Справа № 489/9927/24
Провадження № 2/489/942/25
23 квітня 2025 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого судді Микульшиної Г.А.,
із секретарем судового засідання Тищенко Д.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку,
Проте на теперішній час захистити свої права будь-яким іншим чином, ніж шляхом звернення до суду, позивач не має можливості.
Відповідно до ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.12.2024 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні; витребувано у Державного нотаріального архіву Миколаївської області копію спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Витребувані відомості надійшли на адресу суду 18.02.2025.
Згідно ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 04.03.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Дмитренко І.М. не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Від представника позивача адвоката Дмитренка І.М. 23.04.2025 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, прости ухвалення судового рішення не заперчує.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада». Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання.
Відповідач причини своєї неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав.
За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення.
Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно рішення Миколаївської міської ради від 04.03.2010 № 44/50 ОСОБА_3 надано у власність земельну ділянку площею 380 кв.м. для обслуговування житлового будинку і господарських будівель по АДРЕСА_1 (а.с. 26-27).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с. 48). Спадщину після її смерті прийняв ОСОБА_2 .
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.06.2011, виданого державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори, ОСОБА_2 на праві власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить житловий будинок АДРЕСА_1 , з відповідними прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями і спорудами (а.с. 72).
Позивач ОСОБА_1 фактично використовує вказану земельну ділянку за її цільовим призначенням з часу придбання житлового будинку за вказаною адресою, однак на теперішній час позбавлена можливості оформити своє право власності в позасудовому порядку.
Згідно вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Стаття 14 Конституції України встановлює, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.
Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Згідно з частинами першою, четвертою статті 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.
Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
При цьому, при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно з виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.
Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що з набуттям позивачем права власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, які розташовані на спірній земельній ділянці, до неї, як до нового власника цього нерухомого майна, в силу положень статей 120 ЗК України та 377 ЦК України, перейшло право власності на спірну земельну ділянку. Відповідно позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані і підлягають задоволенню.
У позовній заяві позивач ОСОБА_1 просила суд покласти судові витрати на неї, а тому, з урахуванням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд не здійснює розподіл судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України та залишеє судові витрати за позивачем.
Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265, 280 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.
Судові витрати залишити за ОСОБА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Ленінський районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Відомості про учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ;
відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .
Повний текст рішення складено 23.04.2025.
Суддя Г.А. Микульшина