Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
03 квітня 2025 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Вознюк Д.І., без участі сторін,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача адвоката Корець С.В. про ухвалення додаткового рішення у справі за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області, ПАТ "Промислово -страхова компанія", Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич Олександр Миколайович, АТ "Райффайзен Банк", треті особи: ДП "Сетам", ОСОБА_3 , про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, а також шкоди завданої неправомірними діями приватного виконавця,
Рішенням від 12 березня 2025 року Центрального районного суду м. Миколаєва , повний текст якого складено 24 березня 2025 року, позов ОСОБА_1 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти в розмірі 41 049,71 грн основної винагороди приватного виконавця , отримані від реалізації нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 в порядку реституції.

Стягнуто з АТ "Райффайзен банк " (код ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти в розмірі 415 997,15 грн. (чотириста п`ятнадцять тисяч дев`ятсот дев`яносто сім грн. 15 копійок) без підставно отриманих коштів від реалізації нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 .

В задоволенні позовних вимог до ПАТ "Промислово -страхова компанія", Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич Олександр Миколайович про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, а також шкоди, завданої неправомірними діями приватного виконавця відмовлено.

20.03.2025 року представник позивача адвокат Корець С.В., звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та судового збору у цивільній справі, зазначивши, що позивачем у зв`язку із розглядом вказаної справи понесено витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 30 000 (тридцять тисяч ) гривень. Під час подання позовної заяви позивач заявив, що він очікує понести у зв`язку із розглядом справи судових витрат, які складаються з витрат на судовий збір та витрат на професійну правову допомогу, яка орієнтовно становила 45 000 грн. Фактичний розмір винагороди (гонорару) за надані послуги професійної правничої допомоги в рамках розгляду вказаної справи становить 30 000 гривень, що підтверджується актом про отримання правової допомоги від 23.10.2023 договром. Представник позивача просить суд ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат та стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на професійну правову допомогу в сумі 30 000 гривень пропорційно до задволених позовних имог.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат за їх відсутність.

Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином .

Представник відповідача АТ "Райффайзен Банк Аваль" надав суду заперечення на заяву, в якій зазначив, що сума стягнення витрат на правничу допомогу-необґрунтована та недоведен. У заяві про розподіл судових витрат, представник Позивача зазначає суму стягнення з відповідачів в тому числі з АТ «Райффайзен Банк» - 30 000 грн. Зазначив, як свідчить фотокопія вказаної заяви про постановлення додаткового рішення у справі вказану заяву було отримано судом 20 березня 2025 року тобто з пропуском встановлених строків на подачу відповідної заяви передбачених ч. 8 ст. 141 ЦПК, що є самостійною підставою для залишення вказаної заяви без розгляду.

Вважають, що розмір судових витрат, зазначений в заяві про розподіл судових витрат в сумі 30 000 грн. є не співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, а також не підтверджується належними доказами.

Також зазначають, що Договір разом із актом виконаних робіт не відповідають вимогам Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», тому не можуть бути підставою для стягнення коштів як відшкодування витрат на правову допомогу. Неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Аналіз статті 137 ЦПК України дає підстави для висновку, що Позивач повинен був надати докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, часу, витраченого адвокатом, їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті.

Просять відмовити в повному обсязі у задоволенні заяви адвоката Корець Сергія Валерійовича про ухвалення у справі додаткового рішення про стягнення із відповідачів в тому числі АТ «Райффайзен Банк» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі: 30 000,00 грн. Розгляд заяви адвоката Корець Сергія Валерійовича про ухвалення у справі додаткового рішення про стягнення із відповідачів в тому числі АТ «Райффайзен Банк» на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в розмірі: 30 000,00 грн. проводити без участі представників АТ "Райффайзен Банк".

Відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, серед іншого, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно із статтею 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За частинами 4-6 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням

іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 141 ЦПК України врегульовано питання розподілу судових витрат між сторонами. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до норм ч.8 ст.141 ЦПК України представник позивача, який подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, 20.03.2025, добто до складення судом повного тексту судового рішення, адвокат Корець С.В. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у справі, відповідно до якої просив стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в сумі 30 000,00 грн., подавши необхідні докази.

В обгрунтування заяви представник позивача надав Договір про надання правничої допомоги від 20.09.2023 , який містить положень щодо порядку обчислення гонорару в розмірі, визначеною додатком № 1 до цього Договору. Відповідно до Додаткової угоди № 1 від 23.10.2023 п. 4.3 передбачений розмір гонорару за надання правоовї допомоги у суді першої інстанції у розмірі 30 000 грн, який клієнт сплачує адвокату авансово. розмір гонорару підтверджується розрахунком суми гонорару , яким передбачено характер та складові наданої правової допомги - при цьому вказані складові повністю відповідають характеру та обсягу фактично наданої правової допомги адвокатом Корець С.В. при розгляді вказаної справи .

Відповідно Акту здачі-приймання виконаних робіт ( надання послуг) від 23.10.2023 року, підписаного адвокатом Корець С.В. та позивачем ОСОБА_1 , останній сплатив адвокату 30 000 грн згідно Договру про надання правової допмоги від 20.09.2023 року.

При ухваленні рішення, судом не вирішувалось питання щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, які були понесені позивачем, а також про відшкодування судового збору.

Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

При цьому, на предмет відповідності критеріям розподілу судових витарт, визначених ст. 141 ЦПК України , суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч.2 ст.141 ЦПК України, визначені також положеннями частин 4, 5, 9 ст.141 ЦПК України.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі N362/3912/18 (провадження N61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року в справі N201/14495/16-ц (провадження N61-22962св19).

У постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п. 61 постанови).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі №910/12876/19.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою. Згідно Постанови ВС від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 01.06.2018 року у справі № 904/8478/16, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Як зазначено вище, вартість наданих адвокатом Корець С.В. послуг склала 30000 грн, тоді як ціна позову становила більше 460 000 грн.

Оцінюючи розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на надання професійної правничої допомоги на предмет їх реальності (встановлення їх дійсності та необхідності), а також пропорційності, розумності їхнього розміру з огляду на складність справи, судом враховується, що адвокатом надано належні докази вчинення відповідних процесуальних дій в межах підготовки позовної заяви з додатками, прийняття участі в судових засіданнях та підготування неодноразових заяв з процесуальних питань в під час перебування справи на розглядлі в суді, при цьому представником позивача як у розрахунку вартсоті гонорау, так і у акті пздачі-приймання виконаних робіт конкретизовано розмір витрат адвоката в т.ч. на участь в судових засіданнях.

Оскільки судом відмовлено у задволенні позовних вимог, заявлених до ПАТ "Промислово -страхова компанія", Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич Олександр Миколайович, то у у задоволенні позовних вимог про стягнення 1/ 4 суми судових витрат, що становить 7500 грн від суми сплаченого адвокатського гонорару, слід відмовити

З огляду на вищевикладене, враховуючи клопотання та доводи представника відповідача щодо необхідності зменшення витрат на професійну правничу допомогу позивача, принципи реальності, співмірності та розумності судових витрат, а також ціну позову, складність справи, виконані представником позивача роботи (надані послуги), а аткож поведінку відповідачів , суд дійшов висновку про обгрунтоуваність покладення на відповідачів таких витрат в повному обсязі і в рівних частках , а саме з ОСОБА_2 та з АТ "Райффайзен банк " по 11 250 грн. з кожного, що відповідатиме критеріям виправданості, розумності та справедливості.

Також з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір пропорційно до задволених позовних имог.

Так, позивачем сплачено судовий збір при зверненні до суду з цим позовом у розмірі 4602,57 грн та 536,80 грн за подання заяви про забезпечення доказів, 1073,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги , а загалом 6212,97 грн.

Оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог, заявлених до ПАТ "Промислово -страхова компанія", Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич Олександр Миколайович, то у у задволенні позовнихв имог про стягнення 1/ 4 суми сплаченог судового збору, що становить 1553 грн 25 коп. - слід відмовити

Враховуючи часткове задволення позовнихв имог та положення ст. 141 ЦПК України, з відповідача АТ "Райффайзен банк " слід стягнути 4159, 97 грн. судового збору , з ОСОБА_2 - 499,75 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133-141, 259, 268, 270 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача адвоката Корець С.В.про ухвалення додаткового рішення - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) 499,75 грн судового збору та 11 250 грн витрат на правничу допомогу.

Стягнути з АТ "Райффайзен банк " (код ) на користь ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_2 ) 4159, 97 грн. судового збору та 11 250 грн витрат на правничу допомогу.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.А. Гуденко