У Х В А Л А

ПРО ПОВЕРНЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ

Справа № 609/329/25

2/609/225/2025

23 квітня 2025 року суддя Шумського районного суду Тернопільської області Катерняк О.М., ознайомившись із позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитними договорами,-

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до Шумського районного суду Тернопільської області із позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитними договорами.

Ухвалою судді Шумського районного суду Тернопільської області від 07 квітня 2025 року вказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк з дня отримання ухвали про залишення позову без руху для усунення виявлених недоліків, оскільки позивачем було сплачено судовий збір лише за однією вимогою, у той час як позов містить шість самостійних вимог з різними предметами спору. Крім того, зазначено, що стороною позивача не зазначено доказів, що підтверджують факт отримання та користування відповідачем позичковими коштами за вказаними в позовній заяві договорами, не надав копій первинних документів, які підтверджують факт перерахування кредитором відповідачу кредитних коштів, виписки по картковому рахунку відповідача, виписки по особових рахунках, які підтверджують як нарахування позичальнику заборгованості по позиції та відсотках за користування кредитом так і сплатою позичальником коштів в рахунок погашення заборгованості по укладених договорах, доказів підтверджуючих сплату позивачем коштів по укладених договорах факторингу.

21 квітня 2025 року на адресу суду, через систему «Електронний суд», надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» Канак М.С. про усунення недоліків, в якій представник зазначив, що позивачем подано одну позовну заяву, в якій об`єднано позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача за шістьма договорами, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, а саме: всі шість правочинів укладені з одним відповідачем; право вимоги заборгованості до відповідача за всіма кредитними договорами перейшло до одного позивача; всі позовні вимоги подані одним позивачем до одного й того самого відповідача; всі позовні вимоги мають однорідний характер (стягнення кредитної заборгованості) та регулюються одними і тими ж нормами чинного законодавства України. Отже, ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулося до суду з позовною заявою до одного і того ж відповідача, в якій об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою, підставою виникнення, однорідністю позовних вимог та поданими доказами. Вважає, що об`єднання в одному позові декількох однорідних позовних вимог сприяє економії процесуальних засобів і є перешкодою для прийняття судом протилежних рішень.

Разом із тим, представник позивача зазначив, що в разі, якщо суд доходить висновку, що розгляд в одному провадженні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за шістьма договорами ускладнює вирішення справи, суд може з власної ініціативи виділити в окреме провадження позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Також позивач вказав, що відповідно до п.3 ч.6 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір», у разі роз`єднання судом позовних вимог судовий збір, сплачений за подання позову, не повертається і перерахунок не здійснюється. Після роз`єднання судом позовних вимог судовий збір повторно не сплачується.

Представник позивача просить суд: долучити дану заяву про усунення недоліків до матеріалів справи та прийняти її до розгляду; відкрити провадження по даній цивільній справі; розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного судового провадження; розгляд справи провести за відсутності представника позивача; рішення суду за результатами розгляду справи направити ТОВ «ФК «ЄАПБ» поштою або на електронну пошту .

Стосовно надання доказів, які зазначені в ухвалі суду про залишення позову без руху, представником позивача нічого не представлено.

Проаналізувавши заяву про усунення недоліків, документи, що додані до неї, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Разом із тим, доводи представника позивача, що зазначені ним у заяві про усунення недоліків, - не є підставою для висновку про те, що стороною позивача сплачено судовий збір в повному обсязі.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху було вказано на необхідність доплатити судовий збір, при цьому наведено обґрунтування. Однак позивачем на виконання вказаної ухвали не додано доказу на підтвердження доплати ним судового збору, тим самим не усунуто недоліків, на які вказано в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

Зі змісту ст.6 Закону України «Про судовий збір» слідує, що судовий збір сплачується за кожну позовну вимогу майнового та немайнового характеру, тобто за правилами даної статті судовий збір сплачується за кожну вимогу. У разі пред`явлення кількох вимог, сума судового збору може сплачуватися однією сумою, але із урахуванням сумарного складання всіх вимог.

Відповідно до ч.6 ст.188 ЦПК України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства. Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2 роз`яснено судам, що роз`єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог може мати місце лише за умови, що їх сумісний розгляд ускладнює вирішення справи. У разі роз`єднання позовів підставою для провадження щодо вимог, виділених у самостійне провадження, є ухвала суду про роз`єднання позовів і копія пред`явленого позову.

При цьому слід зауважити, що процесуальний порядок передбачає можливість об`єднання і роз`єднання кількох позовних вимог одного провадження, якщо маються однорідні вимоги кількох позивачів до одного й того відповідача чи однорідні вимоги одного позивача до кількох відповідачів.

Однак, зазначаючи в поданій заяві на виконання ухвали суду про залишення позову без руху про можливість суду роз`єднати заявлені позивачем у даному цивільному позові позовні вимоги, представником позивача не заявлено та не зазначено за яку саме вимогу ними сплачено судовий збір.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.1 ст. 188 ЦПК України, в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Підстава позову це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення цивільного спору.

Відповідно, Позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. Однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

Як на правову підставу вимоги про стягнення заборгованості Позивач у своїй позовній заяві посилається на статтю 1054 Цивільного кодексу України, відповідно до якої за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Загальний розмір заборгованості визначено Позивачем як суму основної заборгованості за шістьма кредитними договорами, що були укладені між Відповідачем та різними кредиторами, і процентів, які нараховані відповідно до умов укладених договорів.

Водночас кожна кредитна операція є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення у сторін цього правовідношення цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності порушень, які були допущені як під час укладення відповідного кредитного договору, так і при його виконанні, то вони утворюють окремий склад цивільно-правового правовідношення, що характеризується самостійними цивільно-правовими наслідками. Встановлення обставин вчинення кожної з цих операцій засвідчується доказами, які не є пов`язаними між собою (різні кредитні договори, різні докази виконання сторонами прийнятих зобов`язань тощо).

Повертаючись до фактичних обставин цієї справи, Суд враховує, що вимоги про стягнення заборгованості за кожним окремим кредитним договором є самостійними вимогами, які не пов`язані ні підставами виникнення (різні кредитні договори), ні поданими доказам (різні платіжні доручення про перерахування коштів як на виконання кредитних договорів, так і на виконання договорів факторингу, різні реєстри боржників) та не є основними і похідними одна від одної, оскільки від задоволення одних не залежить задоволення інших.

Аналогічну за змістом правову позицію стосовно порядку об`єднання і роз`єднання позовних вимог було викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.10.2020 №910/7186/19.

Також Верховний Суд у своїй постанові від 15.02.2019 № 910/11811/18 зауважив, що кожна кредитна операція є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності порушень, які були допущені як під час укладення відповідного договору, так і при його виконанні, утворюють окремий склад цивільно-правового прововідношення, що характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками. Встановлення обставин вчинення кожної з цих операцій засвідчується доказами, які не є пов`язаними між собою (кредитні договори, договори забезпечення, тощо).

Отже, кожна із вимог про стягнення шкоди, заборгованості є самостійною вимогою.

Заява, яка складається з декількох самостійних позовних вимог, у разі недотримання форми і змісту позову в певній частині самостійних вимог тягне за собою не відповідність формі і змісту позовної заяви в цілому.

Підсумовуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовну заяву разом з додатками слід повернути, оскільки позивач у встановлені строки виявлені недоліки не усунув, а також з відповідною заявою про продовження встановлених судом процесуальних строків у визначеному процесуальним законом порядку не звернувся.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Європейський суд зазначає, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави («Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001 року).

У відповідності до ч.3 ст.185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачу.

Враховуючи викладене, вищезазначену позовну заяву слід вважати неподаною та повернути позивачу.

Окрім цього, вважаю за доцільне роз`яснити позивачу, що відповідно до ч.7 ст.185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення такої.

В зв`язку з наведеним, повернення заяви не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, оскільки, після усунення вказаних вище невідповідностей вимогам закону, позивач має право повторного звернення до суду із вказаною заявою.

У відповідності до положень п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір», яка регламентує повернення судового збору за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги, позивач має право заявити клопотання про повернення сплаченої суми судового збору.

Керуючись ст.293, 294, 185 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитними договорами - повернути позивачу.

Роз`яснити представнику позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви, а також право заявити клопотання про повернення сплаченої суми судового збору.

Копію ухвали надіслати позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів».

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали суду безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду складена та підписана 23 квітня 2025 року.

Суддя: Оксана КАТЕРНЯК