Провадження № 2/932/1324/24
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 квітня 2025 року м. Дніпро

Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - Куцевола В.В.

при секретарі - Рибалці В.І.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - Бірюк І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «УкрСиббанк», Національного банку України, акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кухтіна Вікторія Віталіївна про захист прав споживачів, визнання недійсним договору споживчого кредиту, визнання недійсним договору іпотеки, визнання недійсним договору поруки, застосування наслідків недійсності правочинів, виключення відомостей з реєстру, стягнення моральної шкоди, стягнення збитків, індексу інфляції, 3% річних,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в останній редакції якої, з урахуванням доповнень, позивач просила суд:

-вирішити питання розподілу судових витрат;

-стягнути солідарно з АТ «УкрСиббанк» та НБУ судові витрати - компенсацію за втрачений заробіток з моменту вступу статті в дію до встановлення рішення на користь споживача на підставі ч.2 ст.138 ЦПК України;

-постановити рішення щодо визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту №0 від 04.09.2006 та додаткової угоди до нього підписаний між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 на підставі ч.6 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» з порушенням п.2 ч.1 ст.19 у взаємозв`язку з п.1, 3, 6 восьмого абзацу ч.2, десятого абзацу ч.3 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів»;

-винести окрему ухвалу стосовно порушення законодавства, яке містить ознаки кримінального правопорушення ч.2,4 ст.190, ч.2 ст.200, ч.1,3 ст.209, ч.1 ст.209-1, ч.1,2,3 ст.212, ч.1 ст.220-2 КК України та недоліків в діяльності юридичної особи - АТ «УкрСиббанк» і направити її прокурору на підставі ч.1,11 ст.262 ЦПК України;

-застосувати правові наслідки вчинення правочину (укладення та виконання кредитного договору) під впливом обману і на підставі ч.2 ст.230 ЦК України, ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів». Стягнути з відповідачів на користь позивача збитки у подвійному розмірі - 96 384 доларів США;

-за порушення ЗУ «Про захист прав споживачів» укладення та виконання кредитного договору стягнути штраф з АТ «УкрСиббанк», а саме на підставі п.1, 5, 7, 11 ч.1 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів» та ч.4 ст.14 ЗУ «Про валюту» у сумі 12 341 420 доларів США у перерахунку в гривні по курсу НБУ на момент прийняття рішення. Відповідно ч.2 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів» суму штрафів зарахувати до державного бюджету;

-договір іпотеки №0/0/3 від 04.09.2006 визнати недійсним та на підставі ч.6 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів», ч.1 ст.227 ЦК України; ч.2 ст.548 ЦК України з порушенням п.1,2 ч.1 ст.19 у взаємозв`язку з п.1, 3, 6 восьмого абзацу ч.2, десятого абзацу ч.3 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів»;

-виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, яке було передано у іпотеку за іпотечним договором №0/0/3 від 04.09.2006, а саме: однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1 ;

-зобов`язати АТ «УкрСиббанк» передати позивачу всі оригінали документів відповідно до акта-передачі, які були передані банку в якості застави;

-застосувати правові наслідки вчинення правочину (укладення та виконання договору іпотеки) під впливом обману і на підставі ч.2 ст.230 ЦК України, ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів». Стягнути з відповідачів на користь позивача збитки у подвійному розмірі - 112 000 доларів США та 18 090 грн.;

-застосувати правові наслідки вчинення правочину (укладення та виконання договору іпотеки) під впливом обману і на підставі ч.2 ст.230 ЦК України, ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів». Стягнути з ПАТ «СК «АРКС» на користь позивача збитки у подвійному розмірі 56 000 доларів США та 18 090 грн.;

-за порушення ЗУ «Про захист прав споживачів» укладення та виконання договору іпотеки, стягнути з відповідачів на користь держави штраф 92 400 доларів США у перерахунок в гривні по курсу НБУ на момент прийняття рішення на підставі п.4,7 ч.1 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч.2 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів» суму штрафів зарахувати до державного бюджету;

-за порушення ЗУ «Про захист прав споживачів» укладення та виконання договору іпотеки стягнути штраф з ПАТ «СК «АРКС» на користь держави у розмірі 92400 доларів США у перерахунок в гривні по курсу НБУ на момент прийняття рішення на підставі п.4,7 ч.1 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів». Відповідно ч.2 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів» суму штрафів зарахувати до державного бюджету;

-договір про надання споживчого кредиту №0/2 від 04.09.2006 визнати недійсним на підставі ч.2 ст.548 ЦК України з моменту укладення;

-договір поруки №0/0/П від 04.09.2006 та додаткову угоду до договору поруки від 24.01.2011 припинити на підставі ч.4 ст.559 ЦК України та/або визнати недійсним на підставі ч.2 ст.548 ЦК України;

-застосувати правові наслідки вчинення правочину (замовчування обставин при укладанні та виконанні кредитного договору, договору іпотеки) під впливом обману і на підставі ч.2 ст.230 ЦК України, ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів». Стягнути з НБУ на користь позивача збитки у подвійному розмірі - 172 576 доларів США та 18 090 грн.;

-за порушення ЗУ «Про захист прав споживачів» укладання та виконання кредитного договору стягнути штраф з НБУ, а саме на підставі п.1 ,5, 7, 11 ч.1 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів» у сумі 12 317 324 доларів США у перерахунку в гривні по курсу НБУ на момент прийняття рішення. Відповідно до ч.2 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів» суму штрафів зарахувати до державного бюджету;

-стягнути з АТ «УкрСиббанк» на користь позивача моральну шкоду у розмірі повної вартості збитків кредитного договору - 48 192 доларів США у перерахунку в гривні по курсу НБУ на момент прийняття судового рішення на вимогу ч.2 ст.227, ст.533 ЦК України, ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» та правового висновку наданого у п.14 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009;

-стягнути з ПАТ «СК «АРКС» на користь позивача моральну шкоду у розмірі повної вартості збитків іпотечного договору - 28 000 доларів США у перерахунку в гривні по курсу НБУ на момент припинення судового рішення на вимогу ст.533 ЦК України та правового висновку наданого у п.14 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009;

-стягнути з НБУ на користь позивача моральну шкоду у розмірі повної вартості збитків кредитного договору - 48 192 доларів США у перерахунку в гривні по курсу НБУ на момент припинення судового рішення на вимогу ст.533, ч.2 ст.227 ЦК України, ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів» та правового висновку наданого у п.14 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009;

-на підставі ч.2 ст.625 ЦК України, у випадку прострочення виконання своїх грошових зобов`язань, зобов`язати АТ «УкрСиббанк», ПАТ «СК «АРКС», НБУ, приватного нотаріуса Кухтіну В.В. сплатити суму боргу - відповідно до свого розміру у перерахунку в гривні по курсу НБУ на момент прийняття судового рішення, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми на користь ОСОБА_1 та на користь держави, відповідно сума позовних вимог, з дня остаточного тексту судового рішення до повного його виконання ч.2 ст.625 ЦК України;

-застосувати правові наслідки вчинення правочину (замовчування обставин при укладенні та посвідченні договору іпотеки) під впливом обману і на підставі ч.2 ст.230 ЦК України, ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів». Стягнути з приватного нотаріуса Кухтіної В.В. на користь позивачки збитки - 56 000 доларів США;

-за порушення ЗУ «Про захист прав споживачів» укладення та посвідчення договору іпотеки стягнути штраф з приватного нотаріуса Кухтіної В.В., а саме на підставі п.7 ч.1 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів» у сумі 8 400 доларів США у перерахунку в гривні по курсу НБУ на момент прийняття рішення. Відповідно ч.2 ст.23 ЗУ «Про захист прав споживачів» суму штрафів зарахувати до державного бюджету;

-стягнути з приватного нотаріуса Кухтіної В.В. на користь позивача моральну шкоду - 28 000 доларів США у перерахунку в гривні по курсу НБУ на момент прийняття судового рішення ч.2 ст.230 ЦК України; ч.2 ст.22 ЗУ «Про захист прав споживачів»;

-на підставі ч.1 ст.262 ЦК України винести окрему ухвалу та направити її Міністерству юстиції України щодо анулювання свідоцтва про право на заняття нотаріальною діяльністю та припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ДМНК Кухтіної В.В., у зв`язку із наявністю в діях (бездіяльності) такої особи грубого порушення п.5 ч.2 ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів», с.5, ч.2 ст.54, ч.1,2 ст.49 ЗУ «Про нотаріат», яке завдало шкоди інтересу фізичній особі, при вчиненні нотаріальних дій, покладених на нотаріуса відповідно до закону.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалась на те, що 04.09.2006 між АКІБ «УкрСиббанк» та нею було укладено кредитний договір №0 за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 23 800 доларів США, що дорівнювало 120 190,00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок позичальника № НОМЕР_1 , з кінцевим строком повернення - не пізніше 03.09.2027 та зі сплатою відсотків на рівні та за механізмом встановленим договором. В подальшому до вказаного договору було внесено зміни шляхом укладення додаткових договорів, які стосуються зміни графіку погашення кредиту.

З огляду на те, що банком, під час укладення кредитного договору: не було розкрито інформацію про умови кредитування; не вказано загальну вартість кредиту; не дотримано права споживача вносити зміни до договору та надавати свої пропозиції; кредитором вчинено дії, які свідчать про ведення в обман позичальника; кредитором застосовано нечесну підприємницьку практику; кредитором не здійснено переддоговірної роботи; банком допущено нав`язування непотрібного асортимента послуг; кредитором не враховано підвищення курсу долара США до гривні, що призвело до зниження цінності наданих в кредит коштів; позивач вважала за необхідне звернутися з вимогами про визнання кредитного договору недійсним та застосування відповідних наслідків.

Також позивачем заявлено вимогу про визнання недійсним договору іпотеки та договору страхування з посиланням на те, що не було надано споживачу повного обсягу інформації щодо свідомого вибору послуги, а також не дотримано пріоритету прав споживачів.

Заявляючи вимогу про припинення договору поруки, позивачем зазначено про порушення строків позовної давності до поручителя й зазначено про те, що недійсне зобов`язання (кредитний договір) не підлягає забезпеченню.

Відповідачем - АТ «УкрСиббанк» надано відзив на позовну заяву та заперечення, доводи викладені в яких зводяться до незгоди з заявленими позовними вимогами. Так, останнім зазначено, що банком, як кредитором позивача, при укладенні оскаржуваних договорів було вчинено всіх передбачених законодавством дій спрямованих на надання останній інформації щодо умов кредитування, про що свідчить часткове виконання зобов`язань зі сторони позичальника.

Позивачем було надано відповідь на відзив АТ «УкрСиббанк», АТ «СК «АРКС» в яких наведено додаткові обґрунтування щодо заявлених позовних вимог, а також аналіз норм матеріального права якими регулюються спірні правовідносини.

Відповідачем - АТ «СК «АРКС» надано відзив на позовну заяву, доводи викладені в якому зводяться до незгоди з заявленими вимогами. Так, останнім зазначено, що позивачем було прийнято запропоновані умови, доказів незгоди або наявності, на момент укладення, будь-яких інших умов зі сторони споживача, позивачем не надано. Також відповідачем надано заперечення зміст яких є аналогічним до змісту відповіді на відзив.

Протягом розгляду справи позивачем було надано неодноразово письмові пояснення, міркування, зміст яких по своїй суті є аналогічним до змісту позову та відповіді на відзив.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Женеску Е.В. від 27.11.2025, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 16.01.2016, за клопотанням позивача витребувано докази.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.12.2018, у задоволенні клопотання позивача про прийняття доповнень до позовної заяви від 01.08.2016, 06.07.2018, 28.11.2018, відмовлено.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 04.06.2019, зупинено провадження у справі до розгляду заяви про відвід судді.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 26.06.2019, заяву ОСОБА_1 про відвід судді Женеску Е.В. залишено без задоволення.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03.07.2019 відновлено провадження у справі.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 12.09.2019 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

У зв`язку з відстороненням судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Женеску Е.В. від здійснення правосуддя, справу було передано судді ОСОБА_6 , яким за ухвалою від 03.02.2020 її прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

У зв`язку із звільненням судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська ОСОБА_6 у відставку, справу було передано судді Яковлеву Д.О.

У зв`язку із відстороненням судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Яковлева Д.О. від здійснення правосуддя, справу було передано судді Лукінової К.С. якою, за ухвалою від 21.01.2021 її прийнято до свого провадження та призначено до розгляду.

Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Лукінової К.С. від 05.03.2021, прийнято до провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення доказів.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 29.04.2021, залучено до участі у справі ОСОБА_4 та приватного нотаріуса ДМНО Кухтіну В.В.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 23.11.2021, в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зловживання процесуальними правами залишено без задоволення.

У зв`язку із закінченням відрядження судді Лукінової К.С. до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська, справу було передано судді Куцеволу В.В. яким за ухвалою від 14.12.2021 її прийнято до свого провадження та вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 14.02.2022, клопотання позивача про забезпечення доказів повернуто без розгляду.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 09.02.2023, клопотання позивача про витребування доказів задоволено частково.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 15.08.2023, закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті у судовому засіданні.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позові вимоги та надала пояснення аналогічні викладеним у: позові, відповіді на відзив, письмових поясненнях.

У судовому засіданні, представники відповідачів заперечували щодо заявлених позовних вимог та надали пояснення аналогічні викладеним у відзивах.

Дослідивши матеріали цивільної справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до копії договору про надання споживчого кредиту №0 від 04.09.2006 укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , остання отримала в кредит в іноземній валюті у розмірі 23 800,00 доларів США, що дорівнює 120 190,00 грн., зі сплатою відсотків встановлених на рівні 10,30% річних та з кінцевим строком повернення - не пізніше 03.09.2027. Також договором передбачено механізм та ставку нарахування відсотків у разі порушення їх сплати.

Відповідно до копії договору про надання споживчого кредиту №0/2 від 04.09.2006 укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , остання отримала в кредит у формі відновлювальної кредитної лінії в національній валюті в сумі ліміту поновлюваної кредитної лінії, що дорівнює 538,00 грн. зі сплатою процентів, комісії в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Також договором передбачено механізм та ставку нарахування відсотків у разі порушення їх сплати.

Додатковою угодою №1 від 30.12.2008 до договору про надання споживчого кредиту №0, було внесено зміни щодо графіка погашення кредиту.

Додатковою угодою №2 від 20.10.2009 до договору про надання споживчого кредиту №0, було внесено зміни щодо графіка погашення кредиту.

Відповідно до копії договору іпотеки №0/0/З від 04.09.2006 посвідченого приватним нотаріусом ДМНО Кухтіною В.В., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , остання, з метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору №0 та №0/2 передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно копії договору поруки №0/0/П від 04.09.2006 сторонами якого зазначено АКІБ «УкрСиббанк» правонаступником якого є АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 й ОСОБА_1 , поручитель ( ОСОБА_4 ) зобов`язався відповідати перед кредитором в повному обсязі за зобов`язаннями, які виникли у позичальника ( ОСОБА_1 ) з кредитного договору №0 та №0/2. В подальшому, 24.01.2011, було укладено додаткову угоду до договору поруки.

Відповідно до копії договору страхування серії МА №036044/07 НС-КР від 04.09.2006 укладеного між ЗАТ «СК «Український Страховий Альянс» та ОСОБА_1 , було застраховано майнові інтереси страхувальника ( ОСОБА_1 ) пов`язані з володінням та користуванням майном за договором №0/З від 04.09.2006.

Згідно копії заяви на видачу готівки №67 від 04.09.2006, ОСОБА_1 видано кредит - 23 800, 00 доларів США, що у гривнях становить - 120 190,00 грн.

04.09.2006, згідно копій квитанцій №№23,11, ОСОБА_1 було внесено страховий платіж та платіж за відкриття рахунку в іноземній валюті.

Також матеріали справи містять: копію кредитної справи ОСОБА_1 , рух коштів за рахунками відкритими на виконання кредитних договорів, банківські виписки, дозвільні документи банку щодо здійснення господарської діяльності.

Так, завданням цивільного судочинства справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частина перша та друга статті 2 ЦПК України).

Згідно з пунктом 1 частини другою статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, є договори та інші правочини.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 202 ЦК України).

Відповідно до ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Частинами першою, третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України).

Частиною 1 статті 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Аналіз вказаної норми дає підстави для висновку про те, що правочин може бути визнаний таким, що вчинений під впливом обману, у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману стосовно фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов`язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Згідно з частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час укладення кредитного договору та додаткових угод, перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

За змістом частини п`ятої статті 11, статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, чинній на час укладання кредитного договору та додаткових угод, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім процентної ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким із моменту укладення договору. Положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, є несправедливими і це є підставою для визнання таких положень договору недійсними.

Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.

Викладене узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України, наведеним у постанові від 02 грудня 2015 року у справі № 6-1341цс15.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частинами першою, третьою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на те, що позивач не довела наявності умислу в діях банку щодо введення її в оману, заявлені позовні вимоги в частині, що стосуються кредитних договорів не підлягають задоволенню.

Ухвалюючи дане рішення суд, між іншим, виходив з того, що підписання сторонами договору та відсутність будь-яких клопотань зі сторони позичальника щодо додаткових вимог з приводу умов договору (на момент укладення та протягом тривалого часу після), часткове виконання (позичальником) вказують на досягнення згоди з усіх його істотних умов. Також враховано, що договір містить інформацію щодо умов кредитування: строк кредитування, процентну ставку за користування кредитом, строки сплати платежів, мету, для реалізації якої споживчий кредит може бути витрачений, а також права та обов`язки сторін, порядок розрахунків, відповідальність за порушення зобов`язань

Ухвалюючи дане рішення судом враховано постанову ВС/КЦС від 20.11.2024 прийняту за результатами розгляду справи №520/820/17.

Посилання позивача, в розрізі не відповідності дій відповідачів, в тому числі оскаржуваних договорів, приписам ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» не заслуговують на увагу, оскільки позивачем не надано доказів нечесної підприємницької практики яка включає в себе: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною (підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору).

Ухвалюючи даний висновок судом враховано постанову ВС/КЦС від 03.02.2022 прийняту за результатами розгляду справи №758/10335/16.

Досліджуючи на відповідність приписам Закону договір іпотеки та договір страхування, судом, з урахуванням вказаних норм матеріального права, встановлено відсутність підстав, які б свідчили про їх недійсність.

Також, ухвалюючи даний висновок судом враховано, що вимога про визнання недійсним договору іпотеки та договору страхування обґрунтовувалась недійсністю кредитного договору, чого судом не було встановлено.

Вимога позивача про визнання припиненим договору поруки або визнання його не дійсним, не підлягає задоволенню, оскільки матеріали справи не містять даних які б свідчили про наділення її повноваженнями на звернення до суду за захистом прав поручителя ( ОСОБА_4 ).

Інші вимоги є похідними від вимог, які стосуються правомірності договорів кредиту, іпотеки, страхування, поруки, а тому також не підлягають задоволенню.

Доводи позивача з приводу порушення кредитором правил ведення господарської діяльності не може бути предметом розгляду у дані справі, оскільки порушення про які зазначає позивач ніяким чином не впливають на правомірність/неправомірність оскаржуваних договорів.

Отже, з огляду на вищевикладене, заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Ухвалюючи дане рішення, судом враховано рішення Європейського суду з прав людини з яких вбачається, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року)», Постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі № 465/3586/17, від 08.10.2020 у справі № 712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18, справа «Проніна проти України», рішення ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року)», Постанова КЦС ВС від 20.10.2020 у справі №756/536/19, від 15.10.2020 у справі № 759/14004/15-ц, від 15.10.2020 у справі №157/398/15-ц, від 13.10.2020 № 161/4641/17, 20.10.2020 у справі № 213/112/19, від 12.10.2020 у справі № 585/2958/17, від 12.101.2020 у справі №521/7401/15, від 09.10.2020 у справі №161/7515/15-ц).

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до акціонерного товариства «УкрСиббанк», Національного банку України, акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Кухтіна Вікторія Віталіївна про захист прав споживачів, визнання недійсним договору споживчого кредиту, визнання недійсним договору іпотеки, визнання недійсним договору поруки, застосування наслідків недійсності правочинів, виключення відомостей з реєстру, стягнення моральної шкоди, стягнення збитків, індексу інфляції, 3% річних - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя В.В. Куцевол