ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1697/25 Справа № 233/3554/24 Суддя у 1-й інстанції - Левчук О. О. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста О. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Корчистої О.І.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу №233/3554/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2024 року,

встановив:

У червні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди.

Позов обґрунтований тим, що 17.02.2018 року позивачка дала в борг відповідачу грошові кошти в розмірі 200 000 гривень, які відповідач зобов`язалася повернути в строк до 01.06.2023 року та сплатити відсотки у розмірі 50 000 гривень, про що склала розписку, оригінал якої зберігається у позивача. Проте, у вказаний строк, відповідач грошові кошти позивачу не повернула. Просить стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 250 000 гривень.

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2024 року позовну заяву, подану від імені ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, повернуто без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати і направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що, повертаючи заяву ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що позов та клопотання про розгляд справи за відсутності позивача від імені ОСОБА_1 були підписані іншою особою, а не позивачем.

Зазначає, що вона звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_3 заборгованості за договором позики. До позову долучила оригінал боргової розписки та завірені копії паспорта та РНОКПП. Проте суд першої інстанції ухвалою від 18 жовтня 2024 року повернув заяву без розгляду, з тих підстав, що позов, клопотання про розгляд справи за відсутності позивача від імені ОСОБА_1 були підписані іншою особою, а не позивачем, оскільки відповідно до відомостей Державної прикордонної служби України ОСОБА_1 18.04.2022 виїхала за межі України через прикордонний пункт Краківець та на час надання відповіді цією службою 16.09.2024 року не поверталася на територію України.

Звертає увагу на те, що вона дійсно перебуває за кордоном в республіці Ірландія. Цивільний позов, відповідні клопотання та завірені копії документів вона підписує особисто. А потім перевізником передає своїм родичам на територію України, які засобами поштового зв`язку надсилають відповідні документи на адресу суду. Вказує, що її перебування за межами України не може скасовувати її прав як громадянина України в сфері цивільних та цивільно-процесуальних відносин. Наголошує на тому, що поштовий зв`язок між Ірландією та Україною наразі не врегульований, вона не може відправити відповідні документи безпосередньо з республіки Ірландія. Вважає, що суд першої інстанції прийняв передчасне рішення, яке не підтверджено жодними доказами.

Вказує, що суд не взяв до уваги ті обставини, що вона особисто долучала до цивільного позову завірену копію паспорта та РНОКПП та звертає увагу на те, що якби вона особисто не підписувала позовну заяву, тоді яким чином до позову інша особа могла долучити завірені копії цих документів. Наголошує на тому, що оригінали зазначених документів знаходяться у неї, вона їх нікому не передавала та не передавала жодній особі скан копії цих документів.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 2 ст. 369 ЦПК України, оскільки оскаржується ухвала суду, зазначена у п. 1 ч. 1 ст. 353 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Так, з наявних в матеріалах справи письмових доказів вбачається, що 21 червня 2024 року до суду першої інстанції надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, яка була надіслана засобами поштового зв`язку, з адреси: АДРЕСА_1 , що підтверджено поштовим конвертом. (а.с.5)

До позовної заяви додано, зокрема, копія паспорта серії НОМЕР_1 , виданий Костянтинівським МВУМВС України в Донецькій області Костянтинівським ГОУМВД України в Донецькій області 20 листопада 2000 року, копію пенсійного посвідчення Серії НОМЕР_2 ; копію Довідки про присвоєння ідентифікаційного номера НОМЕР_3 , які завірені, як стверджує ОСОБА_1 нею 15.07.2024 року. (а.с.3-4)

Відповідно відомостей, наданих Державною прикордонною службою України, які були витребувані судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 18.04.2022 13:46:48 виїхала за межі України через прикордонний пункт Краківець та на час надання відповіді 07.08.2024 року не поверталася на територію України. (а.с.24)

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 09 серпня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 04.09.2024 року на 10-00 годин. (а.с.27)

14 серпня 2024 року від позивача ОСОБА_1 на адресу суду першої інстанції надійшло клопотання, яке було відправлене засобами поштового зв`язку, в якому вона просила розглянути справу без її участі, підтримувала свої позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити, при цьому не заперечувала проти ухвалення заочного судового рішення по справі. (а.с.32).

Клопотання було направлено суду з адреси: АДРЕСА_2 . (а.с. 33).

Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 04 вересня 2024 зазначену цивільну справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 20 вересня 2024 року о 10-30 годині.

Апеляційний суд зауважує, що на час відкриття провадження по справі 09.08.2024, суду першої інстанції, відповідно до отриманих відомостей, наданих Державною прикордонною службою України, які надійшли до суду 08.08.2024 було відомо про перебування позивача поза межами України, при цьому суд не ставив під сумнів, що позовна заява та додатки до неї підписано не позивачем, а іншою особою, оскільки відкрив провадження у справі та в подальшому призначив справу до судового розгляду.

Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданих національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

Як зазначено в рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13.01.2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28.10.1998 року, надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно з позицією ЄСПЛ основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання, і держава не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Вказані обставини справи свідчать про необхідність надати позивачу можливість захистити своє право в суді. Інакший підхід був би виявом надмірного формалізму та міг би розцінюватись як обмеження особи в доступі до суду, яке захищається статтею 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Верховний Суд у постанові від 14 грудня 2022 року у справі №760/27582/17 зазначив, що залишення позовної заяви без руху можливе не виключно на стадії до відкриття провадження у справі, але й після цього. Суддя, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху. Така ухвала постановляється не пізніше наступного дня з часу встановлення недодержання таких вимог. Про залишення без руху позовної заяви після відкриття провадження у справі суд повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали. Усунення недоліків позовної заяви позивачем у строк, встановлений судом, має наслідком продовження розгляду справи. Про продовження розгляду справи суд постановляє ухвалу не пізніше наступного дня з дня отримання інформації про усунення недоліків. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, позовна заява залишається без розгляду, що відповідає правилам частин одинадцятої-тринадцятої статті 187 ЦПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно норм ч.7 ст.177 ЦПК України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Отже, суд першої інстанції, отримавши інформацію з Державної прикордонної служби України щодо відсутності позивача на території України з 18 квітня 2022 року, та маючи сумніви щодо підписання та подання позову не особисто позивачем, а іншою особою, мав вирішити питання про залишення позову без руху, виклавши в ухвалі недоліки позовної заяви і тільки в разі не усунення недоліків позивачем, суд мав би залишити позовну заяву без розгляду, а не повертати її.

Відтак, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачеві. Ухвала суду про визнання заяви неподаною та її повернення є такою, що порушує вимоги ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Відповідно п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки висновки суду про наявність підстав для повернення позовної заяви позивачу не відповідають обставинам справи та порушують норми процесуального права, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню в порядку, визначеному ст. 379 ЦПК України, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 374, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 18 жовтня 2024 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повне судове рішення складено 23 квітня 2025 року.

Головуючий О.І. Корчиста