БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №497/374/25
Провадження №2/497/520/25
24.04.2025 року м. Болград
Болградський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Кодінцевої С.В.,
за участю секретаря Мунтянової В.Р.,
позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Криничненська сільська рада Болградського району Одеської області в особі Органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав,
Позивач звернулася до суду з названим позовом та просить постановити рішення, яким позбавити батьківських прав відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації Краснодарського краю, Усть-Лабінського району Хутір Согласний, батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з грудня 1995 року.
За час спільного життя в них народилися двоє синів, один з яких наразі повнолітній, інший син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 неповнолітній.
З часом спільне сімейне життя з відповідачем у неї не склалось, виникли різні погляди та поняття сім`ї, шлюбні відносини, відповідач залишив сім`ю в 2015 року, у зв`язку з чим рішенням Болградського районного суду Одеської області від 25.06.2018 було розірвано шлюб між нею, позивачем та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Надалі рішенням Болградського районного суду Одеської області від 30.07.2020 було стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 (трьох тисяч) гривень, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову й до досягнення сином повноліття, тобто з 05 лютого 2020 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно.
Також нею позивачем на підставі рішення суду від 30.07.2020 року був отриманий виконавчий лист по справі № 497/165/2020 від 07.10.2020 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі.
З дня народження їх син ОСОБА_3 проживав разом з нею, позивачем в будинку розташованому за адресою: АДРЕСА_1 .
З часом їй позивачу стало відомо зі слів жителів села, що відповідач з 2015 року в с. Криничне не проживав, подався до російської федерації, так як є уродженцем Російської Федерації Краснодарського краю, Усть-Лабінського району Хутір Согласний, а тому остання розуміла, що виконати вищезазначений виконавчий лист та стягнути аліменти на дитину є неможливим.
На даний час коли в країні оголошений військовий стан вона, позивач усвідомлює, що відповідач і надалі буде ухилятись від сплати аліментів, хоча перебування в іншій країні не звільняє його від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина. На даний час позивачу невідомо де наразі перебуває та проживає відповідач.
З часу розірвання шлюбних стосунків ОСОБА_2 ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, не цікавиться його розвитком, харчуванням, лікування, участі у виховані дитини не приймає.
Протягом довгих років батько дитини ОСОБА_2 свідомо не сплачував аліменти встановлені судом, добровільно матеріальну допомогу на виховання дитини не надавав та не надає до теперішнього часу.
У зв`язку з вищезазначеним позивач змушена звернутись до суду для захисту прав та інтересів дитини та просить позбавити батьківських прав відповідача по справі.

Ухвалою суду від 18.02.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 10:00 годину 18.03.2025 року (а.с.41), про що були повідомлені сторони (а.с.42).
В підготовче засідання 18.03.2025 року:
- позивач прибула, підтримала вимоги, наполягала на їх задоволенні. Пояснила, що нею суду надано усі докази, та можливо закрити підготовче провадження і призначити справу до судового розгляду. Пояснила, що місце знаходження відповідача їй не відомо, переконана що на території України його не має;
-представник третьої особи в підготовче засідання не з`явився, однак за підписом голови Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області до суду надійшла заява про відсутність заперечень щодо позовних вимог та розгляд справи у відсутність представника (а.с.51).
18.03.2025 року проведено підготовче засідання за участю позивача та ухвалою суду від 18.03.2025 року закрито підготовче засідання по справі, призначено справу до судового розгляду на 21.04.2025 року о 10:00 годині (а.с.56) про що повідомлено сторін по справі(а.с.57)
В судовому засіданні 21.04.2025 року:
-позивач підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні, надала пояснення з підстав зазначених в позові. Стверджувала, що з 2014 року вона перестала проживати з відповідачем, який зібрав речі та пішов з дому, та у подальшому їх шлюб було розірвано. Весь цей час вона самостійно виховує сина ОСОБА_4 , забезпечує його матеріально, готує до дорослого життя. Відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до сина ОСОБА_4 , весь цей тривалий час не цікавився долею сина, його розвитком, навчанням. Відповідач залишається зареєстрованим в їх будинку, хоча фактично не проживає з 2014 року. Лише декілька разів приїжджав в с.Криничне, втім не приходив до них з сином, та не намагався відносити стосунки, побачити сина. Вона позивач має старшого сина ОСОБА_5 , 1996 року народження, який проживає і працює за межами України та допомагає їй матеріально, в тому числі щодо матеріального забезпечення і свого брата ОСОБА_4 . На переконання позивача, оскільки відповідач протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки відносно свого сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , то є всі підстави для задоволення позовних вимог;
- відповідач до суду вдруге не прибув, хоча сповіщався судом відповідно до вимог чинного законодавства за адресою свого постійного місця реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с.57). Усі поштові листи повернулися до суду без вручення з відміткою листоноші «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.47-50).
- представник третьої особи в судове засідання не з`явився, сповіщений належним чином (а.с.57). До суду вдруге надіслано заяву за підписом голови Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області про розгляд справи у відсутність представника (а.с.67).
В судовому засіданні після дослідження письмових доказів, допиту свідка, заслухання думки дитини, судом було проголошено перерву до 11:00 години 24.04.2025 року.
В судовому засіданні 24.04.2025 року за участю позивача, яка наполягала на задоволенні своїх вимог, у відсутність інших учасників судового процесу, судом завершено розгляд справи.
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи.
Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди позивача, наданої в судовому засіданні, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України.
Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.
Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.
Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).
Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.
В силу п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, зазначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини.
Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 1995 року, який згодом рішенням Болградського районного суду Одеської області від 25.06.2018 року (справа №497/534/18) - розірвано (а.с.23-25).
В період шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 (а.с.16), виданим на підставі актового запису №28 від 19 вересня 2008 року, складеним Криничненською сільською радою Болградського району (а.с.20).
Дитина зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.32). ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживає з матір`ю, в належному їй житловому будинку, знаходиться на повному її, позивача утриманні, усі витрати на одяг, взуття, продукти харчування, засоби особистої гігієни, лікувальні засоби, засоби необхідні для розвитку дитини - несе вона, позивач особисто (а.с.33).
Право власності позивача ОСОБА_1 на будинок і земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується відповідними документами, наявними у справі, в тому числі витягами з Державного реєстру речових прав (а.с.80-88).
Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 30.07.2020 було стягнуто з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженця Російської Федерації Краснодарського краю, Усть-Лабінського району Хутір Согласний, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 (трьох тисяч) гривень, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову й до досягнення сином повноліття, тобто з 05 лютого 2020 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 включно (а.с.15-17).

На підставі рішення суду від 30.07.2020 року позивачем ОСОБА_1 був отриманий виконавчий лист по справі № 497/165/2020 від 07.10.2020 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в твердій грошовій сумі (а.с.18).

Позивач за місцем проживання характеризується виключно позитивно (а.с.30). На даний час працює в ТОВ «Болград Вайнері» та має постійний дохід, має вищу освіту, веде здоровий спосіб життя. (а.с27, 30).

Позивач проживає спільно зі своїм сином. Сім`я благополучна. Відносини у сім`ї добрі, постійно піклується про дитину. Має власний приватний будинок (а.с.28-29).

Син ОСОБА_3 навчається в ліцеї Криничненської сільської ради в 10-А класі, який характеризується виключно позитивно, навчанням і вихованням дитини займається виключно мати ОСОБА_1 . Батько ОСОБА_2 у вихованні дитини участі не приймає. За час навчання в закладі освіти жодного разу не відвідував школу успіхами ОСОБА_4 не цікавився (а.с.31).

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих в житловому приміщені осіб Криничненської сільської ради Одеської області від 20.01.2025 року № 30 ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 та має склад сім`ї (а.с.32) - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та інші члени родини, які наразі не проживають, а лише зареєстровані, в тому числі колишній чоловік ОСОБА_2 .

Згідно Акту обстеження умов проживання № 1 від 15.01.2025 року сім`ї ОСОБА_1 , складеного та підписаного членами комісії Криничненської сільської ради проведеного за адресою: вул. Болградська, 38-А, с. Криничне, Болградський район, Одеська область вбачається, що для дитини створені всі належні умови для виховання та розвитку. За даною адресою проживає мати позивач ОСОБА_1 та син ОСОБА_4 (а.с.34).

На підставі Висновку Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області, з метою захисту прав та інтересів дитини, Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав батька дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв`язку з невиконанням батьківських обов`язків, про що було прийнято рішення виконавчим комітетом Криничненської сільської ради Болградського району Одеської області від 28.01.2025 №8 про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав (а.с.36-37).

В судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_6 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , є сусідом сім`ї позивача. Свідок підтвердив, що сім`ю позивача знає тривалий час, приблизно з 1985 року. Добре спілкувався з ОСОБА_7 , який приблизно в 2014-2015 роках поїхав до російської федерації до брата, де залишився. За весь цей час приїжджав в с. Криничне декілька разів. Позивач проживає з сином одна, має старшого сина ОСОБА_5 , який знаходиться за межами України, де працює та підтримує мати з братом.

Суд визнає покази свідка достовірними і приймає їх в якості докау, оскільки свідок є сусідом сторін по справі, тривалий час проживає поряд, добре знає їх сім`ю.

З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідком. Дані про його заінтересованість в результаті розгляду справи - відсутні, його показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Згідно положень ст.181 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

На виконання названої норми закону, судом заслухано думку дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який пояснив, що батька майже не пам`ятає, так як він не проживає з ним з дитинства з 5-6 років. За цей час батько з ним не спілкувався, ніколи не телефонував, не писав, не вітав навіть з днем народження, не дарував подарунків. Коли декілька разів батько приїжджав в с.Криничне, він не приходив до них з матір`ю, і він не бачив його. Тому свого батька він не знає, та підтримує заяву матері про позбавлення батька батьківських прав відносно нього, ОСОБА_4 .

Суд вважає за необхідне також зважити на думку дитини, і прийняти її до уваги, адже ОСОБА_4 є вже досить дорослим, усвідомлено підходить до становлення та дорослого життя, гарно навчається, має намір отримувати вищу освіту, спокійний та розсудливий, з великою повагою і шаною відноситься до матері, яка приділила багато сил для того, щоб його виростити і виховати, стосунки між ними досить теплі, що видно навіть на перший погляд, при цьому не розраховує на допомогу батька, який не приймає ніякої участі у його житті.

Отже, судом встановлено, що своїми діями, відповідач свідомо порушує свої зобов`язання закріплені в статті 51 Конституції України, а саме: батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України.

В принципі № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року записано: «Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення».

В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: «Держави-учасники зобов`язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи».

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 11 цього ж Закону вказано, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 вищеназваного Закону вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 15 цього ж Закону встановлено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею.

При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою що відповідач ОСОБА_2 свідомо не виконує своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2015 року.

Не піклується про свою дитину, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, взагалі не спілкується з сином (навіть в телефонному режимі) не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними належної і якісної освіти, тобто своєю бездіяльністю створює умови, які шкодять дитині.

Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 ухиляння від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов`язку, виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідача, не дивлячись на те, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить.

Виходячи з вищевикладеного, приймаючи до уваги позицію відповідача, який жодним чином не відреагував на позов, не спростував жодних доводів позивача, діючи виключно в інтересах дитини, виходячи з пріоритету якнайкращих інтересів дитини, суд вважає можливим задовольнити позов і позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд роз`яснює відповідачу, що відповідно до ст.168 СК України «Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав».

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В силу названих процесуальних вимог закону, позивач просила суд не стягувати з відповідача на її користь понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1211.20 гривень, що судом приймається до уваги.

Керуючись положенням ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 284-289, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Криничненська сільська рада Болградського району Одеської області в особі Органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 позбавити батьківських прав відносно неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копію рішення суду, після набрання ним законної сили, надіслати до Болградського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), адреса: 68702, Одеська область, Болградський район, місто Болград, вулиця Поштова, будинок 43 - для виконання.

Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст судового рішення виготовлено 25.04.2025 року.

Суддя: _____________ С.В.Кодінцева