провадження № 2/294/61/25
справа № 274/7450/24
23 квітня 2025 року м.Чуднів
Чуднівський районний суд Житомирської області у складі судді Білери І.В., за участі секретаря судового засідання Івашкевич В.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 33 898 грн 75 коп, -
Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить суд стягнути на його користь заборгованість за кредитним договором №76475646 в розмірі 17 128 грн 75 коп, з яких 5000 грн сума основного боргу, 12 128 грн 75 коп сума боргу за відсотками; та за кредитним договором №4837673 в розмірі 16 770 грн, з яких 5000 грн сума основного боргу, 11 770 грн сума боргу за відсотками.
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «БАНК») та відповідачем укладено Кредитний договір №76475646, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав 5 000 грн споживчого кредиту шляхом його перерахування на банківський картковий рахунок, який не погасив.
Крім того, 26.08.2023 між ТОВ «БАНК» та відповідачем укладено Кредитний договір №4837673, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав 5 000 грн кредиту шляхом його перерахування на банківський картковий рахунок, який не погасив.
14.06.2021 між ТОВ «БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ЄАПБ») укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно п. 1.1 якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «БАНК» за плату, а останнє відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, що оформляється згідно з додатком 1 та є невід`ємною частиною договору.
На підставі укладеного договору факторингу №14/06/21 у позивача виникло право вимоги до відповідача за вищезазначеними договорами позики, включаючи тіло кредиту та нараховані проценти за його користування.
Ухвалою суду від 11.03.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу надано строк для подачі відзиву на позовну заяву.
У судове засідання 23.04.2025 сторони не з`явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином шляхом направлення повістки за адресою місця знаходження позивача та за зареєстрованим місце проживання відповідача.
У матеріалах позовної заяви наявна згода позивача про ухвалення судом заочного рішення за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд, враховуючи, що одночасно існують умови щодо належного повідомлення відповідача про дату, час і місце судового засідання, не з`явлення в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин відповідача, неподання ним відзиву, наявність згоди позивача на заочне вирішення справи, дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.
Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 26.08.2023 між ТОВ «БАНК» та відповідачем укладено Кредитний договір №76475646, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав 5 000 грн кредиту шляхом його перерахування на банківський картковий рахунок, який підписано відповідачем електронним цифровим підписом.
Пунктом 1 кредитного договору передбачено, що ТОВ «БАНК» зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк (з 26.08.2023 по 25.09.2023) шляхом їх перерахування на банківський рахунок відповідача із використанням реквізитів електронного платіжного засобу, а позичальник зобов`язується повернути таку ж саму суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити проценти.
Пунктами 2 та 4 договору встановлено, що фіксована процентна ставка становить 2,5%, яка нараховується щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою.
Також судом з`ясовано, що 26.08.2023 між ТОВ «БАНК» та відповідачем укладено Кредитний договір №4837673, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав 5 000 грн кредиту шляхом його перерахування на банківський картковий рахунок, який підписано відповідачем електронним цифровим підписом.
Пунктом 1 кредитного договору передбачено, що ТОВ «БАНК» зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк (з 26.08.2023 по 25.09.2023) шляхом їх перерахування на банківський рахунок відповідача із використанням реквізитів електронного платіжного засобу, а позичальник зобов`язується повернути таку ж саму суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити проценти.
Пунктами 2 та 4 договору встановлено, що фіксована процентна ставка становить за перший день користування позикою 14,71%, з другого дня користування позикою 2,5%, яка нараховується щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливу первісного строку користування позикою.
До кредитних договорів позивачем додано таблицю обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.
14.06.2021 між ТОВ «БАНК» та ТОВ «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно п. 1.1 якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «БАНК» за плату, а останнє відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників.
Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно додатку №1 та є невід`ємною частиною договору.
Пунктом 1.2 договору передбачено, що перехід права вимоги заборгованості до божників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому передачі Реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором та набуває відповідні права вимоги.
Відповідно до акту прийому передачі Реєстру боржників № 17 від 27.02.2024 ТОВ «БАНК» передав позивачу Реєстр боржників № 17, відповідно до якого ОСОБА_1 за договором №76475646 заборгував перед первісним кредитором 17 128 грн 75 коп, з яких 5000 грн сума основного боргу, 12 128 грн 75 коп сума боргу за відсотками.
Відповідно до акту прийому передачі Реєстру боржників № 19 від 27.02.2024 ТОВ «БАНК» передав позивачу Реєстр боржників № 19, відповідно до якого ОСОБА_1 за договором №4837673 заборгував перед первісним кредитором 16 770 грн, з яких 5000 грн сума основного боргу, 11 770 грн сума боргу за відсотками.
Відповідно до розрахунків заборгованості за договорами №76475646 та №4837673, які підготовлено позивачем, у ОСОБА_1 станом на 31.07.2024 наявна вищезазначена заборгованість.
Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
За правилами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
За положеннями ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Надаючи оцінку наданим позивачем доказів на підтвердження своїх вимог, суд дійшов висновку, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження фактичного виконання первісним кредитором кредитного договору, зокрема з матеріалів справи не вбачається отримання відповідачем кредитних коштів від ТОВ «БАНК». Крім того, відсутні виписки по рахунках відповідача, з яких можна було б встановити порядок здійснення ОСОБА_1 платежів з метою погашення боргу та порядок нарахування відсотків за тілом кредиту. Зазначене не дає можливості суду перевірити, чи відбувся факт перерахування в дійсності коштів позичальнику, чи користувався кредитними коштами відповідач, а також з`ясувати структуру заборгованості.
Відповідно до п. 5 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ № 254 від 18.06.2003, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ № 75 від 04.07.2018, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо наявності заборгованості у відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами.
До такого правового висновку дійшов Верховний Суд при розгляді цивільної справи №200/5647/18 в постанові від 16.09.2020.
Сам факт укладення (підписання) кредитного договору не є достатньою підставою вважати, що позичальник отримав грошові кошти (кредит) і у нього виникло зобов`язання повернути їх та сплатити проценти, оскільки зі змісту ст. 1054 ЦК України та п. 1-1 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» слідує, що кредитний договір (договір про споживчий кредит) є консенсуальним договором, на виконання якого сторони зобов`язуються вчинити певні дії, зокрема, кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Факт виконання укладеного кредитного договору, зокрема обставини надання позичальнику кредитних коштів у розмірі, передбаченому кредитним договором, підлягає доказуванню.
Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, серед іншого, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що тягар доказування покладається на обидві сторони спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
На переконання суду, розрахунок заборгованості, виконаний представником ТОВ «ФК ««ЄАПБ», за відсутності жодного іншого доказу виконання кредитного договору, не задовольняє стандарту «переваги більш вагомих доказів» щодо доказування обставини отримання відповідачем у ТОВ «БАНК» кредиту на підставі кредитних договорів №76475646 та №4837673, оскільки не є первинним документом, який підтверджує укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що обставини виникнення у ТОВ «ЄАПБ» права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитними договорами №76475646 та №4837673 від 26.08.2023 не знайшли свого підтвердження у цій справі, оскільки позивачем не доведено наявність у відповідача заборгованості та розмір такої заборгованості, а тому у позові слід відмовити.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то судові витрати по справі підлягають віднесенню на сторону позивача.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 530, 549, 551, 611, 628, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280, 281 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами в сумі 33 898 грн 75 коп відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивачем апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем, або в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення - відповідачем, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя Ірина БІЛЕРА