Справа № 372/819/25
Провадження № 2-925/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 квітня 2025 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Зінченко О.М.

при секретарі Григор`євій К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» через свого представника звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій зазначає, що 30.11.2023 р. ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та відповідач уклали Кредитний договір №00-10448075 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Електронний підпис одноразовий ідентифікатор 10481 відправлено 30.11.2023 р. о 10:05:20 на номер телефону НОМЕР_1 відповідача та введено ним 30.11.2023 р. о 10:05:43. Введення позичальником одноразового ідентифікатора є підписанням договору згідно ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». 30.11.2023 сума кредиту 6800 грн. ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» через ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН» була перерахована відповідачу на платіжну картку № НОМЕР_2 . Крім того за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 340,00 грн. Всупереч умов договору №00-10448075 від 30.11.2023 р. відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, що створило заборгованість у розмірі 39508,00 грн., яка складається з6 7140,00 грн. - заборгованість по кредиту; 32368,00 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 22.01.2024 р. ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «Макс Кредит» уклали договір факторингу №22-01/2024 згідно умов якого ТОВ «Макс Кредит» відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №00-10448075 від 30.11.2023 р. Крім того, 16.08.2024 р. ТОВ «Макс Кредит» та позивач уклали договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС. Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу №16082024-МК/ЕЙС від 16.08.2024 р. від ТОВ «Макс Кредит» до ТОВ «ФК «Ейс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 39508,00 грн.

У зв`язку з наведеним позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №00-10448075 від 30.11.2023 р. у розмірі 39508,00 грн., яка складається з: 7140,00 грн. - заборгованість за тілом та 32368,00 грн. - заборгованість за відсотками, витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн., понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

20.02.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

07.03.2025 р. до суду від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Костюка В.О. надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідач не визнає позовні вимоги в повному обсязі з наступних підстав. Відповідач ніколи не звертався до ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» з заявами про видачу та оформлення кредиту в будь-який спосіб. Приблизно в другій половині листопада 2023 р. на мобільний номер телефону НОМЕР_3 відповідача почали надходити СМС-повідомлення про отримання ним кредитних коштів з різних фінансових установ. Відповідач виявив, що його номером мобільного телефону заволоділи невідомі особи в шахрайський спосіб. 29.11.2023 р. з даного приводу відповідач звернувся до Обухівського РУП ГУНП в Київській області з заявою про вчинене кримінальне правопорушення та 30.11.2023 р. відділом дізнання Обухівського РУП ГУПН в Київській області відомості про заяву було внесено до ЄРДР та розпочате досудове розслідування за ч.1 ст.358 КК України. Також відповідач звернувся до відділу обслуговування абонентів ПрАТ «Київстар» та заблокував номер телефону НОМЕР_3 , оскільки ним заволоділи невідомі особи в шахрайський спосіб. Відповідач не отримував 30.11.2023 р. на власну платіжну картку коштів в розмірі 6800,00 грн. та зарахування коштів на його картку не проводилося. Згідно виписки по рахунку ОСОБА_1 відкритого в АТ «ПУМБ» від 04.02.2025 р. на рахунок ОСОБА_1 30.11.2023 р. кошти не надходили. Рахунків в інших банківських установах на ім`я відповідача не відкрито та не відкривалося. Враховуючи викладене, відповідач вважає, що позивачем не доведено наявність заборгованості саме у відповідача за договором кредитної лінії №00-10448075 від 30.11.2023 р., а відтак не доведено позовні вимоги в цілому. В зв`язку з цим відповідач просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, стягнути з позивача на користь відповідача понесені витрати на правничу допомогу.

24.03.2025 до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі в яких зазначено, що доводи відповідача про наявність кримінального провадження щодо скоєння злочину відносно нього, не може братися до уваги судом, оскільки наявність такого провадження підтверджує лише факт звернення відповідача до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, після отримання якої слідчий зобов`язаний порушити кримінальне провадження. Про те, обвинувального вироку суду, який набрав законної сили, у якому суд встановив би, що зобов`язання відповідача переносяться на іншу людину, яка протиправним шляхом уклала від імені ОСОБА_1 кредитний договір і заволоділа коштами, не надано, про закінчення досудових розслідувань та результат не повідомлено. ТОВ «ФК «Ейс» довело суду документально порушення з боку відповідача своїх зобов`язань за договором в повному обсязі. Надані позивачем докази є достовірними та достатніми за своїм обсягом для повного та встановлення фактичних обставин справи. Проте твердження представника відповідача нічим не обґрунтовані. Вартість судових витрат суттєво завищена та неспівмірна наданим послугам. В зв`язку з цим представник позивача просив суд позовні вимоги задовольнити, у задоволенні вимог відповідача у стягненні витрат на правничу допомогу - відмовити.

В судове засідання представник позивача не з`явився, в додаткових поясненнях просив суд позовні вимоги задовольнити, та відмовити в задоволенні вимог відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу.

Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, представник відповідача в своїй заяві просив суд проводити розгляд справи без участі відповідача та його представника. Проти позову заперечує в повному обсязі з підстав викладених у відзиві на позовну заяву та просив відмовити в його задоволенні.

Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 30.11.2023 р. між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії №00-10448075 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір про надання кредиту було підписано відповідачем за допомогою паролю-ідентифікатора, який 30.11.2023 року було відправлено СМС-повідомленням на номер телефону НОМЕР_1 , який належав Відповідачу. Згідно умов договору кредитної лінії 30.11.2023 року позивачем було перераховано суму кредиту в сумі 6800 грн. на рахунок Відповідача за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_4 , відкритої в Акціонерному товаристві «ПУМБ». (а.с.22-50)

На переконання позивача, всупереч умов Договору №00-10448075 від 30.11.2023 року відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом у загальному розмірі - 39508 грн., яка складається з заборгованості за кредитом -7140 грн., заборгованості за несплаченими відсотками за користування коштами - 32368 грн. (а.с.62-63)

22.01.2024 року між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та ТОВ «Макс Кредит» було укладено договір факторингу №№22-01/2024, згідно якого до ТОВ «Макс Кредит» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 17421 грн. 60 коп. (а.с.64-85)

16.08.2024 року між ТОВ «Макс Кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу №16082024-МК/ЕЙС, згідно якого до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до Відповідача на загальну суму 39508 грн. (а.с.86-105)

Згідно ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно статті 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (Стаття 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Положеннями ст. 611 ЦК передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Якщо зобов`язання виконано не належним чином, то воно не припиняється.

За умовами ст.ст. 1049 та 625 ЦК України після закінчення строку дії договору, на підставі якого виникло грошове зобов`язання, на існуючий борг нараховуються проценти та застосовується цивільна відповідальність за порушення умов договору. У випадку, якщо розмір процентів не передбачений договором, то проценти нараховуються на борг на рівні облікової ставки НБУ (ВСУ від 7 вересня 2016 р. у справі за № 6-1412цс16).

Разом з тим представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказав, що відповідач ОСОБА_1 ніколи не звертався до ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» з заявами про видачу та оформлення кредиту в будь-який спосіб. Приблизно в другій половині листопада 2023 р. на мобільний номер телефону НОМЕР_3 відповідача почали надходити СМС-повідомлення про отримання ним кредитних коштів з різних фінансових установ. Відповідач виявив, що його номером мобільного телефону заволоділи невідомі особи в шахрайський спосіб.

29.11.2023 р. з даного приводу відповідач ОСОБА_1 звернувся до Обухівського РУП ГУНП в Київській області з заявою про вчинене кримінальне правопорушення та 30.11.2023 р. відділом дізнання Обухівського РУП ГУПН в Київській області відомості про заяву було внесено до ЄРДР та розпочате досудове розслідування за ч.1 ст.358 КК України, що підтверджується витягом з ЄРДР № кримінального провадження 0000602 від 30.11.2023 р. (а.с.136)

Таким чином в той же день, а саме 30.11.2023 р. відповідач ОСОБА_1 не міг укласти з ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» договір кредитної лінії №00-10448075, та на його рахунок в АТ «ПУМБ» не були перераховані кредитні кошти.

Дана обставина підтверджується випискою від 04.02.2025 р. по рахунку ОСОБА_1 , який відкритий в ПУМБ, станом на 30.11.2023 р. дебіт 0,00 грн. (а.с.137)

Як зазначив представник відповідача рахунків в інших банківських установах на ім`я відповідача не відкрито та не відкривалося.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність заборгованості саме у відповідача ОСОБА_1 за договором кредитної лінії №00-10448075 від 30.11.2023 р., а відтак не доведено позовні вимоги в цілому.

В зв`язку з цим суд вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п.2 ч.2 статті 141 ЦПК України Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Згідно з частиною другою статті 137ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідноз умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною п`ятою статті 137ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137ЦПК обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячиз конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Згідно з частиною 4 статті 62ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Статтями26,27Закону України«Про адвокатуру і адвокатську діяльність» передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Захист інтересів відповідача здійснює Адвокатське об`єднання «ЛГК-Груп», а саме адвокат Костюк В.О., що підтверджується копією Договора №25/02 про надання правничої допомоги від 25.02.2025 р. Згідно умову договору юридичну допомогу, що надається ОСОБА_1 оплачує в гривнях, вона складається з: 5000,00 грн. за підготовку та подання відзиву на позовну заяву, та 3000,00 грн. за участь адвоката в кожному судовому засіданні, яке відбулося. (а.с.138).

Стороною відповідача до матеріалів цивільної справи долучено копії Акту наданих послуг від 25.02.2025 р. та рахунку №25/02 від 25.02.2025 р. на оплату юридичних послуг згідно договору №25/02, згідно яких ОСОБА_1 сплатив Адвокатському об`єднанню «ЛГК-Груп» 8000,00 грн. (а.с.140)

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 137 ЦПК України).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані: детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені.

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина 2статті 15 ЦПК України).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат.

Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 року у цивільній справі справа № 372/1010/16-ц.

Дослідивши подані документи, суд приходить до висновку, що заперечення представника позивача, що вартість судових витрат суттєво завищена та неспівмірна наданим послугам є безпідставними, а тому з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.19, 76, 259, 263-264 ЦПК України, ст. 16,509, 525, 526, 1054 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, в той же строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М.Зінченко