Рішення

Іменем України

18 квітня 2025 року місто Чернігів

Справа №751/1216/25

Провадження №2/751/814/25

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Діденко А. О.

секретаря судового засідання Бобровник Н. В.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

представник позивача Потапова Сніжана Михайлівна

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів,

Встановив:

І. Стислий виклад позиції позивача

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення визначеного на підставі судового наказу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02.05.2023 у справі №751/3191/23 розміру аліментів, які стягуються на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини до 1/8 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем з 2005 року до 2020 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На підставі судового наказу з нього на користь відповідача на утримання малолітньої доньки стягуються аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно з 27.04.2023 до досягнення дитиною повноліття. Заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Зазначає, що за домовленістю з відповідачем він повністю оплачує навчання старшій дитині ОСОБА_4 , періодично надає їй матеріальну допомогу та квартиру для проживання в м. Києві. Також від проживає однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі ОСОБА_5 , яка є особою з інвалідністю ІІІ групи. У 2023 році в них народився син ОСОБА_6 . За таких обставин його сімейний та матеріальний стан з часу видачі судового наказу змінилися, на його утримання перебуває друга малолітня дитина та цивільна дружина, у зв`язку з чим просить зменшити аліменти до 1/8 частини.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі

Новозаводський районний суд міста Чернігова ухвалою від 04 лютого 2025 року відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

05.03.2025 розгляд справи відкладався у зв`язку із знаходженням головуючого судді в нарадчій кімнаті з розгляду невідкладених слідчих дій.

Відповідач у встановлений судом строк на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та письмових пояснень не надіслала.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.14).

Заочним рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18.11.2020 шлюб між сторонами розірвано (а.с.11-12).

Відповідно до судового наказу Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02.05.2023 із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуті аліменти на утримання малолітньої дитини доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 27.04.2023 року та до досягнення дитиною повноліття (а.с.13).

Між позивачем та Державним торговельно-економічним університетом укладений договір №1336д/6к-2022 від 13.09.2022 та додаткова угода до нього від 26.04.2023, відповідно до яких ОСОБА_1 здійснює оплату освітньої послуги ОСОБА_7 , загальна вартість якої становить 133 070,00 грн (а.с.18-20).

За період з вересня 2022 року до липня 2024 року позивач за навчання доньки сплатив 82 010 грн, що підтверджується копіями платіжних інструкцій (а.с.21-23).

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_3 , батьком якого є ОСОБА_1 , а матір`ю ОСОБА_5 (а.с.15).

Згідно з довідкою до акта огляду МСЕК ОСОБА_5 є особою з інвалідністю ІІІ групи (а.с.16).

З довідки про доходи ОСОБА_5 вбачається, що остання за період з 01.01.2023 до 01.04.2023 отримала 88 913,77 грн заробітної плати від ТОВ «ГЛЕДФАРМ ЛТД», а з квітня 2023 року до червня 2024 року заробітну плату не отримувала (а.с.17).

Малолітня дитина ОСОБА_3 проживає разом із матір`ю, що не заперечується сторонами.

Сторони доказів про наявність чи відсутність доходів, рухомого та нерухомого майна у власності суду не надали.

ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно з частинами 1 і 2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 7 СК України жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України).

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Проте позивач, тобто особа, яка сплачує аліменти, має довести, що змінились обставини, що існували при ухваленні рішення про стягнення аліментів.

За приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу для своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги для зменшення розміру аліментів, позивач зазначав про народження дитини від спільного проживання зі ОСОБА_5 , яка є особою з інвалідністю ІІІ групи, та перебування їх на утриманні, а також добровільну оплату навчання старшій дитині та надання їй матеріальної допомоги.

Стосовно цих доводів суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що з моменту видачі судового наказу в позивача змінився сімейний стан та матеріальний стан, зокрема протягом тривалого періоду часу (з квітня 2023 року до червня 2024 року) ОСОБА_5 , будучи матір`ю малолітньої дитини позивача, заробітну плату не отримувала.

У позивача народилася третя дитина, що також вимагає додаткових витрат на її утримання.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Водночас надані позивачем докази не підтверджують такого значного погіршення його матеріального стану, у зв`язку з чим розмір аліментів, які з нього стягуються, підлягав би зменшенню удвічі. Так, позивачем не надані докази щодо наявності чи відсутності доходів, рухомого та нерухомого майна у власності.

Також суд враховує, що оплата навчання старшій дитині та надання їй матеріальної допомоги, народження нової дитини не є безумовними підставами для зміни розміру аліментів. При цьому обов`язок утримання неповнолітніх дітей покладається на обох батьків, тоді як позивачем не доведено, що він самостійно утримує дитину, народжену від проживання із ОСОБА_5 .

Верховний Суд у своїх правових позиціях щодо застосування норм права неодноразово наголошував, що сам по собі факт народження іншої дитини без надання доказів погіршення майнового стану платника аліментів не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів (постанова у справі №760/9783/18-ц від 03.06.2020, постанова у справі №715/2073/20 від 28.05.2021 тощо).

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 16 вересня 2020 року (справа № 565/2071/19) вказав, що зміна сімейного стану позивача, а саме: народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Також вказано, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України).

Отже, з урахуванням встановлених вище фактичних обставин справи, ураховуючи зміну сімейного стану позивача, наявність інших осіб на його утриманні, його матеріальний стан, з урахуванням погіршення майнового стану позивача, враховуючи стан здоров`я дитини, рівність батьківських обов`язків, суд вважає за можливе зменшити розмір аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 1/5 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви.

У всіх інших випадках, в тому числі у разі зміни як способу стягнення аліментів, так і розміру їх стягнення, стягнення аліментів відбувається за загальним правилом з дня набрання рішенням законної сили.

Зокрема, як роз`яснено у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню.

Водночас необхідно зазначити, що відповідач не позбавлена права у разі зміни матеріального та сімейного становища звернутись з позовом про збільшення розміру аліментів, а також спірність питання про розмір аліментів не позбавляє відповідача права зажадати від батька компенсації понесених додаткових витрат, що викликані особливими обставинами, які оплачують у зв`язку із навчанням та розвитком дітей відповідно до ст. 185 СК України.

V. Розподіл судових витрат

У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 12, 19, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268, 273, 354, 355 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 192 Сімейного Кодексу України, враховуючи роз`яснення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються із ОСОБА_1 згідно із судовим наказом Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02.05.2023 у справі №751/3191/23, стягнувши із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Чернігів, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18.04.2025.

Позивач ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач ОСОБА_2 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Суддя А. О. Діденко