РІШЕННЯ

іменем України

Справа №621/3494/24

Провадження 2/621/184/25

22 квітня 2025 року м. Зміїв Харківської області

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - судді В.Філіп`євої

за участі секретаря судового засідання - А.Девятерикової,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Горобець Алла Анатоліївна

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа - Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, представник Г. Рибак,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за відсутності учасників в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції,

про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: 1) визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; 2) виключити відомості як про батька дитини ОСОБА_5 , з актового запису про народження дитини, вчиненого 20 липня 2023 року Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за №122; 3) внести відповідні зміни до актового запису №122 від 20 липня 2023 року про народження ОСОБА_4 та зазначити батьком дитини позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінивши по-батькові дитини - з " ОСОБА_6 " на " ОСОБА_7 ", а прізвище, ім`я, місце народження та дату народження дитини залишити без змін.

В обґрунтування позову зазначив, що з відповідачем ОСОБА_2 з 2021 року він перебував в близьких відносинах, а потім стосунки припинилися та спілкування він не підтримував. У січні 2024 року відповідач зателефонувала позивачу та повідомила, що від вказаних стосунків у позивача народився син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент народження дитини позивач та відповідач проживали окремо, позивач взагалі не був обізнаний про народження сина. Дитина була зареєстрована в органах РАЦС на підставі ч. 1 статті 135 СК України, тому відомості про батька дитини було вказано зі слів матері. Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позов, визнати його батьком дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виключити відомості як про батька дитини ОСОБА_5 , з актового запису про народження дитини, та внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про нього як про батька (а.с. 1-2).

Рух справи.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2024 року відкрито провадження за позовною заявою в порядку загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання.

08.10.2024 року відповідач ОСОБА_2 подала заяву, в якій позовні вимоги визнала повністю та не заперечувала проти їх задоволення, просила розглянути справу за її відсутності.

25.10.2024 представник третьої особи Г.Рибак подала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника Зміївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, проти задоволення позову не заперечувала, та просила прийняти рішення згідно чинного законодавства.

11.02.2025 року представник позивача А.Горобець подала заяву, в якій просила розглянути справу за її та позивача відсутності, підтримала позовну заяву, просила її задовольнити.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 13.03.2025 року закрито підготовче провадження, та призначено справу до судового розгляду.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися.

Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Відповідно до частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 206 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

З`ясувавши позицію відповідача ОСОБА_2 , яка визнала позовні вимоги в повному обсязі та підтвердила обставини, викладені в позовній заяви, враховуючи відсутність заперечень з боку третіх осіб, суд вважає за можливе ухвалити рішення по суті спору.

Відповідно до ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обставини, встановлені судом.

Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, додані до неї, заяви учасників, суд встановив наступне:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 , виданим 28.04.2011 року Київським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області (а.с. 4).

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується Довідкою Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області №2149 від 25.09.2024 року (а.с. 42).

Позивач ОСОБА_1 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_10 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серії НОМЕР_2 , виданим 07.09.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції (а.с. 10).

ІНФОРМАЦІЯ_4 у відповідачки народився син ОСОБА_4 , батьками якого, згідно Свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис №122 від 20.07.2023 року, записані ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а. с. 9).

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану, реєстрація відомостей про батька в актовому запису про її народження внесена відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (а.с. 36).

Згідно Висновку молекулярно-генетичного експертного дослідження для подання до суду №43908 від 19.08.2024 року ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є біологічним батьком дитини ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,999999%. Ймовірність того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є біологічним батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рамках проведеного дослідження, складає 99,999999% (а.с. 11-35).

Норми права, що підлягають застосуванню, та мотиви суду.

Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд зазначає наступне:

Згідно статті 121 Сімейного кодексу України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Відповідно до частин 2, 3 статті 122 Сімейного кодексу України, дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя.

Подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір`ю дитини заяви про визнання батьківства.

Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком.

Визнання батьківства за рішенням суду регулюється статтею 128 Сімейного кодексу України, згідно якої, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні від 17.05.2007 року у справі "Jevremovic v. Serbia" зазначив, що відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини.

Згідно частини 7 статті 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Конвенцією про права дитини передбачено, що дитина має право на ім`я і набуття громадянства, а також право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Верховний Суд у своїй постанові від 07.07.2021 року по справі № 336/1357/16-ц, «беручи за основу римську максиму lurasanguinis nulloiure civilidirimi possunt (жодні встановлення цивільного права не можуть скасувати права, що випливають із кровної спорідненості), наголосив на праві дитини знати свого батька та можливості реалізувати спадкові права."

Таким чином, визнання батьківства за рішенням суду розглядається як засіб захисту прав конкретної дитини, тобто міра, спрямована на відновлення, визнання порушених або оспорених прав цієї дитини. Визначення батьківства дитини є також підставою виникнення батьківських обов`язків, зокрема, у позивача - обов`язку з утримання дитини.

Враховуючи, що дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , народжений поза шлюбом, відомості про батька актовому записі про народження зазначено зі слів матері (відповідача) в порядку статті 135 Сімейного кодексу України, а позивач наполягає, що він є батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що не заперечується матір`ю дитини, наявні підстави для задоволення позову.

Крім того, висновком молекулярно-генетичної експертизи, доданого до матеріалів справи і дослідженого в судовому засіданні, підтверджується біологічне батьківство позивача ОСОБА_1 щодо дитини з вірогідністю 99.%

У Постанові Верховного Суду від 16.05.2018 року у справі №591/6441/14-ц (провадження №61-6030св18) зазначено, що доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", у справі "Калачова проти Російської Федерації", №3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року зауважив, що "на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства".

За таких обставин, суд приходить до висновку про доведеність батьківства позивача ОСОБА_1 щодо дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно статті 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 року №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

Таким чином, в зв`язку з визнанням батьківства позивача ОСОБА_1 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить внести відповідні зміни в актовий запис про народження дитини, виключивши з нього відомості про батька ОСОБА_5 , та видати нове свідоцтво, в якому зазначити в графах: прізвище, ім`я, по-батькові дитини " ОСОБА_13 ", батько дитини " ОСОБА_1 ". Інші відомості в актовому записі про народження дитини залишити без змін.

Оскільки позивач не вимагав відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, питання розподілу судових витрат між сторонами, відповідно до статті 141, 142 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує

На підставі викладеного, керуючись статями 12, 13, 76-81, 89, 223, 247, 258-259, 263-265, 272, 273, ч.2 ст.315, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьком дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Виключити з актового запису №122 від 20 липня 2023 року про народження дитини ОСОБА_4 , вчиненого Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, відомості про батька ОСОБА_5 .

Внести зміни до актового запису про народження №122 від 20 липня 2023 року, зазначивши в графах:

- прізвище, ім`я, по-батькові дитини " ОСОБА_13 "

- батько дитини " ОСОБА_1 "

Інші відомості в актовому записі про народження дитини залишити без змін.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його складання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 .

Третя особа: Зміївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , юридична адреса: вул.Адміністративна, буд. 10, м. Зміїв, 63404.

Повний текст рішення складено 24.04.2025 року.

Суддя В. Філіп`єва