ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Халаджи О. В.

суддів: Агєєва О.В., Космачевської Т.В.,

секретар Піменова М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2024 року у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Павлоградської міської ради, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опікуна (суддя першої інстанції Перекопський М.М., повний текст рішення складено 18 листопада 2024 року),

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опікуна, в які він просив визнати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною та призначити його опікуном.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Павлоградської міської ради, про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опікуна задоволено частково.

Визнано недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка народилась в с. Новомихайлівка Долинського району Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Орган опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради вирішити питання щодо призначення опікуна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині заяви відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 , та подав апеляційну скаргу, в якій зазначив, що оскаржує рішення в частині відмови у призначенні його опікуном, оскільки в цій частині воно ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також без належного з`ясування обставин справи.

Скаргу мотивує тим, що законом не дозволено суду зобов`язувати орган опіки та піклування вирішувати питання щодо призначення опікуна над недієздатною особою.

Вказує, що су не врахував, що ОСОБА_1 є його рідною матір`ю та фактично проживає з ним у сусідньому домоволодінні.

Зазначає, що фактично постійно здійснює догляд за психічно хворою матір`ю, надає їх повсякденні послуги у побуті, годує її, займається питанням її лікування.

Наголошує на тому, що суд першої інстанції проігнорував подання органу опіки та піклування, щодо призначення заявника опікуном.

ОСОБА_1 просив рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2024 року в оскаржуваній частині скасувати та призначити заявника опікуном ОСОБА_1 .

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

ОСОБА_1 , у судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її у повному обсязі.

Представник органу опіки та піклування при виконавчому комітету Павлоградської міської ради у судове засідання не з`явився про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 4 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно висновку судово-психіатричного експерта № 282-ц від 15 липня 2024 року: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виявляє хронічний стійкий психічний розлад у формі судинної деменції. За своїм психічним станом в теперішній час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до копії свідоцтва про народження вбачається, що заявник та ОСОБА_1 доводяться один одному матір`ю та сином відповідно.

Заявник зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за іншою адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за однією адресою зі своїм чоловіком ОСОБА_3 , 1949 року народження, який є дієздатною особою.

Відмовляючи у задоволенні заяви в частині визначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд першої інстанції виходив з того, що заявник не єдиний член сім`ї ОСОБА_1 , який може здійснювати догляд за матір`ю.

Апеляційний суд не може погодиться із вказаним висновком.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частин першої, другої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України).

Відповідно до статті 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

У частині першій статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна (частина перша статті 300 ЦПК України).

Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.

У частинах другій - п`ятій статті 63 ЦК України визначено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

Згідно з приписами статті 300 ЦПК України, строк дії рішення суду про визнання особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Відтак і строк дії рішення суду про призначення опікуном обмежується цим строком.

Недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод (абзац третій підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року № 2-рп/2016).

Встановивши, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 виявляє хронічний стійкий психічний розлад у формі судинної деменції та за своїм психічним станом в теперішній час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим вона потребує постійного стороннього догляду та нагляду, тобто потребує опіки, суд першої інстанції дійшов висновку про визнання її недієздатною.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником інших аналогічних правовідносин). Подібні висновки викладено у постанові Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 754/5841/17.

З матеріалів справи вбачається, що заявником було надано довідку виданою керівником департаменту з управлення персоналом ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», з якої вбачається,що ОСОБА_1 з 20.1.2010 року і по теперішній час працює в ВСП «Шахтоуправління імені Героїв Космосу» помічником начальника дільниці підготовчих робіт №7 та заброньований електронним бронюванням №5850, за списком №2514, бронь з 19.12.2024 року по 10.12.2025 року.

Також на підтвердження бронювання, ОСОБА_1 було надано витяг з військо-облікового документу Резерв+, міститься інформацію про бронювання працівника до 10.122025 року.

Встановивши, що у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є інші близькі особи, які можуть бути її опікунами, а саме її чоловік ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , який не є інвалідом та його не визнано судом недієздатним, суд першої інстанції дійшов висновку, що саме останній може бути опікуном. Однак суд першої інстанції не врахував та не надав належної оцінки тій обставині, що чоловік недієздатної особи є людиною похилого віку та за віком є старшим ніж його дружина, має вікові хвороби, що у свою чергу також вказує на неможливість бути опікуном над недієздатною дружиною.

Ураховуючи зміст зазначеної норми права, висновок суду про неможливість призначення ОСОБА_1 , опікуном ще і з тих підстав, що він є особою призивного віку та його бажання є нещирим, не тільки суперечить зібраним у справі доказам, але і не узгоджується із нормами матеріального та процесуального закону. Визначальним при вирішенні питання щодо можливості призначення опікуном є врахування даних про особу заявника, особистих стосунків з підопічним, можливості виконувати обов`язки опікуна ці обставини перевірив орган опіки та піклування та виклав у своєму висновку, який є мотивованим .

У суді апеляційної інстанції заявник пояснив, що постійно доглядає над недієздатною та мешкає з нею на одній ділянці. Пояснив, що і до звернення до суду з заявою, опікувався і опікується своєю недієздатною матір`ю, також вказав, що батько за станом здоров я позбавлений можливості були опікуном.

Апеляційний суд наголошує на тому, що у даному випадку у заявника відсутня мета уникнути мобілізації, шляхом призначення його опікуном, оскільки як підтверджено матеріалами справи ОСОБА_1 , працює на критично важливому підприємстві та має бронювання до 10.12.2025 року, а отже апеляційний суд вважає, що наявні всі законні підстави за для призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ураховуючи викладене колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 про призначення його опікуном недієздатної ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

При розгляді справи суд першої інстанції не встановив усіх обставин, які мають значення для вирішення справи, не надав належної правової оцінки поданим доказам, не врахував, що недієздатна ОСОБА_1 , потребує постійної опіки, таку опіку може надавати їй заявник, не звернув уваги на характерність захворювання недієздатної особи та рекомендацій лікарського висновку щодо особливостей належного догляду за цією особою та прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви, тому рішення суду першої інстанції в частині відмови у призначенні опікуном ОСОБА_1 належить скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення заяви в частині призначення опікуном ОСОБА_1 в межах строку дії рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2024 року про визнання недієздатною ОСОБА_1 , з дня набрання цим рішенням законної сили.

Керуючись статтями 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2024 в частині відмови у задоволенні заяви про призначення опікуном скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про встановлення опікуна задовольнити.

Призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , опікуном недієздатної ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканки. с. Новомихайлівка Долинського району Дніпропетровської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити строк дії рішення про призначення опікуном ОСОБА_1 два роки з дня набрання законної сили рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 листопада 2024 року у даній справі про визнання ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: О.В. Халаджи О.В. Агєєв Т.В. Космачевська

Повний текст судового рішення складено 23 квітня 2025 року.

Головуючи суддя О.В. Халаджи