Провадження № 2/752/3269/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі: головуючого - судді - Машкевич К.В., за участю секретаря - Зінченка Д.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом і просить стягнути з відповідача:

- 16 024, 67 грн. матеріальної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди;

- 10 000, 00 грн. в відшкодування моральної шкди.

Посилається в позові на те, що 27 квітня 2023 року на Кільцева Дорога, 1Б в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: Renault Logan, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, та Peueot 301, р.н. НОМЕР_2 , який належить їй на праві власності,під керуванням ОСОБА_4 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Голосіївського районного уду м.Києва від 18 травня 2023 року винним дорожньо-трансортні пригоді визнаний відповідач.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована ТОВ`Страхова компанія`Кредо» відповідно до Поліса ОСЦПВВНТЗ № ЕР/211455402 з франшизою в розмірі 3 200, 00 грн.

ТОВ`Страхова компанія`Кредо» було виплачено страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу та за вирахуванням франшизи.

Натомість відповідачем розмір заподіяної шкоди відшкодований не був.

Згідно із Звітом №3009659/23 від 02 травня 2023 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу становить 19 695, 33 грн., за вирахуванням фрашизи - 16 495, 33 грн.

Повна вартість відновлювального ремонту становить 27 371, 49 грн.

Згідно з Рахунком на оплату СФ-01/03 від 03 траня 2023 року загальна і повна вартість фактичних витрат на здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу складає 32 520, 00 грн.

З Акту здачі-приймання виконаних робіт №01/03 выд 18 серпня 2023 року випливає, що позивачка виконала ремонт транспортного засобу та понесла витрати у розмірі повної вартості відновлювального ремонту в сумі 32 520, 00 грн., з яких страховиком сплачено 16 024, 67 грн. за вирахуванням франшизи та коефіцієнту фізичного зносу.

Тобто, різниця між сплаченою сумою страхового відшкодування та понесеними нею витратами на ремонт автомобіля становить 16 024, 67 грн., які мають бути відшкодовані відповідачем.

Крім того, діями відповідача та пошкодженням належного їй транспортного засобу внаслідок ДТП, яка мала місце з вини відповівдача, вона зазнала моральних страждань.

Вона перенесла стрес у зв`язку з пошкодженням її майна. через неможливість використовувати транспортний засіб за призначенням та необхідність витрачати час на його відновлення.

З урахування цього, просить задовольнити позов.

Позов був зареєстрований судом 10 грудня 2024 року після надходження за підсудністю із Деснянського районого суду м.Києва та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 16 грудня 2024 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу та третій особі додатково копію позовної заяви з додатками.

Відповідно до ст.187 ЦПК України відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позов, третій особі пояснень на позов.

Направлені судом документи на адресу відповідача повернулися без вручення в зв`язку з відсутністю адресата, а на адресу третьої особи за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Згідно з ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Велика Палата Верховного Суду в п.п.78 -82 постанови від 08 червня 2022 року в справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21) зазначила про необхідність застосування при вирішенні справ інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права).

Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення.

Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

За таких підстав суд вважає за необхідне в порядку аналогії закону застосувати норму ст.128,130 ЦПК України, які регулюють порядок вручення судових повісток.

Відповідно до п. 3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Виходячи з цього, відсутності адресата за міцем знаходження, суд вважає відповідача обізнаним про наявність спору в провадженні суду та його предмет.

Станом на день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав.

З урахуванням цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній доказами.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За змістом ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Судом встановлено, що 27 квітня 2023 року на вул. Кільцева Дорога, 1Б в м.Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортних засобів: Renault Logan, р.н. НОМЕР_1 , під керуванням відповідача, та Peueot 301, р.н. НОМЕР_2 , який належить на праві власності позивачці,під керуванням ОСОБА_4 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень.

Постановою Голосіївського районного уду м.Києва від 18 травня 2023 року винним дорожньо-трансортні пригоді визнаний відповідач.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована ТОВ`Страхова компанія`Кредо» відповідно до Поліса ОСЦПВВНТЗ № ЕР/211455402 з франшизою в розмірі 3 200, 00 грн.

ТОВ`Страхова компанія`Кредо» було виплачено страхове відшкодування у розмірі вартості відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу та вирахуванням франшизи в розмірі 16 495, 33 грн. , яке було перераховане на рахунок ФОП ОСОБА_3 .

Згідно із Звітом №3009659/23 від 02 травня 2023 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу становить 19 695. 33 грн., за вирахуванням фрашизи - 16 495, 33 грн.

Повна вартість відновлювального ремонту становить 27 371, 49 грн.

Згідно з Рахунком на оплату СФ-01/03 від 03 траня 2023 року загальна і повна вартість фактичних витрат на здійснення відновлювального ремонту транспортного засобу складає 32 520, 00 грн.

З Акту здачі-приймання виконаних робіт №01/03 від 18 серпня 2023 року вбачається, що позивачка понесла витрати у розмірі повної вартості відновлювального в сумі 32 520, 00 грн.

Тобто, різниця між сплаченою сумою страхового відшкодування та понесеними позивачкою витратами на ремонт автомобіля становить 16 024, 67 грн.,

( а.с. 22 - 30; 32 - 33; 36 - 37; 47; 52 - 57 )

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом.

Такими чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає.

Як зазначено вище, цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Згідно із ст.3 Закону обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Статтею 9 Закону встановлено, що страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

В п.22.1 ст.22 Закону визначено, що разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Таким чином, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана, в тому числів, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Пунктом 32.7 ч.1 ст.32 Закону встановлено, що шкоду, пов`язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує.

Крім того, відповідно до п.12.1 ст.12 Закону розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

В постанові Великої Палати Верховного Суду в справі №147/66/17 від 09 листопада 2021 року зазначено, що основний тягар відшкодування шкоди, спричиненої за наслідками ДТП, повинен нести страховик, та саме він є належним відповідачем у справах за позовами про відшкодування шкоди в межах страхової суми.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика (страховика) не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

При вирішенні спору суд враховує наступне.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

З урахуванням викладеного вище, встановленої рішенням суду вини відповідача в дорожньо-транспортній пригоді, виплату частини страхового відшкодування страховиком відповідача, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

В п.п.3,5,9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 січня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що діями відповідача позивачці були завдані моральні страждання пошкодженням належного їй майна, а також душевних страждань, перенесених під час ДТП внаслідок порушення правил безпеки руху з боку відповідача.

З урахуванням цього суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивачки в цій частині в розмірі 5 000, 00 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову, з відповідача на користь позивачки підлягає тягненню 1957, 00 гр. судового збору.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 22, 23,1166, 1187, 1192, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76 - 82, 133, 141, 259, 263 - 265, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 16 024, 67 грн. матеріальної шкоди, 5 000, 00 грн. в відшкодування моральної шкоди та 1 957, 00 грн.судового збору.

В решті позову відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач 1: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: невідомий.

Третя особа: Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_3 , фактичне місце перебування: АДРЕСА_4 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 квітня 2025 року.

Суддя К.В. Машкевич