Справа № 183/9715/24
№ 2/183/1455/25
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2025 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:
головуючої судді Сороки О.В.,
секретаря судових засідань Аніськової А.В.,
розглянувши, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Стислий виклад позицій сторін.
В обґрунтування свого позову позивач посилається на те, що 19 травня 2021 року ОСОБА_1 уклав з Акціонерним товариством «Таскомбанк» кредитний договір № 002/10258457-СК_SB шляхом акцептування публічної пропозиції АТ «Таскомбанк», яка розміщена на відповідному веб-сайті та приєднання до умов Договору.
Строк дії кредитного ліміту за кредитним договором становить 365 днів з моменту повідомлення Банком про факт встановлення кредитного ліміту. При цьому після закінчення зазначеного періоду, строк дії кредитного ліміту автоматично пролонгується, окрім випадків, коли банк прийняв рішення не продовжувати строк дії кредитного ліміту або направлення клієнтом Банку письмової заяви про відмову від користування кредитної лінії та/або закриття поточного рахунку.
На підставі договору факторингу № Н1/11/15-Ф від 28.02.2024 року, укладеного між ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» та Акціонерним товариством «Таскомбанк», первісний кредитор передав (відступив) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, в тому числі і за договором з ОСОБА_1 .
Таким чином, ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» наполягає на тому, що набуло права вимоги до відповідача за кредитним договором № 002/10258457-СК_SB від 19 травня 2021 року.
Зазначену суму заборгованості позивач просив стягнути з відповідача в судовому порядку.
У відзиві на позов відповідач просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що поданий позивачем розрахунок заборгованості не є документом первинного бухгалтерського обліку, не може бути доказом заборгованості, а так само не підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем у позовній заяві. Крім того, відповідач заперечує підписання електронного договору засвідченим електронним підписом, як кредитором, так і ним, а наявна паперова копія заяви не може бути таким договором, в розумінні Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» (а.с. 32-42).
У відповіді на відзив позивач спростовує доводи відповідача щодо підписання договору електронним підписом, наполягає на тому, що договір про комплексне обслуговування був підписаний відповідачем власноручно, відповідачеві було відкрито поточний рахунок та видано картку, відповідно до поданої заяви (а.с. 57-66).
У запереченнях на відповідь на відзив відповідач наполягає на тому, що подані позивачем докази разом з позовною заявою не містять інформації щодо предмету доказування (а.с. 69-73).
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 18 листопада 2024 року відкрите спрощене позовне провадження по справі (а.с. 30).
Ухвалою суду від 30 січня 2025 року відмовлено відповідачеві у задоволенні клопотання про повернення позовної заяви (а.с. 55-56).
В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з клопотанням у якому просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач також звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у його відсутність.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.
Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 19.05.2021 року відповідач ОСОБА_1 подав до АТ «Таскомбанк» заяву-договір на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування (а.с. 6-7).
Ця заява договір не містить доказів присвоєння їй конкретного номеру, містить дані про те, що ОСОБА_1 ознайомився з публічною пропозицією АТ «Таскомбанк» на укладення договору про комплексне обслуговування фізичних осіб (надалі публічна пропозиція), тарифами банку, і просить відкрити поточний рахунок у гривні, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, на його ім`я та кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному додатку.
При цьому заява-договір також містить посилання на номер поточного рахунку операцій, за якими можуть здійснюватися з використанням електронних платіжних засобів, та рахунок вкладу.
28.02.2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НІ/11/15-Ф, у відповідності до умов якого, АТ «Таскомбанк» передає ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні АТ «Таскомбанк» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимог (а.с. 9-10).
Згідно з частинами 1 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 214 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частинами 1, 2 ст. 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Відповідно до вимог частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Між тим, всупереч вимогам статті 81 ЦПК України, позивачем не надано доказів того, що до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача згідно укладеного між AT «Таскомбанк» та ОСОБА_1 , виходячи з наступного.
Так, відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частин першої, сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України).
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Звертаючись до суду з позовом, представник ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» зазначав, що 19 травня 2021 року між AT «Таскомбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб № 002/10258457-СК_SB.
На підтвердження ж позовних вимог позивач долучив до позовної заяви:
- заяву-договір на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування (а.с.6-7);
- договір факторингу № НІ/11/15-Ф від 28.02.2024 року (а.с. 9-11);
- Акт приймання-передачі Реєстру прав вимог до Договору факторингу (а.с. 11);
- разом з письмовими поясненнями також подано виписку по рахунку ОСОБА_1 за період з 19.05.2021 року по 25.07.2023 року (а.с. 92-100);
- розрахунок заборгованості за кредитним договором № 002/10258457-СК_SB (а.с. 8).
Між тим, до матеріалів справи позивачем не було надано самого Кредитного договору від 19 травня 2021 року № 002/10258457-СК_SB.
Так, у матеріалах справи наявна підписана відповідачем ОСОБА_1 заява- договір на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування, проте доказів акцепту такої оферти матеріали справи не містять.
Відсутність у матеріалах справи укладеного та підписаного усіма сторонами договору кредиту позбавляє суд можливості встановити чи було взагалі обумовлено сторонами умови кредитного договору, строк його дії, кредитний ліміт, проценти за користування кредитом, тощо.
У ч.1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України).
Згідно з ст.83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76-82, 89, 141, 263, 265, 280 ЦПК України, суд, -
За таких обставин, виходячи з наведеного, суд приходить до переконання про відмову у задоволенні позову через недоведеність наявності укладення узгодженого між сторонами кредитного договору.
Питання щодо судових витрат належить вирішити, у відповідності до ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,76-82,89,141,263,265 ЦПК України, суд, -
Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» у задоволенні позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Європейська агенція з повернення боргів» , адреса: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення виготовлене 23 квітня 2025 року.

Суддя Сорока О.В.