Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року м.Львів

Галицький районний суд міста Львова у складі:

головуючого судді Мироненко Л.Д.,

при секретарі судового засідання Курилюк А.І.,

за участю:

представників позивача Школьної А.В.

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Шампіньйон» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,-

встановив:

Позовні вимоги.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріо Шампіньйон» в особі представника Школьної А.В. звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 матеріальної шкоди завданої пошкодженням автомобіля.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10 лютого 2024 року близько 12.00 години ОСОБА_3 на автомобілі марки Lexus чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , win - НОМЕР_2 , який належить ТОВ "Ріо Шампіньйон" приїхав на площу Липневу, що у місті Львові. Під`їхавши, він знайшов вільне місце для парковки та почав припарковувати автомобіль. В цей час до нього підбіг ОСОБА_2 , почав кричати, що місце для паркування є його, адже він зайняв це місце швидше. Відповідач поводив себе дуже агресивно, нецензурно лаявся та почав двома руками бити по капоту автомобіля Lexus. Такими діями відповідач ОСОБА_2 пошкодив автомобіль марки Lexus, чим завдав матеріальну шкоду ТОВ «Ріо Шампіньйон».

В подальшому, за фактом пошкодження автомобіля органом досудового розслідування було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В межах вищезазначеного кримінального провадження було призначено транспортно-товарознавчу експертизу, за результатами якої складено висновок, що завдана власнику автомобіля марки "Lexus LX500d", внаслідок пошкодження капоту, що мало місце 10.02.2024 року, шкода становить 170539,12 грн.

Позивач зазначає, що оскільки розмір завданої майну шкоди є нижчим, ніж визначений у диспозиції ч.1 ст. 194 Кримінального кодексу України, органом досудового розслідування було прийнято рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю в діянні особи складу кримінального правопорушення. Так як кримінальне провадження закрите, завдана позивачу матеріальна шкода залишається невідшкодованою, звернення з цивільним позовом в рамках кримінального провадження є неможливим, з посиланням на норми Цивільного кодексу України просить суд стягнути з відповідача майнову шкоду у розмірі 170539,12 грн., витрати зі сплати судового збору та витрати на правничу допомогу в межах цивільного провадження.

Рух справи в суді.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20.12.2024 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.

28.01.2025 року від представника відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив, у якому остання, що постановою про закриття кримінального провадження та ухвалами судів першої та апеляційної інстанції встановлено відсутність в діях ОСОБА_2 будь-якого складу кримінальних правопорушень, які було розпочато за заявами ОСОБА_3 , зокрема і встановлено відсутність умислу на вчинення будь-яких неправомірних дій відповідачем, а пошкодження автомобіля позивача відбулось внаслідок порушення вимог Правил дорожнього руху (мав місце наїзд на пішохода), відтак, у даній справі має місце відсутність складу цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 . Додатково зазначила, що відповідач, будучи інвалідом, тримав спеціальне місце на парковці для своєї дружини, яка під*їджала до нього. Натомість, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем, здійснив заїзд на «заброньоване» попередньо ним місце, відмовився показати документи що він також є інвалідом. Після наїзду автомобіля на нього, він руками намагався його зупинити, а не бив по ньому з метою спричинення шкоди позивачу.

17.02.2025 року від представник позивача Школьної А,В, до суду надійшла відповідь на відзив, у якій остання зазначила, що наявні в матеріалах справи докази у повній мірі підтверджують факт заподіяння позивачу шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача. Твердження відповідача про те, що пошкодження автомобіля позивача відбулося внаслідок порушення вимог Правил дорожнього руху (мав місце наїзд на пішохода) є надуманими та нічим не підтвердженими. Вказала, що ОСОБА_3 не притягувався до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху, будь яких відомостей на наїзд на пішохода відповідні правоохоронні органи не мають, жодних протоколів про адміністративне правопорушення на ім`я ОСОБА_3 не складено

Протокольною ухвалою суду від 25.03.2025 року було задоволено клопотання представника позивача про виклик та допит свідка.

Протокольною ухвалою суду від 17.04.2025 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів, оскільки таке було заявлено з грубим порушенням встановлених цивільним процесуальним законодавством строків, зокрема, на стадії закінчення дослідження доказів по справі. Поважних причин для поновлення пропущеного строку представником позивача суду повідомлено не було.

Позиція сторін по справі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов підтримала та просила такий задовольнити з підстав викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову повністю. Додатково зазначила, що долучені до матеріалів позовної заяви копії письмових доказів, в тому числі копія висновку експерта, складеного за результатами проведення транспортно-товарознавчої експертизи, не були засвідчені належним чином відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства, а отже є неналежними та недопустимими і до уваги судом братись не може. Тому, в матеріалах справи немає жодних доказів на підтвердження наявності та розміру збитків, заподіяних ТОВ «Ріо Шампіньйон».

Мотиви прийняття рішення судом.

На підтвердження позовних вимог, стороною позивача були надані наступні письмові докази, які були детально проаналізовані судом та встановлено наступне.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань ОСОБА_3 є кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріо Шампіньйон".

З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 вбачається, що позивач ТОВ «Ріо Шампіньйон» є власником автомобіля марки Lexus чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , vin НОМЕР_4 .

Відповідно до копії заяви про вчинення кримінального правопорушення від 01 травня 2024 року, адвокат Купець О.І. в інтересах ТОВ "Ріо Шампіньйон" звернувся до Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області із вказаною заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 194 КК України.

Згідно копії відповіді Львівського районного управління поліції №2 Головного управління Національної поліції у Львівській області №К-62/A3/40/01/06 24 від 10.05.2024 року підстав для внесення відомостей за вищезазначеною заявою до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань не встановлено.

Відповідно до копії ухвали слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 04.06.2024 року у справі № 465/4338/24 було зобов`язано уповноважену особу Львівського районного управління поліції №2 ГУНП у Львівській області внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про кримінальне правопорушення на підставі поданої адвокатом Купцем О.І., який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Шампіньйон» заяви від 01.05.2024.

З копії витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 13 червня 2024 року Львівським районним управлінням поліції №2 ГУНП у Львівській області на виконання ухвали слідчого судді Франківського районного суду м. Львова від 04.06.2024 року у справі №465/4338/24 було внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000619 за ознаками ч. 1 ст 194 Кримінального кодексу України.

Згідно копії з копії висновку експерта №СЕ-19/114-24/18281-АВ від 20.09.2024 року, складеного в рамках кримінального провадження №0000619 за ознаками ч. 1 с. 194 Кримінального кодексу України, вартість матеріального збитку станом на 10.02.2024 року, завдана власнику автомобіля марки "Lexus LX500d", чорного кольору, 2023 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_5 , внаслідок пошкодження капоту, що мало місце 10.02.2024 року становить 170539,12 грн.

Згідно з копією з копії протоколу огляду місця від 10 лютого 2024 року (з фототаблицею), проведеного за адресою: м.Львів, площа Липнева, 9, на місці, призначеному для паркування осіб з інвалідністю, виявлено автомобіль чорного кольору, марки «Lexus», реєстраційний номерний знак транспортного засобу НОМЕР_5 , із вм`ятиною на капоті, розміром 10 х 5 см та пошкодженням лако-фарбового покриття над правою передньою фарою.

З копії з копії постанови про закриття кримінального провадження №0000619 від 13.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України вбачається, що таке було закрито на підставі п.2 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні особи складу кримінального правопорушення.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням представника позивача свідок ОСОБА_3 повідомив, що є особою з інвалідністю ІІ групи пожиттєво. 10 лютого 2024 року, він керуючи, належним ТОВ «Ріо Шампіньйон» автомобілем марки «Lexus», на площі Липневій, 9 у м.Львові, знайшов вільне місце для паркування та почав паркуватись. В той час, коли він намагався припаркуватись, перед його автомобілем вибіг відповідач, почав кричати що це його місце та завдав удар по капоту авто. Коли він продовжив здійснювати дії щодо паркування, то відповідач повторно завдав декілька ударів по капоту автомобіля, чим завдав ТОВ «Ріо Шампіньйон» матеріальну шкоду. Додатково зазначив. що на момент вищевказаних подій автомобіль, яким він керував, був новим без жодних пошкоджень.

Крім того в судовому засіданні було досліджено відеофайл з назвою «О_Привокзальний на вул.Федьковича 2_2102_to_4156», на якому зафіксовано виїзд автомобіля білого кольору та появу на вільному місці відповідача ОСОБА_2 . Згодом в кадрі появляється автомобіль «Lexus», який зупиняється на проїзній частині перед вільним місцем та ОСОБА_2 . Останній корпусом свого тіла стояв саме на місці призначеному для паркування автомобіля, орієнтовно на синій розмітці, тож його місцезнаходження не дозволяло заїзд транспортного засобу без наїзду на пішохода. ОСОБА_2 одразу почав жестикулювати руками перед капотом автомобіля «Lexus», однак автомобіль продовжив рух та капотом здійснив наїзд на останнього, який подався назад, але втримався на ногах та здійснив миттєвий одиничний удар рукою по капоту автомобіля. Після цього, автомобіль «Lexus» зупинився, а ОСОБА_2 продовжував залишатися на місці. Згодом з автомобіля «Lexus» вийшов його водій, та в притул підійшов до ОСОБА_2 , після чого чоловіки продовжили сперечалися на вулиці.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно положень частини 1, пункту 1 частини 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (частина 3 ст. 22 ЦК України).

За приписами частини 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За приписами ст. 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках(ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними і допустимими доказами.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України).

Разом з тим, у відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приписами статті 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом(ст.81 ЦПК України).

Таким чином, суд зазначає, що належність доказів - це правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій.

Правила допустимості доказів визначають легітимну можливість конкретного доказу підтверджувати певну обставину у справі. Правила допустимості доказів встановлені з метою об`єктивності та добросовісності у підтвердженні доказами обставин у справі, виходячи з того, що нелегітимні засоби не можуть використовуватися для досягнення легітимної мети, а також враховуючи те, що правосудність судового рішення, яке було ухвалене з урахуванням нелегітимного доказу, завжди буде під сумнівом. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами.

У частинах другій, четвертій статті 83 ЦПК України зазначено, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно з ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до положень ч.ч. 1-6 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Перевіряючи твердження представника відповідача про недопустимість доказів сторони позивача, суд встановив, що на підтвердження позовних вимог надані копії з копій наступних документів (з матеріалів кримінального провадження №0000619 від 13.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України):

- протокол огляду місця від 10.02.2024 року з фототаблицею;

- протокол допиту потерпілого ОСОБА_3 від 13.02.2024 року;

- протокол допиту свідка ОСОБА_5 від 22.02.2024 року;

- висновок експерта № СЕ-19/114-24/18281АВ від 20.09.2024 рок;

- постанова про закриття кримінального провадження №0000619 від 13.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України вбачається, що таке було закрито на підставі п.2 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю в діянні особи складу кримінального правопорушення, -

які засвідчені представником позивача ОСОБА_4 за допомогою власного підпису та словосполученням «копія з копії вірна».

В той же час, судовим розглядом було встановлено, що представником потерпілої особи ТОВ «Ріо Шампіньйон» у вищевказаному кримінальному провадженні був ОСОБА_6 , а не ОСОБА_4 , і саме ОСОБА_6 , як учасник кримінального провадження, мав право ознайомлюватись із матеріалами такого кримінального провадження.

Суд погоджується з позицією сторони відповідача, що виготовлення копії з копій документів не передбачено положеннями цивільного процесуального законодавства, а тому подані представником позивача копії документів слід визнати недопустимими з огляду на порушення останнім вимог ч.5 ст.95 ЦПК України.

Суд враховує, що сторона позивача ні під час скерування позову до суду, ні до початку слухання справи по суті, не зверталася з клопотаннями про сприяння у отриманні належним чином засвідчених слідчим або процесуальним керівником прокурором копій матеріалів кримінального провадження №0000619 від 13.06.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України. Порядок належного засвідчення копій документів, в тому числі для працівників правоохоронних органів, встановлено у ДСТУ 4163:2020, затверджених наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» (ДП «УкрНДНЦ») від 01 липня 2020 р. № 144 з 2021-09-01).

Так, згідно п. 5.26 вказаних ДСТУ відмітка про засвідчення копії документа складається з таких елементів: слів «Згідно з оригіналом» (без лапок), найменування посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її власного імені та прізвища, дати засвідчення копії. У випадках, визначених законодавством, копії документів засвідчують відбитком печатки юридичної особи, структурного підрозділу (служби діловодства, служби кадрів, бухгалтерії тощо) юридичної особи або печатки «Для копій». Відмітку про засвідчення копії документа проставляють нижче реквізиту «Підпис» на лицьовому боці останнього аркуша копії документа. Згідно вказаного порядку, за зверненням представника позивача, слідчий міг виготовити необхідні копії документів для їх використання у якості доказів у цивільному судочинстві. У разі відмови представнику, за відповідним клопотанням, такі могли бути витребувані судом в установленому ЦПК України порядку.

Не були надані суду і копії матеріалів кримінального провадження, засвідчені уповноваженими особами, які ТОВ «Ріо Шампіньйон» отримувало як учасник кримінального провадження у статусі потерпілої особи.

Інших доказів, які б підтверджували факт заподіяння позивачу шкоди та розмір останньої, суду надано не було.

Доводи представника позивача, що договір про надання правової допомоги у кримінальному провадженні позивачем ТОВ «Ріо Шампіньйон» був укладений з адвокатським об`єднанням в цілому, а тому вона мала доступ до матеріалів кримінального провадження та могла виготовляти з них копії, судом не приймається, оскільки зазначені обставини не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що в основу рішення можуть бути покладені визнані сторонами фактичні обставини. Однак, стороною відповідача був визнаний лише факт виникнення конфліктної ситуації, а не заподіяння пошкоджень транспортному засобу, їх локалізація та характер. Вартість відновлювального ремонту представником відповідача в судовому засіданні також категорично заперечувались.

З наявного в матеріалах справи відеозапису також вбачається лише виникнення конфлікту між водіями авто, проте неможливо встановити чи були завдані ушкодження транспортному засобу, які саме та вартість їх усунення.

Показання свідка ОСОБА_3 , надані в судовому засіданні, не є належним доказом щодо підтвердження вартості відновлювального ремонту з усунення наявних на автомобілі пошкоджень.

У постанові Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 520/17947/18, постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 08 травня 2019 року у справі № 160/7887/18, Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду від 11 липня 2018 року у справі № 904/8549/17 зроблені висновки про те, що незасвідчені копії документів можуть бути належними, проте недопустимими доказами у справі.

Таким чином, судовим розглядом було встановлено, що письмові докази, додані до позовної заяви не засвідчені у встановленому порядку; позивач не зазначив, оригінали яких доказів наявні у нього та в яких осіб наявні інші докази, оригінали яких відсутні у позивача. Тобто, позивач в обґрунтування своїх позовних вимог надав докази, які суд визнає недопустимими і приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Шампіньйон» до ОСОБА_2 за їх недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд-

ухвалив:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Ріо Шампіньйон» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, відмовити повністю.

Повний текст рішення виготовлено 22 квітня 2025 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Відомості про учасників справи.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Ріо Шампіньйон», адреса: Львівська обл., Кам`янка-Бузький р-н., с. Стрептів, вул. Львівська, буд. 15, .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя Мироненко Л.Д.