ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Фастів

Суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Анапріюк С.П., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 381/24/25 (провадження № 2/381/455/25) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановила:

У січні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження.

17.04.2025 ОСОБА_1 подала заяву про забезпечення позову, у якій просить накласти арешт на транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» модель «PASSAT» номер шасі « НОМЕР_1 » 2009 року випуску, колір чорний, легковий універсал, що належав її сину ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про витребування з її чужого незаконного володіння транспортного засобу, який приховує відповідач та не надає відомостей про місце його перебування з метою унеможливити ухвалення та виконання рішення суду. Позивач вважає, що вона як спадкоємець має право просити суд накласти арешт на цей транспортний засіб з метою його розшуку та вилучення на підставі накладення на нього арешту рішенням суду та внесенням до реєстру відомостей про розшук. Зазначає, що арешт автомобіля сприятиме встановленню його місця знаходження та вилучення працівниками поліції, а також встановлення можливих осіб, яким це майно передала відповідач з метою його приховування. Вказує, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить розшук транспортного засобу, його вилучення та несе ризик його переміщення у невідомому напрямку.

Також позивач просить суд не застосовувати зустрічне забезпечення, оскільки вважає, що з наданих відповідачем пояснень та змісту відзиву на позовну заяву не вбачається настання для неї збитків від накладення арешту на вказаний транспортний засіб чи порушення прав відповідачки, у якої відсутні права та підстави користування чи володіння цим автомобілем

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Отже, метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову (ч. 2 ст. 150 ЦПК України).

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд надав оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

З огляду на це достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК).

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд встановив, що за змістом позову, про забезпечення якого заявник подала до суду цю заяву, підставою її звернення до суду слугувало те, що, за твердженням позивача, предмет позову транспортний засіб, що належав її загиблому сину, спадкоємцем якого вона є перебуває у чужому незаконному володіння відповідача.

Водночас до заяви про забезпечення позову позивач не додає належні докази на обґрунтування обставин, викладених в заяві, а тому суд сприймає їх критично, оскільки, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд враховує, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи та полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судового рішення або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Також суд враховує, що за змістом поданої заяви про вжиття заходів забезпечення позову позивач зазначила як підставу та мету такого звернення розшук та вилучення спірного автомобіля на підставі накладення на нього арешту рішенням суду та внесенням до реєстру відомостей про розшук. Зазначила, що арешт автомобіля сприятиме встановленню його місця знаходження та вилучення працівниками поліції, а також встановлення можливих осіб, яким це майно передала відповідач з метою його приховування. Вказала, що невжиття заходів забезпечення позову унеможливить розшук транспортного засобу, його вилучення та несе ризик його переміщення у невідомому напрямку.

За таких обставин суд дійшов висновку, що підстава звернення позивача з цією заявою не відповідає визначеній процесуальним законом меті застосування заходів забезпечення позову.

Позивач фактично здійснила підміну понять та процедур.

Суд наголошує, що забезпечення позову за своєю суттю це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються судом в ухвалі, вони діють до заміни виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Тому, подаючи заяву про забезпечення позову, недостатньо самого лише посилання на диспозицію відповідної норми процесуального права. Заява повинна бути належним чином мотивована, а її доводи ? підтверджені.

Не може бути задоволена заява про забезпечення позову, якщо позивач не надав докази, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить або унеможливить виконання рішення суду.

Суд також враховує, що застосування заходу забезпечення позову є попередньою і запобіжною мірою, такий захід може бути застосований судом лише у виняткових і дійсно необхідних випадках.

Однак, позивач не довела існування реальної небезпеки, за якої невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи неможливості виконання рішення суду у майбутньому.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви.

Проаналізувавши викладені обставини, взявши до уваги норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки доводів, зазначених заявником щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності і обґрунтованості вимог заявника, забезпечення збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 151-153, 260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 381/24/25 (провадження № 2/381/455/25) за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК