Справа № 638/9861/24
Провадження № 2/638/1084/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд міста Харкова в складі головуючої судді Штих Т.В за участі секретаря Василенко А.А., розглянувши у підготовчому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення в порядку розгляду клопотань відповідачки,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського районного суду міста Харкова знаходиться вказана цивільна справа.

Сторони оповіщені про час та місце проведення підготовчого судового засідання по справі, в судове засідання з`явилися.

22 квітня 2025 року від відповідачки надійшли клопотання, де вона просила виключити з числа доказів висновку експерта щодо моральних страждань позивачки з виключенням витрат на його проведення, виключення з числа судових витрат витрати на правничу допомогу, про виключення з судових витрат матеріальної шкоди, про виключення витрат на поштові витрати та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування вказаних клопотань позивачка посилалась на невідповідність чинному законодавству даних експертного висновку, а також просила виключити судові витрати позивачки, так як вона має право на безкоштовного адвоката, поштова кореспонденція від представника позивача приходить на іншу адресу, вона не отримує її, а витрати на експертне дослідження не можуть бути витратами, так як експертиза проводилась з захисником, і саме захисник заповнював форми для експерта.

Представник позивачки просив відмовити у вказаних клопотаннях, зазначив, що на даній стадії підготовчого розгляду, вказані питання не можуть вирішуватися.

Представник відповідачки просила задовольнити вказане клопотання.

Також відповідачка звернулась з клопотанням про витребування кримінального провадження № 0001217 від 26.03.2018 з Шевченківської окружної прокуратури м. Харкова, зазначила, що у даному кримінальному провадженню вона визнана потерпілою, тому для повноти розгляду вказаної цивільної справи необхідно дослідити вказані матеріали кримінального провадження. Відповідачка просила також витребувати фінансові докази позивачки, зазначаючи, що податкова служба України повинна надати інформацію про доходи позивачки, а Пенсійний Фонд України повинен надати інформацію про виплати позивачці. Також відповідачка просила витребувати від ДУ « Український державний науково-дослідний інститут медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я» усі матеріали, на підставі яких позивачці ОСОБА_1 була встановлена інвалідність, а також витребувати від ТЦК та СП дані про можливе отримання її чоловіком відстрочки від мобілізації у зв`язку зі станом здоров`я дружини. В обґрунтування вказаних клопотань зазначила, що дослідження вказаних документів забезпечить ґрунтовний розгляд цивільної справи.

Представник позивачки просив відмовити у вказаних клопотаннях, зазначив, що вказані документи не мають стосунку до розгляду вказаної цивільної справи, а у випадку, якщо відповідачка вважає, що її права порушені, вона може у встановлений законом порядок звернутися до суду за захистом своїх прав в іншому цивільному провадженні.

Представник відповідачки просила задовольнити вказані клопотання, зазначила про необхідність їх задоволення для належного розгляду вказаної цивільної справи.

Також відповідачка звернулась до суду з клопотанням про обов`язкову участь позивачки при розгляді вказаної цивільної справи. Вважала, що лише позивачка може повідомити яку саме моральну шкоду їй завдано.

Представник позивачки зазначив, що позивачка потерпає від страждань і не хоче наражатися на ще більші страждання, відвідуючи судові засідання, представник позивачки повідомив, що позивачка скористалась своїм правом бути представленою у суді представником, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Представник відповідачки підтримала вказане клопотання.

Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, вважає вказані клопотання такими, що не підлягають задоволенню.

Так, ч. 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. (ч. 2 ст. 137 ЦПК України)

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України)

Як зазначено у ч. 4-6 вказаної статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним судом України у рішеннях від 16.11.2000 року № 13-рп/2000, від 30.09.2009 року № 23-рп/2009.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 року визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

За змістом ст. 264 ЦПК України саме під час ухвалення рішення суд зокрема вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати.

Наразі справи знаходиться на стадії підготовчого розгляду. Питання вирішення розподілу судових витрат необхідно розглянути під час ухвалення рішення судом.

Суд також зазначає, що клопотання про виключення з числа доказів експертних висновків також вирішується під час оцінки доказів та ухваленні рішення судом на стадії судового розгляду.

Щодо витребування доказів суд констатує наступне.

Відповідно до ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

У випадку прийняття судом відмови сторони від визнання обставин суд може встановити строк для подання доказів щодо таких обставин.

Якщо зі зміною предмета або підстав позову або поданням зустрічного позову змінилися обставини, що підлягають доказуванню, суд залежно від таких обставин встановлює строк подання додаткових доказів.

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи.

У разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.

Як встановлено, ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено:

1) який доказ витребовується;

2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;

3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;

4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Сторона відповідача не довела необхідність отримання такої інформації, так як це суттєво може впливати на вирішення справи по суті.

На запитання головуючої у судовому засіданні відповідачка не змогла повідомити навіщо вказані документи у справі, та зазначила, що позов свідчить про бажання нажитися позивачкою, отримати квартиру відповідачки та її кошти.

За таких обставин суд відмовляє у задоволенні клопотань про витребування доказів.

Щодо клопотання про обов`язкову участь позивачки під час розгляду справи, суд повідомляє, що позивачка скористалась своїм правом бути представленою у суді представником- адвокатом, що відповідає вимогам ЦПК України.

Керуючись ст. 189 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити відповідачці у задоволенні клопотань про виключення доказів, судових витрат, витребування доказів, особистої явки позивачки до суду відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено 22 квітня 2025 року.

Головуюча - суддя Т. В. ШТИХ