Провадження № 2/201/623/2025
РІШЕННЯ

Іменем України

17 квітня 2025 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Наумової О.С.,

за участю секретаря судового засідання Моренко Д.Г.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області, Драбинівської сільської громади Полтавського району Полтавської області (третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Орловська Валентина Георгіївна) про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

05.09.2024 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Маріупольської міської ради Донецької області, Драбинівської сільської громади Полтавського району Полтавської області, третя особа -приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Орловська Валентина Георгіївна, про визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с. 4-7).

В обґрунтування позову зазначено, що його бабуся ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 є сином померлої ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 є єдиною спадкоємницею за правом представлення, оскільки його батько ( ОСОБА_3 ) помер до відкриття спадщини.

Чоловік бабусі ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , після смерті якого бабуся прийняла спадщину.

Після смерті бабусі позивача відкрилась спадщина, яка складається з: квартири АДРЕСА_1 ; земельної частки (паю) розміром 3,83 умовних кадастрових гектари, що перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Леніна Новосанжарівського району Полтавської області.

13.11.2023 позивач звернувся до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Орловської В.Г. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його бабці ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13.11.2023 приватним нотаріусом Орловською В.Г. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивачем пропущений 6-ти місячний строк подання заяви про її прийняття, а також через відсутність документів, які підтверджують право власності спадкодавця та документів, що підтверджують родинні зв`язки.

Пізніше позивач звернувся до Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про видачу дублікату заповіту від 25.01.2021, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського округу Донецької області Слащевим А.Г.

Листом № 35518/Г-2489/15.1 від 24.07.2024 надано відповідь про те, що нотаріальна діяльність нотаріуса Слащева А.Г. не припинена, але фактично ним не здійснюється. Документи нотаріального діловодства та архів приватного нотаріуса Слащева А.Г. до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались, відомості про стан збереження архіву відсутні.

За таких обставин, отримання дублікату заповіту у нотаріуса є неможливим, тому позивач звернувся з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування.

На підставі викладеного, просив визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 на земельну частку (пай), розміром 3,83 умовних кадастрових гектари, що перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Леніна Новосанжарівського району Полтавської області; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 .

Заяви учасників процесу по суті справи.

Відповідачі правом надання відзиву відповідно до ст. 178 ЦПК України не скористалися.

Правом на надання пояснень третя особа не скористалася.

Рух справи.

Ухвалою судді Наумової О.С. від 10.09.2024 вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 52).

Ухвалою суду від 09.10.2024 витребувані докази по справі (а.с. 66-67).

Підготовче засідання у справі закрите 06.03.2025 та справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 100).

Позивач у судове засідання не з`явився, разом із позовною заявою, позивач надав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с. 46).

08.10.2024 від представника відповідача Маріупольської міської ради Донецької області - Бастриги С.М. (діє на підставі довіреності у порядку передоручення від 25.11.2021 а.с. 62) надійшла заява, в якій представник відповідача просив справу розглядати без його участі (а.с. 61).

20.03.2025 від представника відповідача Драбинівської сільської громади Полтавського району Полтавської області Лебедина Г.Л. надійшла заява, в якій представник відповідача просив справу розглядати без його участі (а.с. 104).

25.03.2025 від третьої особи - приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Орловської В.Г. надійшла заява, в якій нотаріус просила справу розглядати без її участі, позов задовольнити (а.с. 107).

Враховуючи положення ч. 1 ст. 279, ч. 2 ст. 191 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути спір за наявними матеріалами справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що сином ОСОБА_2 є ОСОБА_3 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 9 від 11.07.2024 (а.с. 18-19).

Батько позивача ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерті, видане повторно 09.07.2024 Старокостянтинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Хмельницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), серії НОМЕР_1 (а.с 10).

Родинний зв`язок між батьком позивача ОСОБА_3 і позивачем ОСОБА_1 підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно 30.03.2024 Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, серії НОМЕР_2 (а.с. 42).

Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого в.о. державним нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори Полтавської області Корнєєвим В.В. 06.11.2001, зареєстрованого в реєстрі за № 2474, ОСОБА_5 заповів ОСОБА_2 та ОСОБА_6 спадкове майно, яке складається з земельної частки (паю) розміром 3,83 в умовних кадастрових гектарах, що перебувало в колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Леніна, Новосанжарського району, Полтавської області (а.с. 11).

Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої маріупольської державної нотаріальної контори Турченко Т.П. 30.03.2018, зареєстрованого в реєстрі за № 7-159, власником 1/2 частки трикімнатної квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 (а.с. 45).

Згідно інформації з реєстру нерухомості № 408 від 08.07.2024, нерухоме майно, а саме квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у розмірі 1/2 частки належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 (а.с. 16-19).

Баба позивача ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 26.08.2022 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), серії НОМЕР_3 (а.с. 41).

Отже, після смерті баби позивача залишилось вищевказане спадкове майно.

На виконання ухвали суду про витребування доказів 09.10.2024, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Орловською В.Г. надані копії матеріалів спадкової справи № 33/2023, заведеної після смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 80-98).

Поставною приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Орловської В.Г. від 13.12.2023 відмовлено у вчинення нотаріальної дії (а.с. 28,97).

Підставою для відмови у постанові зазначено те, що ОСОБА_1 був пропущений шестимісячний строк для подання заяви про її прийняття відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України та спадкоємець має право надати відповідні документи, які підтверджують право власності спадкодавця, документи, що підтверджують родинні зв`язки та оригінал (дублікат) заповіту.

Крім того, як видно з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (запрвіти/спадкові договори) № 74709843 від 13.11.2023, заповідач ОСОБА_2 за життя склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Слащевим А.Г., номер у спадковому реєстрі 67102136, який є чинним (а.с. 92).

Як видно з копії відповіді на звернення позивача Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 35518/Г-2489/15.1 від 24.07.2024, нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Слащева А.Г. не припинена, водночас фактично ним не здійснюється. Документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Слащева А.Г. до Донецького обласного державного нотаріального архіву не передавались та не були вивезені з адреси розташування його робочого місця, відомості про стан збереження архіву відсутні (а.с. 40).

2. Мотивувальна частина

Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду.

За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно зі статтею 64 Конституції України право на судовий захист не може бути обмежене.

Правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 16.09.2015 №21-1465а15.

Відповідно до ч. 7 ст. 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний Суд розпорядженням № 1/0/9-22 від 06.03.2022 змінив територіальну підсудність судових справ Жовтневого районного суду м. Маріуполя на Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 цього ж кодексу визначає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України).

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ст. 1223 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Матеріали справи не містять даних про те, що позивач на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, а тому відсутні підстави вважати, що він прийняв спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст.1269 ЦК України).

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Отже, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України передбачені наслідки пропущення строку для прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини.

Тобто, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом.

Відповідно до листа Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, встановленому ст. 1269 ЦК, та набути право на спадщину відповідно до ч. 5 ст. 1268, статей 1296 - 1299 ЦК. Вирішення судом спору щодо визнання права власності в порядку спадкування може відбуватися лише після прийняття спадщини.

Під час розгляду справи судом не було встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, порушує права позивача, а тому суд приходить до висновку, що позов фактично спрямований на визнання права власності на спадкове майно без додержання встановленої законом процедури.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 липня 2021 року у справі № 237/2312/17 (провадження № 61-23150св19) зазначено, що «визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Можливість за відсутності правовстановлюючого документу на земельну частку (пай) в судовому порядку звернутись до суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - не замінює визначеного законом порядку прийняття спадщини шляхом своєчасного звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а за пропуском строку з поважних причин - за наявності відповідного судового рішення з цього приводу), чого позивач не дотрималась і, через що її не можна вважати такою, що прийняла спадщину після смерті своєї матері».

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивачем не вирішене питання про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини.

Щодо судового збору.

У зв`язку із тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судовий збір у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача не стягується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265, 280-283, 353 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Маріупольської міської ради Донецької області, Драбинівської сільської громади Полтавського району Полтавської області (третя особа - приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Орловська Валентина Георгіївна) про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складений 21 квітня 2025 року.

Суддя Наумова О.С.