№ 201/3167/24
провадження 2/201/2924/2025
УХВАЛА
24 квітня 2025 року Жовтневий районний суд
міста Дніпропетровська
у складі: головуючого
судді Антонюка О.А.
з секретарем Могиліною Д.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська в місті Дніпрі клопотання про поновлення провадження по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, коштів та судових витрат,
ОСОБА_1 18 березня 2024 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 03 квітня 2023 року, коштів та судових витрат, позовні вимоги не змінювалися, не доповнювалися і не уточнювалися. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання, розглядаються клопотання, справа по суті не слухалася, виносилися ухвали.
З відповіді військової частини з`ясувалося про військову службу відповідача, тому стало питання про зупинення провадження в цій справі через перебування цього відповідача на військовій службі в лавах Збройних сил України в режимі воєнного стану в зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та надані відповідні документи про це.
Відповідач фактично наполягав на зупиненні провадження, представник позивача не заперечував проти цього.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська суду від 18 грудня 2024 року вказане клопотання було розглянуто та задоволене і провадження в справі зупинено.
22 квітня 2025 року сторона позивача звернулася до суду з клопотанням про відновлення провадження в цій справі, оскільки, як стверджує представник позивача, відсутні відомості проте, чи дійсно військова частина, в якій проходить службу відповідач ОСОБА_2 виконує бойові завдання в зоні бойових дій або про те, що особисто цей відповідач залучений до виконання таких завдань. Про це говорить і практика інших судів та правові позиції Верховного Суду. Отже, суд не повно з`ясував всі обставини і помилково зупинив провадження в справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України.
Перевіривши матеріали справи, ознайомившись з наданими та добутими доказами, суд вважає можливим в задоволенні клопотання про поновлення провадження по справі відмовити у зв`язку з наступним.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, введено воєнний стан. Дія воєнного стану неодноразово продовжувалася і є чинною до теперішнього часу.
Вказане є загальновідомим і доступним та не потребує окремого доказування відповідно до ст. 82 ЦПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України передбачено обов`язок суду зупинити провадження по справі в разі: 2) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Судом, з`ясовано, що згідно відповіді № 642/1508/Вих3Пі від 25 листопада 2024 року командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_2 є військовослужбовцем і проходить службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Таким чином, відповідач ОСОБА_2 перебуває у складі Збройних сил України, інші випадки: перебування в складі або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції - є такими ж окремими підставами зупинення провадження в справі як і перебування в складі ЗСУ.
Таким чином, правова підстава зупинення провадження в справі наявна, не змінилася і документів, доказів про інше сторонами не надано, суд і вважає клопотання про поновлення провадження не підлягаючим задоволенню.
На даній стадії слухання суд вважає помилковим висновок заявника про необхідність відновлення провадження у цивільній справі з мотивів недоведеності підстав для зупинення і наявності правої позиції ВС, оскільки таке поновлення можливе лише за умови, якщо в справі можуть вирішитися питання щодо підстав, вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду. При цьому слід керувався саме зазначеним, а не наявністю чи відсутністю права, що підлягає захисту, можливою наявністю іншого спору, що начебто може перешкоджати вирішенню цієї справи.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.
У зв`язку з зазначеними обставинами суд приходить до висновку про не можливість відновлення провадження по справі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 43, 49, 182, 222, 251 - 254, 258 - 260, 353, 354 ЦПК України, суд
Представнику позивача в задоволенні клопотання про відновлення провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, коштів та судових витрат відмовити.
Ухвала набрала законної сили 24 квітня 2025 року.
Суддя