КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 року суддя Київського апеляційного суду М.І.Оніщук, перевіривши відповідність вимогам статті 356 ЦПК України апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України», поданої від їх імені та в їх інтересах адвокатом Мороз Світланою Сергіївною, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України», про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 18.02.2025 позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду, 11.04.2025 ТОВ «ВКФ Фарби України», від імені та в інтересах якого діє адвокат Мороз С.С., оскаржило його в апеляційному порядку, направивши апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду засобами поштового зв`язку

15.04.2025 апеляційна скарга надійшла до Київського апеляційного суду.

16.04.2025 матеріали справи витребувано з Шевченківського районного суду міста Києва.

21.04.2025 матеріали справи надійшли до Київського апеляційного суду.

Під час вивчення матеріалів вказаної апеляційної скарги було встановлено, що вони не відповідають вимогам ст. 356 ЦПК України.

Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Підстави, розмір та порядок сплати судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Разом із апеляційною скаргою, адвокатом Мороз С.С., яка діє від імені та в інтересах ТОВ «ВКФ Фарби України», подано клопотання про звільнення від сплати судового збору, у якому остання просить звільнити ТОВ «ВКФ Фарби України» від сплати судового збору.

Як на підставу для звільнення апелянта від сплати судового збору вказує те, що суд першої інстанції без жодних правових підстав звільнив позивачів від сплати судового збору, наділивши позивачів пріоритетом у виді звільнення від сплати судового збору. Звільнення позивачів від сплати судового збору порушує принципи верховенства права та рівності сторін, відтак з метою забезпечення принципу верховенства права та рівності сторін, скаржник підлягає звільненню від сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Проте, вивчивши матеріали справи та клопотання про звільнення від сплати судового збору, апеляційний суд приходить висновку про відсутність підстав для звільнення апелянта від сплати судового збору.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Тлумачення статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір» свідчить, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, є врахування судом майнового стану сторони.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Вирішуючи питання про відстрочення, розстрочення або звільнення від сплати судового збору, майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо, залежно від рівня майнового стану, сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

Закон України «Про судовий збір» визначає обов`язок особи, яка звертається до суду за захистом свого майнового, немайнового права та/або обов`язку, здійснити сплату судового збору. Такий обов`язок справляння судового збору є законним фінансовим обмеженням та убезпечує від надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

За змістом практики ЄСПЛ щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, наведеній, зокрема у рішеннях ЄСПЛ у справах «Гергел і Георгета Стоїческу проти Румунії», «Креуз проти Польщі», сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином, щоб завдати шкоди самій суті цього права. Судовий збір має бути розумним, таким, що з урахуванням фінансового положення заявника може бути ним сплачений.

Так, особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Апелянт, заявляючи клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги, посилається виключно на те, що суд першої інстанції безпідставно звільнив позивачів від сплати судового збору, відтак, забезпечуючи рівність усіх учасників перед судом, на переконання скаржника, апелянт також підлягає звільненню від сплати судового збору.

Однак, апеляційний суд не вбачає підстав для звільнення апелянта від сплати судового збору за наведених у клопотанні підстав, зважаючи на таке.

Так, в частині 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», наведені виключні підстави, які можуть слугувати підставами відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати.

У свою чергу, апелянт, подаючи апеляційну скаргу, не вказав жодної підстави, передбаченої частиною 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», яка б надавала змогу суду звільнити апелянта від сплати судового збору.

Верховний Суд у постанові від 02.02.2022 у справі № 697/2951/19 визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення. Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14.01.2021 у справі № 0940/2276/18.

Разом з цим, Верховний Суд у постанові від 02.02.2022 у справі № 697/2951/19 дійшов висновку, що до спору щодо майнових прав на об`єкт інвестування застосовуються положення Закону України «Про захист прав споживачів».

Відтак, суд першої інстанції вірно взяв до уваги те, що за звернення до суду із позовною заявою про визнання (майнового) речового права на об`єкт незавершеного будівництва, позивачі були звільнені від сплати судового збору.

У свою чергу, аналіз доводів апелянта про звільнення його від сплати судового збору, викладених у клопотанні про звільнення від сплати судового збору, свідчить про те, що наведені підстави не можуть вважатись достатньою підставою для задоволення заявленого клопотання.

Таким чином, ураховуючи наведене, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про звільнення від сплати судового збору, відтак за подання апеляційної скарги апелянт має сплатити судовий збір, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 6 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду сплачується судовий збір, що становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як убачається із позовної заяви, ціна позову визначена у розмірі 1 247 643,00 грн. При цьому, ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції стягнув з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 12 476,44 грн.

Таким чином, судовий збір за подання апеляційної скарги становить 18 714 грн. 66 коп. (12 476,44 грн.*150%), який повинен бути сплачений на реквізити Київського апеляційного суду: Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Соломян.р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.); Код банку отримувача (МФО): 899998; Рахунок отримувача: UA0026010; Код класифікації доходів бюджету: 22030101; Адреса суду: м. Київ, вул. Солом`янська, 2-А.

Враховуючи викладене, апелянту необхідно надати до суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі за належними реквізитами.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, застосовуються положення ст.185 ЦПК України.

Згідно ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху із зазначенням недоліків позовної заяви, способом і строком їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За вказаних обставин, апеляційну скаргу слід залишити без руху та надати строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 185, 354, 356, 357, 358 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України» про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України», поданої від їх імені та в їх інтересах адвокатом Мороз Світланою Сергіївною, на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 18 лютого 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВКФ Фарби України», про визнання права власності - залишити без руху.

Визначити скаржнику п`ятиденний строк, з дня отримання копії даної ухвали, для усунення виявлених недоліків.

Роз`яснити скаржнику, що у разі не усунення недоліків апеляційної скарги скарга визнається неподаною та повертається скаржнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук