Справа № 305/2375/23
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 березня 2025 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі:

головуючого Собослой Г.Г.

суддів Джуга О.А., Кожух О.А.

з участю секретаря Ормош О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ТзОВ"Фінансова компанія"Фінтраст Україна" та ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 05 липня 2024 року, у справі № 305/2375/23 (Головуючий: Попова О.М.)

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2023 року ТзОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_2 12 жовтня 2021 року за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 4909698 про надання споживчого кредиту. Даний кредитний договір було укладено відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених їх сайті.

Згідно умов Кредитного договору: сума кредиту (загальний розмір) складає 20000 грн.; строк кредиту 30 днів; дата повернення кредиту (11.11.2021) вказується в графіку платежів, що є додатком №1 до цього договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.

ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 20000 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача (довідка ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ»).

Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, а також не уклав угоду щодо пролонгації строку дії кредитного договору, в зв`язку з чим, а також керуючись пунктами 4.3. кредитного договору кредитний договір було пролонговано, а строк користування кредитом було продовжено на 90 календарних днів поспіль.

18 квітня 2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА» , як фактором, було укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитним договором.

ТОВ «ФК« ФІНТРАСТ УКРАЇНА» відповідно до укладеного Договору факторингу № 18.04/23-Ф перейшло право вимоги до відповідача за Кредитним договором у розмірі 65 190,00 грн., яка складається із суми кредиту 20000 грн., сума процентів за користування кредитом - 45190 грн. Також позивач просив стягнути із відповідача на свою користь інфляційні втрати - 17 666,49 грн., три відсотки річних - 3220,21 грн. судовий збір та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

20.11.2023 року від представника позивача надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог, і на підставі п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, відмовся від позовних вимог в частині інфляційних витрат та трьох відсотків річних та просили суд, стягнути з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» суму заборгованості в розмірі 65190 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2147,20 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00грн.

Рішенням Рахівського районного суду від 05 липня 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», суму заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 4909698 від 12.10.2021 року в розмірі 20000 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту, станом на 17.04.2023 року.

Стягнуто із ОСОБА_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», витрати по сплаті судового збору у розмірі 658 гривень 75 копійок, та витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Урешті позову - відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду першої інстанції ТОВ «Фінансова компанія «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду у частині відмови у стягненні заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 45 190, 00 грн. сплатити судовий збір та витрати на правову допомогу в апеляційній інстанції у сумі 4 000 грн., як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права в оскаржуваній частині, оскільки підписуючи договір, позичальник погоджується на укладення договору саме такого змісту, що фактично нівелює всі доводи стосовно невідповідності умов договору без достатніх на це доказів. Сторонами правовідносин погоджено у належній формі строк кредитування, а нарахування здійснено відповідно до погодженого строку.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 поданим ним в інтересах ОСОБА_2 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у частині задоволених позовних вимог, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні, так як первісний кредитор ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» зобов`язаний був видати позику особисто, і тільки після цього отримав би право вимагати стягнення з суми позики та відсотків на власну користь. Оскільки рух коштів від іншої особи без правових підстав (ст..1212 ЦК України), яка не є кредитодавцем по договору, не є виконання кредитором по договору, не є виконання кредитором свого обов`язку по договору і не породжує у нього права, які він міг передати позивачу. Доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні. Виписка по рахунку не є первинним документом і судом першої інстанції обґрунтовано не взято до уваги з точки зору їх належності та достатності докази позивача щодо розрахунку його вимог, які не підтверджені бухгалтерськими документами. Ненадання позивачем та первісним кредитором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» належних доказів переказу коштів є підставою відмови у позові.

Перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного висновку.

Учасники справи у судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, про що свідчать довідки про доставку їм електронного листа і їх неявка не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності відповідно до ч 2 ст. 372 ЦПК України.

Встановлено, що 12.10.2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ОСОБА_2 за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено електронний Договір № 4909698 про надання споживчого кредиту який був укладений відповідно до Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» затверджених наказом № 53-ОД від 16 січня 2020 року та розміщених їх сайті https://creditplus.ua/ru/documents. Відповідач пройшов реєстрацію в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» і Кредитний договір був укладений в електронній формі, який був підписаний ОСОБА_2 у відповідності до вимог частини 6 та 8 статті 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», а саме за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «M682693», після чого відповідач отримав кредит в сумі 20000 гривень на свою платіжну карту, що стверджується довідкою платіжного провайдера ТОВ «ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ» про перерахування коштів.

18 квітня 2023 року у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», як клієнтом, та ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», як фактором, було укладено Договір факторингу № 18.04/23-Ф, згідно з умовами якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступив ТОВ «ФК «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», права грошової вимоги за кредитним договором № 4909698, згідно витягу рестру боржників від 18.04.2023 року.

Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» повідомило ОСОБА_3 шляхом направлення на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 , зазначену при укладенні кредитного договору, відповідного повідомлення.

Відповідач частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджується карткою обліку Договору за договором № 4909698 від 12.10.2021 року за період 12.10.2021 - 17.04.2023 року.

Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, також посилається на те, що відповідач зайшов на Веб-сайт ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», де він мав змогу ознайомитись з текстом примірного Кредитного договору, Правилами, Паспортом споживчого кредиту.

Суд першої інстанції при постановленні рішення обґрунтовано вважав, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці примірний Кредитний договір, Правила, Паспорт споживчого кредиту, розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи договір про надання споживчого кредиту № 4909698 від 12.10.2021 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема щодо сплати відсотків, комісії, пені та штрафів за порушення грошового зобов`язання.

Крім цього, також слід зазначити, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки примірний Кредитний договір, Правила, могли неодноразово змінювалися в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, і кредитор міг надати до позовної заяви примірний Кредитний договір, Правила, Паспорт споживчого кредиту у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Надані позивачем Правила, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в договорі № 4909698 від 12.10.2021 року, який безпосередньо підписаний позичальником ОСОБА_2 , електронним підписом одноразовим ідентифікатором, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таким чином, у суду першої інстанції були відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір та умови нарахування заборгованості за відсотками, нарахованими за користування кредитом згідно ст. 625 ЦК України.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верхового Суду від 03.07.2019 року по справі №342/180/17.

За таких обставин, суд першої інстанції із врахуванням вимог ст..ст. 205,207,626,628,629,633,638,639,1048, 1054 ЦК України, ч 12 ст. 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», умови договору, невиконання відповідачем добровільно зобов`язань щодо повернення наданих йому кредитних коштів, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 20000 грн. та відмовив у задоволенні інших позовних вимог в іншій частині.

Судові витрати судом першої інстанції вирішено у відповідності до вимог ст.ст. 133,137,141 ЦПК України.

За таких обставин, суд першої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, із посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини і оцінка яких відображена у рішенні частково задовольнив позовні вимоги із підстав зазначених у рішенні суду.

Доводи апеляційних скарг, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи і не спростовують висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374,375,381-384 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ТзОВ "Фінансова компанія"Фінтраст Україна" та ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Рахівського районного суду від 05 липня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 07 квітня 2025 року.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом: Г.Г.СОБОСЛОЙ