Номер провадження 2/504/1518/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025с-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Вінської Н.В.,

секретаря Коцар А.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у селищі Доброслав цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одесагаз» про захист прав споживачів шляхом визнання протиправним та скасування рішення комісії та Акту розрахунку, стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою якою просив суд:

-Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Акціонерного Товариства "Одесагаз" №172 від 28.08.2024 року.

-Визнати протиправним та скасувати Акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму, складений АТ "ОДЕСАГАЗ" по особовому рахунку о/р НОМЕР_1 .

- стягнути з АТ "ОДЕСАГАЗ" на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі в сумі 605,60 (шістсот п`ять гривень 60 копійок).та витрати на правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн. (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок).

- Стягнути з АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ОДЕСАГАЗ" на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень 00 копійок).

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що він ОСОБА_1 є власником земельної ділянки (кадастровий номер :02:002:1897) та домоволодіння розміщеному на ній за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право на спадщину реєстровий номер 1-1139 виданого 01.12.2023 державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Одеської області Лисак Альоною Володимирівною, та договору дарування серія та номер: 463 виданого 26.08.2024 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Несвітайло Ігорем Івановичем.

Домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 газифіковане, послуги з постачання природного газу за рахунком о/р НОМЕР_1 надаються Акціонерним Товариством «Одесагаз» на підставі укладеного публічного договору постачання природного газу до житлового будинку АДРЕСА_1 , на підставі чого у АТ «Одесагаз», виникли зобов`язання з надання послуг газопостачання, а у позивача - з оплати наданих послуг постачальнику.

Побутовим споживачем послуг природнього газу в будинку, за даною адресою є ОСОБА_1 , як спадкоємець та власник, який приступив до здійснення своїх прав власника та здійснює оплату за користування газом.

27 вересня 2024 року позивачем було отримано супровідного листа від ОМУЕГГ АТ «ОДЕСГАЗ» №607 від 10.09.2024 року у якому зазначено про направлення акту-розрахунку який необхідно сплатити протягом 15 днів. (копія додається). Проте, сам рахунок відповідачем позивачу не направлявся.

Додатком до листа позивач отримав копію рішення комісії №172 від 28.08.2024 р. яким комісія задовольнила акт про порушення №05340 від 19.07.2024 р. Акт про порушення відповідачем позивачу не вручався.

Згідно рішення комісії відповідача, комісія акт про порушення задовольнила. Змінила режим нарахування перевела на граничні об`єми споживання, та вирішила припинити надання РПГ (розподілу природного газу) позивачу.

Причиною звернення до суду стало незаконне та безпідставне прийняття відповідачем рішення комісії №172 від 28.08.2024 р на підставі недостовірних даних. Оскільки позивач не порушував вимог Кодексу газорозподільних систем. Працівники АТ «Одесгаз» не приходили до позивача з вимогою демонтувати лічильник газу для направлення його на експертизу. Акт про порушення у присутності позивача не складали, копії акту про порушення не вручали позивачу, листа про дату засідання комісії позивач не отримував.

Відповідачем було надано відзив, в якому висловлено незгоду з заявленими позовними вимогами. Зазначено, що 19.07.2024 р. працівники АТ «Одесагаз» прибули до помешкання споживача ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , з метою обстеження газового обладнання. Їх зустрів ОСОБА_1 (позивач), який відмовив працівникам АТ «Одесагаз» у доступі до демонтажу лічильника, у зв`язку з чим було складено Акт про порушення №05340 у відношенні ОСОБА_2 . Позовна заява подана від імені ОСОБА_1 (позивачем), але з ним будь-яких договірних відносин з АТ «Одесагаз» не існує, ОСОБА_1 не звертався до абонентського відділу з відповідною заявою.

Позивачем було надано відповідь, в якій зазначає, що відповідно до пункту 4 та 7 глави 3 розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному веб-сайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу.

Будинок за адресою: АДРЕСА_1 , ВАТ «Одесагаз» в установленому законом порядку було підключено до газопостачальної системи більше 15 років тому та укладено відповідні договори, які неодноразово переукладалися та продовжувалися. Таким чином, позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець після смерті ОСОБА_2 у встановлений законом термін прийняв спадщину та зареєстрував право власності на земельну ділянку. (докази є в матеріалах справи).

Також, зазначив, що лише 11.11.2024 року, тобто вже після відкриття провадження у справі позивачем було завершено процедуру реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав від 13.11.2024 року (додається). Таким чином позивач ОСОБА_1 , як спадкоємець майна та власник будинку та земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , наділений усіма правами та обов`язками, що належали спадкодавцю ОСОБА_2 . За вказаною адресою укладено договір та присвоєно особовий рахунок НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_1 протягом всього періоду належно виконувались обов`язки щодо сплати за користування природним газом (постачання та розподіл). Жодних доказів про наявність заборгованості за особовим рахунком НОМЕР_1 відповідачем не надано.

Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 30 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою від 27.11.2024 року судом вжито заходів забезпечення позову у вигляді заборони Акціонерному товариству "Одесагаз" вчиняти дії з припинення газопостачання будинку за адресою: АДРЕСА_1 , о/р НОМЕР_1 , до набрання законної сили рішення суду за позовом ОСОБА_1 до АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ОДЕСАГАЗ" про захист прав споживачів.

Судом встановлено, що відповідно до копії витягу з державного реєстру речових прав №403491294 від 13.11.2024 року право власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці кадастровий номер: :02:002:1897 11.11.2024 року зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 .

У відповідності до акту про порушення №05340 від 19.07.2024 року складного за участі (згідно акту) ОСОБА_2 представниками АТ «Одесагаз» було виявлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме відмова доступі до об`єкта споживача, (власника або наймача об`єкта споживача), або газового обладнання, або дії які перешкоджають представникам оператора газорозподільної системи виконувати функції передбачені Кодексом ГРМ, а саме демонтажу лічильника газу. Акт складено представниками АТ «Одесагаз» Якубишиним Г.В. та Арабаджи В.М. у присутності споживача ОСОБА_2 яка згідно акту відмовилась від підпису.

У відповідності до акту про порушення №05343 від 19.07.2024 року складного за участі (згідно акту) ОСОБА_2 представниками АТ «Одесагаз» було виявлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб,. Акт складено представниками АТ «Одесагаз» Якубишиним Г.В. та Арабаджи В.М. у присутності споживача ОСОБА_2 яка згідно акту відмовилась від підпису.

Рішенням комісії №172 від 28.08.2024 року задоволено Акт про порушення ОСОБА_2 вимог п.п.7 п.1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, зафіксованого актом про порушення №05340 від 19.07.2024 року та вирішено: «Акт про порушення задовольнити. Змінити режим нарахування, перевести на граничні об`єми споживання за наявності доступу до вимикаючого пристрою припинити надання РПГ»

21.05.2024 представниками філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» було складено акт інвентаризації, в якому зазначено алгоритм дій, вчинення яких є необхідним для відновлення газопостачання (в тому числі: демонтаж витяжки в приміщенні де встановлено газові прилади).

В силу положень ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, об`єктом захисту, в тому числі судового, є порушене, невизнане або оспорюване право.

Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Таким чином у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Як роз`яснив Конституційний Суд України у Рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України (справа про охоронюваний законом інтерес), поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається у частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Поняття "охоронюваний законом інтерес" у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям "права" має один і той же зміст.

У цьому Рішенні Конституційного Суду України надано офіційне тлумачення поняття "охоронюваний законом інтерес", як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

Тобто інтерес особи має бути законним, не суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам і відповідати критеріям охоронюваного законом інтересу, офіційне тлумачення якого надано у резолютивній частині зазначеного Рішення Конституційного Суду України.

Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

Позовом у процесуальному сенсі є звернення до суду з вимогою про захист своїх прав та інтересів, який складається з двох елементів: предмета і підстави позову.

Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу.

Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і в залежності від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Тобто вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Лише у разі встановлення наявності порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу позивача та відповідності обраного останнім способу захисту такому порушенню або оспоренню суд може прийняти рішення про задоволення позову.

Отже, під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, або компенсація витрати, що виникли у зв`язку з порушенням прав, чи в інший спосіб нівелює негативні наслідки такого порушення.

Згідно зі ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Частиною 4 статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує.

Відповідно до п.23 ч.1 ст.1 ЗУ «Про ринок природного газу», побутовий споживач - фізична особа, яка придбаває природний газ з метою використання для власних побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення своїх жилих приміщень, що не включає професійну та комерційну діяльність.

Частиною 1 статті 12 ЗУ «Про ринок природного газу», встановлено, що постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами.

Пунктом 2 ч.2 ст.13 ЗУ «Про ринок природного газу» встановлено, що споживач зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

З огляду на те, що відповідно до матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 став власником житлового будинку адресою АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці кадастровий номер: :02:002:1897 лише 11.11.2024 року, тобто після складання оскаржуваних актів та прийняття оскаржуваного рішення комісії АТ «Одесагаз» від 28.08.2024 року. Акти про порушення №05340 та №05343 від 19.07.2024 року складені відносно споживача ОСОБА_2 . При цьому матеріали справи не містять доказів смерті ОСОБА_2 , не містять доказів правонаступництва ОСОБА_1 після ОСОБА_2 , як не містять доказів делегування нею повноважень ОСОБА_1 спрямованих на захист її прав.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Одесагаз» про захист прав споживачів шляхом визнання протиправним та скасування рішення комісії та Акту розрахунку, стягнення моральної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено сторонами до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя : Вінська Н. В.