Справа № 333/5227/21
Провадження № 2/333/2199/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Холода Р.С.,

за участю секретаря судового засідання Лузанової А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», буд. 137, ) до Концерну «Міські теплові мережі» (юридична адреса: м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», буд. 137, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, -

ВСТАНОВИВ:

02.08.2021 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 30 274,30 грн., яка виникла за період з 01.10.2014 року по 31.06.2021 року.

13.10.2021 року заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя вказана позовна заява задоволена, з ОСОБА_1 стягнуто на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води за період з 01.10.2014 року по 31.06.2021 року в розмірі 30 274 грн. 30 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 2 270,00 грн.

24.12.2024 року ОСОБА_1 звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з заявою про перегляд заочного рішення від 13.10.2021 року по цивільній справі №333/5227/21.

17.01.2025 року ухвалою суду зобов`язано уповноважену особу Концерну «Міські теплові мережі» надати інформацію щодо наявності заборгованості та відкритих особових рахунків за адресою: АДРЕСА_2 .

19.02.2025 року на адресу суду від Концерну «МТМ», на виконання ухвали суду про витребування інформації, надійшла відповідь про те, що за адресою: АДРЕСА_2 , з період з 01.10.2014 р. по 31.06.2021 р. наявна заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води у розмірі 30 274,30 гр.

За вказаною адресою відкрито два особових рахунки:

-№ НОМЕР_2 , відкритий на ім`я ОСОБА_1 , по якому заборгованість станом на 01.07.2021 року складає 229,45 грн.;

-№602412185, відкритий на ім`я ОСОБА_2 , заборгованість по якому станом на 01.07.2021 року складає 30 274,30 грн.

24.02.2025 року ухвалою суду задоволено заяву ОСОБА_1 та скасовано заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.10.2021 року у даній цивільній справі, прийнято рішення про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судове засідання представник позивача Губрієнко А.О. не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення судового засідання не надходило.

У позовній заяві представник позивача зазначила, що не заперечує проти розгляду справи без їхньої участі.

Відповідач ОСОБА_1 до зали судового засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги заперечує в повному обсязі та просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Концерну «Міські теплові мережі», виходячи з такого.

У відповідності з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За положеннями ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Концерн «Міські теплові мережі» діє на підставі статуту, в до якого основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну.

Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій, її збут та інше.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що Концерн «Міські теплові мережі», діючи на підставі статуту та чинного законодавства України, надав послуги з постачання теплової енергії відповідачу, яка проживає в квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання зі своєчасної оплати за надані послуги за встановленими тарифами не виконала, внаслідок чого, за останньою утворилась заборгованість в сумі 30 274,30 грн. за період з 01.10.2014 року по 31.06.2021 року. З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

Згідно з п.2.2 статуту Концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року №99 р, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Концерном «МТМ» (виконавцем) за період з 01.10.2014 року по 31.06.2021 року надано послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_2 на загальну суму 30 274,30 грн.

Згідно з долученою до позовної заяви довідкою щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води від 12.07.2021 року, отримувачем послуг за вказаною вище адресою є ОСОБА_1 .

Крім того, на підтвердження позовних вимог, позивачем до позовної заяви додано розрахунок заборгованості, відповідно до якого заборгованість перед Концерном «МТМ» за період з 01.10.2014 р. по 31.06.2021 р. складає 30 274,30 грн.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст.ст.67, 68 ЖК Української РСР, наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з водопостачання гарячої води та опалення.

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.07.2021 року №265555629, ОСОБА_1 є власником 33/50 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

У судовому засіданні під час розгляду заяви про перегляд заочного рішення, відповідач ОСОБА_1 підтвердила, що вона володіє на праві власності 33/50 частини житлового приміщення, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , але не проживає за вказаною адресою.

У вказаній квартирі відкрито два особових рахунки, один з яких на неї (№602412186), за яким відсутня заборгованість, а інший - на ім`я ОСОБА_2 (№ НОМЕР_3 ), по якому й наявна заборгованість, яка заочним рішенням суду була стягнута з неї через допущену Концерном «МТМ» помилку в довідці щодо заборгованості.

Дослідженням розрахунку заборгованості встановлено, що за адресою: АДРЕСА_2 , дійсно наявна заборгованість на вказану суму, але по особовому рахунку № НОМЕР_3 , відкритого на ім`я ОСОБА_3 .

Вказаний факт (наявність заборгованості за особовим рахунком ОСОБА_4 станом на день подання позову) підтверджується даними довідки, наданої Концерном «МТМ» 19.02.2025 року на запит суду

Відповідно до ст.322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затвердженими постановою КМУ від 24 січня 2006 року №45, власник та наймач (орендар) квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Тобто тягар утримання житлового приміщення несуть відповідачі, і саме вони повинні сплачувати витрати на централізоване опалення приміщення та централізоване постачання гарячої води, власником якого останній являється.

Суд зазначає, за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, для суду не мають наперед встановленої сили доводи та факти сторін, доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 12 ЦПК України закріплено основне правило цивільного судочинства, яке здійснюється на засадах змагальності сторін. Також цією статтею встановлено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності прийнято розглядати як основоположний компонент концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що також включає споріднені принципи рівності сторін у процесі та ефективної участі.

У справі Європейського суду з прав людини «Лазаренко та інші проти України» (№70329/12, п. 37) суд нагадує, що принцип змагальності та принцип рівності сторін, які тісно пов`язані між собою, є основоположними компонентами концепції «справедливого судового розгляду» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

Крім того, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, невід`ємними частинами права на суд необхідно розглядати, зокрема, такі вимоги, як змагальність процесу (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden), заява №10563/83, п. 24-33) та право на ефективну участь (T. проти Сполученого Королівства (T. v. the United Kingdom), заява №24724/94, п. 83-89).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України» (заява №4241/03, п. 50), в аспекті змагальності, наголошується на тому, що оцінка доказів є компетенцією національних судів і Суд не підмінятиме власною точкою зору оцінку фактів, яку їм було надано в межах національного провадження, гарантуючи право на справедливий судовий розгляд; стаття 6 Конвенції, в той же час, не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або способів їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами. Аналогічна позиція також міститься у рішенні в справі «Олюджіч проти Хорватії» (Olujic v Croatia), №22330/05, п. 77).

З огляду на встановлені обставини, відсутності доказів про наявність заборгованості відповідача, суд вважає необґрунтованими позовні вимоги Концерну «МТМ» про стягнення заборгованості в розмірі 30 270,30 грн. з ОСОБА_1 , а тому позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 130, 141, 223, 258, 259, 265, 268, 274, 279, 280-282 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов КОНЦЕРНУ «МІСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (юридична адреса: 69091, м. Запоріжжя, вул. Героїв полку «Азов», буд. 137, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Повний текст рішення складений 23.04.2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя Р.С. Холод