідчать про оплату стоматологічних послуг, однак в матеріалах справи відсутні будь-які епікризи та медичні висновки, які б вказували на критичність звернення до лікаря та не свідчить про наявність особливих обставин, які потребують додаткових витрат.

Відповідно до вимог закону, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою. А отже витрати, зазначені позивачем, є поточними витратами на утримання дитини, входять до складу аліментів призначених до щомісячного стягнення, і не належать до додаткових витрат в розумінні ст. 185 СК України.

Витрати на несистематичну потребу в обстеженні та лікуванні, на які посилається позивач, не відносяться до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Вказані витрати зумовлені звичайними (поточними) потребами дітей, які покриваються за рахунок щомісячного розміру аліментів, які надаються на харчування, лікування, одяг, придбання речей, необхідних для розвитку й виховання дитини, реалізації її здібностей, та аналогічної суми коштів за рахунок позивача, а тому не можуть бути стягнуті з відповідача у якості додаткових витрат.

Що стосується стягнення додаткових витрат на санітарно-курортне лікування, то слід зазначити наступне.

З наданих позивачем медичних документів, судом встановлено, що дитина ОСОБА_3 за станом здоров`я потребує санітарно-курортного лікування в профільному санаторії (1 раз на рік) та 1 раз на рік оздоровлення на морському узбережжі.

З 05.08.2024 по 15.08.2024 дитина ОСОБА_3 перебувала на санітарно-курортному лікуванні ДП «Санаторій Шаяни», що підтверджується дослідженими судом доказами. Вартість путівки становила 9652,50 грн. Разом з цим витрати на дорогу до санаторію в загальному розмірі склали 1257,80 грн.

Також з 04.07.2024 по 11.07.2024 дитина ОСОБА_3 перебувала разом з позивачем на оздоровленні на морському узбережжі у Греції, та позивачем понесені у зв`язку з цим витрати у загальному розмірі 50600 грн. При цьому, у договорі № 16 на туристичне обслуговування від 17.04.2024 вказано, що програма туристичного обслуговування стосується двох осіб: ОСОБА_1 та ОСОБА_3 . Тому судом враховується, що витрати на дитину на оздоровлення у Греції складали половину вартості оплати туристичного продукту, а саме 25300 грн.

Разом з тим, суд вважає, що ОСОБА_1 не надала доказів наявності виключних обставин, які є підставою для стягнення з відповідача додаткових витрат з оплати повторного перебування дочки ОСОБА_3 на оздоровленні на морському узбережжі у Єгипті з 03.11.2024 по 10.11.2024.

Крім того суд звертає увагу на те, що виховання дитини передбачає спільне забезпечення батьками її інтересів та розвитку, одночасно батьки між собою повинні обумовлювати та узгоджувати не обов`язкові та відворотні витрати, а також обговорювати та погоджувати додаткові витрати, які не викликані особливими обставинами і можуть в майбутньому призвести до виникнення спору. В іншому випадку такий тягар витрат може залишитися понесеним за тим з батьків, хто самостійно прийняв таке рішення і не довів, що ці витрати викликані особливими обставинами та можуть бути відшкодовані згідно із законом іншим з батьків.

За приписами частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Зазначені вимоги закону стосуються і відповідача, оскільки він як сторона у справі, також повинен довести ті обставини, на які він посилається тільки уже як на підставу своїх заперечень. І такі обставини відповідачем також повинні бути доведені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами.

Доказів наявності обставин для звільнення відповідача від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину чи зменшення розміру його участі у додаткових витратах на дитину відповідачем суду не надано.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи обставини даної цивільної справи, суд дійшов висновку, що витрати, які стосуються перебування дитини на оздоровленні на санітарно-курортному лікуванні ДП «Санаторій Шаяни» та на морському узбережжі у Греції, що відповідають рекомендаціям, які зазначені у медичних документах, є додатковими витратами на дитину, тому відповідач ОСОБА_2 , як батько дитини зобов`язаний брати участь у таких витратах, тому із нього на користь позивача підлягає стягненню половина понесених позивачем вказаних витрат у розмірі 18105 грн. 15 коп.

В іншій частині вимог позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, оскільки заявлені нею інші понесені витрати на дитину, виходячи із аналізу ст. 185 СК України, не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини чи її хворобою).

За змістом п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір у справах у справах про оплату додаткових витрат на дитину позивачі від сплати судового збору звільняються.

Виходячи з наведеного, із відповідача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України у дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 78, 89, 259, 263, 265, 280-281, 352 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_7 , понесені додаткові витрати на неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 18104 (вісімнадцять тисяч сто чотири) грн. 75 коп.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , на користь держави судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому копії рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя Валентина Леонідівна Гудзенко