Справа №443/1886/23
Провадження №2/443/12/25
РІШЕННЯ

іменем України

16 квітня 2025 року місто Жидачів

Жидачівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Павліва А.І.,

секретар судового засідання Стасів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання 86/100 частин будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ будинку, зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя,

за участю:

позивача за первісним позовом

(відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ,

представника позивача за первісним

позовом (відповідача за зустрічним позовом) ОСОБА_3 ,

представника відповідача за первісним

позовом (позивача за зустрічним позовом) ОСОБА_4 ,

встановив:

Стислий виклад позиції сторін.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 подав до суду позовну заяву (первісний позов) до ОСОБА_1 (відповідач за первісним позовом), в якій просить:

визнати 86/100 частин житлового будинку житловою площею 88,00 кв.м., загальною площею 151,7 кв.м., разом з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, розташованого в АДРЕСА_1 об`єктом права спільної сумісної власності подружжя;

поділити житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель та споруд: гараж Б, літня кухня В, сарай Г, огорожа 1, ворота 2, огорожа 3 будинку розташований в АДРЕСА_1 між сторонами, визнавши за ним, позивачем ОСОБА_1 право власності на 57/100 його частин (43/100 частин як майно подружжя та 14/100 частин як особисте приватне майно);

стягнути з ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору за первісним позовом покликається на те, що ОСОБА_2 його колишня дружина, шлюб з якою був зареєстрований 14.11.1987 у виконавчому комітеті Зарічненської сільської ради Жидачівського району Львівської області. Йому на праві приватної власності належав житловий будинок незавершений будівництвом, розташований у АДРЕСА_1 , готовність якого складала 14% та земельна ділянка площею 0,0662 га за тією ж адресою для обслуговування цього житлового будинку згідно договору дарування від 19.07.2004, посвідченого приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу. Спільними зусиллями за кошти та заощадження подружжя вони добудували будинок та збудували належні до нього господарські будівлі і споруди. На даний час їхній житловий будинок А-2 має житлову площу 88,0 кв.м., загальну площу 151,7 кв.м., та до нього належать такі господарські будівлі та споруди: гараж Б, літня кухня В, сарай Г, огорожа 1, ворота 2, огорожа 3. Право власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди зареєстровано на його ім`я і вартість його складає 1 654 675 грн. Земельна ділянка площею 0,0662 га кадастровий номер :01:083:0036 для обслуговування цього житлового будинку, господарських будівель та споруд також належить йому на праві приватної власності і її вартість складає 298 618,63 грн. Після розірвання шлюбу неприязні стосунки між ними виключають подальше спільне користування та розпорядження спільним майном будинком. Оскільки 14/100 частин житлового будинку та вся земельна ділянка для його обслуговування набута ним на підставі договору дарування то лише 86/100 частин житлового будинку є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно йому має належати в ньому 57/100 частин, а відповідачу має належати 43/100 частини.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 подала до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 (відповідач за зустрічним позовом) (Т.1 а.с.47-53), у якому, з урахуванням збільшених позовних вимог (Т.1 а.с.126), просить:

визнати спільною сумісною власністю подружжя майно, зазначене у свідоцтві про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 , видане 05.03.2012:

1. будинок на два поверхи загальною площею, 151,7 м.кв;

2. гараж площею, 37,8 м.кв;

3. літню кухню площею, 30,9 м.кв.;

4. сарай площею, 9,3 м.кв.;

5. по периметру встановлену огорожу та встановлені ворота;

6. земельну ділянку площею, 0,0662 га кадастровий номер :01:083:0036 державний акт на земельну ділянку серія ЯЛ №972255, виданий 27.01.2011;

7. Напівпричіп UTILITY VS3RUK, 2002 р.в., № шасі НОМЕР_2 ;

8. автомобіль SCODA OKTAVІA, 2007 року випуску, VIN НОМЕР_3 , яку він продав 23.03.2023;

9. автомобіль BMW, Х5 2010 року випуску, VIN НОМЕР_4 , яку він продав 19.08.2022

10. Автомобіль LEXUS, RX350 2012 року випуску, VIN НОМЕР_5 , яку він продав 30.03.2023

11. Земельну ділянку розміром 6,0 х 4,0, а також гараж для збереження легкового автомобіля в м. Жидачів, в районі вул, Зеленої (колишня вулиця 40-річчя Перемоги], блок НОМЕР_6 гараж № НОМЕР_7 .

Здійснити поділ майна подружжя, відповідно присудивши ОСОБА_2 зазначеного майна:

1. будинку на два поверхи загальною площею, 151, 7 м.кв;

2. гаражу площею 37,8 м.кв;

3. літню кухню площе., 30,9 м.кв.;

4. сараю площею, 9,3 м.кв.;

5. по периметру встановлену огорожу та ворота;

6. земельної ділянки площею 0,0662 га кадастровий номер :01:083:0036, державний акт на земельну ділянку серія ЯЛ №972255 виданий 27.01.2011;

7. напівпричіпу UTILITY VS3RUK, 2002 р. в., № шасі НОМЕР_2 ;

8. вартості автомобіля SCODA OKTAVIA, 2007 року випуску VIN НОМЕР_3 , яку він продав 23.03.2023;

9. вартості автомобіля BMW, Х5 2010 року випуску, VIN НОМЕР_4 , яку він продав 19.08.2022;

10. вартості автомобіля LEXUS, RX350, 2012 року випуску, VIN НОМЕР_5 , яку він продав 30.03.2023;

11. земельної ділянки розміром 6,0 х 4,0, а також гаражу для збереження легкового автомобіля в м, Жидачів, в районі АДРЕСА_2 , блок НОМЕР_6 гараж № НОМЕР_7 .

Стягнути з ОСОБА_1 понесені позивачем судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог щодо предмета спору за зустрічним позовом покликається на те, що вона не заперечую факт посвідчення 19.07.2004 приватним нотаріусом Жидачівського районного нотаріального округу Гивель Г.М. договору дарування ВВЕ №022849 на ім`я ОСОБА_1 в період, коли вони перебували у шлюбі, згідно з яким було подаровано житловий будинок незавершеного будівництва, що розташований на АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,0662 га, призначеної для обслуговування індивідуального житлового будинку. Як зазначено у п.2 договору дарування готовність недокінченого житлового будинку складає 14%, по факту це був лише фундамент одноповерхового житлового будинку садибного типу (дачний будинок). Все майно під час шлюбу придбавалось за спільні кошти подружжя та відчужувалося без її відома. У подальшому було розширено фундамент та збудовано на вказаній земельній ділянці: будинок на два поверхи загальною площею 151,7 м.кв, гараж площею 37,8 м.кв, літню кухню площею 30,9 м.кв., сарай площею 9,3 м.кв., по периметру встановлено огорожу, ворота. Вказане майно зазначено у свідоцтві про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 видане 05.03.2012. Таким чином, вартість спільного майна у співвідношенні із тим, яке було подаровано, є істотно більша, не відповідає величині, зазначеній у первісному позові, 86/100, та встановити її у процентному співвідношенні важко, виходячи із реальної вартісної величини всього майна, на момент розподілу, виходячи із грошової оцінки поданої позивачем по первісному позову. Оскільки вартість майна істотно збільшилась виходячи із вартості на момент укладення договору дарування, (було 2 364 грн, стало 1 654 675 грн.) то вважає,. що поділ майна повинен виходити із фактично вартісної величини усього майна. Враховуючи цільове призначення та вид використання земельної ділянки, в обов`язковому порядку поділу підлягає і житловий будинок, розташований на ній. Фактично, мотиви поділу земельної ділянки виникають у зв`язку із поділом житлового будинку, відтак підлягає розподілу земельна ділянка площею, 0,0662 га кадастровий номер :01:083:0036. Предметом поділу майна є також: автомобіль SCODA OKTAVIA, 2007 року випуску VIN НОМЕР_3 яку він продав 23.03.2023; автомобіль BMW, X5 2010 року випуску VIN НОМЕР_4 яку він продав 19.08.2022; автомобіль LEXUS, RX350 2012 року випуску VIN НОМЕР_5 яку він продав 30.03.2023; напівпричіп UTILITY VS3RUK, 2002 р. в., № шасі НОМЕР_2 . оскільки вказані транспортні засоби також продані, окрім напівпричіпа, то вважаю що необхідним є встановлення вартісної величини. Для отримання в натурі своєї частки у спільній власності вона бажає отримати у власність частини майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності, а саме:

1. будинку на два поверхи загальною площею, 151, 7 м.кв;

2. гаражу площею 37,8 м.кв;

3. літню кухню площе., 30,9 м.кв.;

4. сараю площею, 9,3 м.кв.;

5. по периметру встановлену огорожу та ворота;

6. земельної ділянки площею 0,0662 га кадастровий номер :01:083:0036, державний акт на земельну ділянку серія ЯЛ №972255 виданий 27.01.2011;

7. напівпричіпу UTILITY VS3RUK, 2002 р. в., № шасі НОМЕР_2 ;

8. вартості автомобіля SCODA OKTAVIA, 2007 року випуску VIN НОМЕР_3 , яку він продав 23.03.2023;

9. вартості автомобіля BMW, Х5 2010 року випуску, VIN НОМЕР_4 , яку він продав 19.08.2022;

10. вартості автомобіля LEXUS, RX350, 2012 року випуску, VIN НОМЕР_5 , яку він продав 30.03.2023;

11. земельної ділянки розміром 6,0 х 4,0, а також гаражу для збереження легкового автомобіля в м. Жидачів, в районі АДРЕСА_2 , блок НОМЕР_6 гараж № НОМЕР_7 .

Понесені нею судові витрати становлять: судовий збір у сумі 8 052,60 грн, витрати на правову допомогу в сумі 50 000,00 грн.

Відповідач за зустрічним позовом подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву (Т.1 а.с.95-99), в обґрунтування якого покликаючись на те, що оскільки відповідно до договору дарування від 19.07.2004 його особистою власністю був фундамент під цей житловий будинок, фактично це був перекритий бетонними плитами цокольний поверх житлового будинку разом з будівельними матеріалами цеглою, яку вони використали для будівництва двоповерхового будинку, він наполягає на відході від рівності часток в майні подружжя житловому будинку і відповідно в земельній ділянці, наданій для його обслуговування, а саме, що спільним майном подружжя є лише 86/100 його частин та відповідна частина земельної ділянки. І сторонам у справі повинно належати по 43/100 частини кожному цього спільного майна подружжя. ОСОБА_5 не займалася ні хатньою роботою, ні жодного дня підприємницькою діяльністю. За все подружнє життя вона пропрацювала короткий період часу кухонним працівником десь біля 2-3 років одразу після одруження. Він дійсно зареєстрував її приватним підприємцем, а діяльність проводив сам згідно з її дорученням. Останні роки будучи працездатною ОСОБА_1 не працює та не зареєстрована як приватний підприємець. Транспортні засоби, які були у них в сім`ї привозилися ним із-за кордону в неналежному технічному стані, низької вартості. Своєю працею він доводив їх до нормального технічного стану, ремонтуючи автомобілі. На даний час за ним з рухомого майна подружжя обліковується тільки напівпричіп до фури UTILITY VS3RUK, 2002 року випуску, № шасі НОМЕР_2 . Автомобіль SCODA OKTAVIA, 2007 року випуску, VIN НОМЕР_3 був привезений ним із-за кордону для дочки ОСОБА_6 за її кошти і для її потреб. Він був зареєстрований на його ім`я, оскільки він купляв його будучи за кордоном, перетнув на ньому кордон та розмитнював його. Дочка користувалася даним автомобілем. У зв`язку з тяжкою хворобою, потребою великих коштів для лікування, дочка відчужила його десь вісім років тому згідно наданого покупцю генерального доручення. Але перший покупець не переоформляв автомобіль на своє ім`я. 23.02.2021 даний автомобіль був повторно відчужений і новий власник вже перереєстрував автомобіль на своє ім`я. Автомобіль BMW, Х5 2010 року випуску,VIN НОМЕР_4 привезений з США в розбитому стані в липні 2021 р. Він відремонтував його своїми силами та користувався ним. Влітку 2022 р. в комісійному магазині м. Івано-Франківськ в інтересах сім`ї та для її потреб він поміняв цей автомобіль BMW на автомобіль LEXUS, RX350 2012 року випуску, VIN НОМЕР_8 доплативши 1 000 доларів США. Автомобілем LEXUS користується його дочка та він. У березні 2023р. він переоформив даний автомобіль на дочку.

Представником позивача за зустрічним позовом подано відповідь на відзив (Т.1 а.с.128-129), в обґрунтування якої покликаючись на те, що відповідач з метою уникнення відповідного справедливого розподілу намагається надати суду недостовірну та неправдиву інформацію, що підтверджується саме реалізацією транспортних засобів та прихованням всього майна, нажитого за час подружнього життя.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 первісний позов підтримав повністю, зустрічний позов визнав частково, підтримавши аргументи і мотиви свого представника.

Представник позивача ОСОБА_1 первісний позов підтримала повністю, покликаючись на викладені у первісному позові обставини та мотиви, зустрічний позов визнала частково, в частині належності до спільного майна подружжя житлового будинку в частині 86/100, напівпричіпу та гаражу № НОМЕР_7 , разом із земельною ділянкою, на якій він розташований. В іншій частині зустрічний позов вважає безпідставним.

Представники відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним позовом) первісний позов не визнали, повністю підтримавши зустрічний позов з викладених у ньому обставин і мотивів.

Заяви, клопотання, подані учасниками справи.

Позивачем за первісним позовом подано клопотання про визнання явки відповідача за первісним позовом обов`язковою, допит його та відповідача як свідків, а також допит свідка ОСОБА_6 (Т.1 а.с.102-103), клопотання про долучення доказів (Т.1 а.с.104, 113, 119-121, 190-192), заяву про надання для ознайомлення матеріалів справи (Т.1 а.с. 188), заяву про відкладення підготовчого засідання (Т.1 а.с.142).

Представником позивача за первісним позовом подано клопотання про надання для ознайомлення матеріалів справи (Т.1 а.с.115)

Представником позивача за зустрічним позовом подано заяву про усунення недоліків зустрічної позовної заяви (Т.1 а.с.79), клопотання про розгляд питання щодо прийняття зустрічної позовної заяви (Т.1 а.с.81), клопотання про збільшення позовних вимог (Т.1 а.с.126), клопотання про виклик свідків (Т.1 а.с.130-131), клопотання про долучення доказів (Т.1 а.с.132-133), клопотання про відкладення підготовчого засідання (Т.1 а.с.143), клопотання про призначення експертизи (Т.1 а.с.55).

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 16.10.2023 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (Т.1 а.с.40-41).

Ухвалою від 21.11.2023 зустрічну позовну заяву залишено без руху (Т.1 а.с.74-75).

Ухвалою підготовчого засідання від 26.12.2023 зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано вимоги за зустрічним позовом у одне провадження з первісним позовом (Т.1 а.с.85, 89-90).

Ухвалою підготовчого засідання від 18.04.2024 відкладено підготовче засідання (Т.1 а.с.144).

Ухвалою підготовчого засідання від 30.05.2024 у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу та зупинено провадження у справі на час її проведення (Т.1 а.с.149-150, 151-153).

Ухвалою від 23.09.2024 поновлено провадження у справі (Т.1 а.с.180).

Ухвалою підготовчого засідання від 12.12.2024 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (Т.2 а.с.8).

Позиція суду.

Суд, заслухавши аргументи сторін, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу позовних вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Згідно з даними трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_7 26.07.1984, у такій наявні записи з 26.07.1984 по 31.12.2002 про працевлаштування, а також про отримання виплат по безробіттю (Т.1 а.с.136-137).

ОСОБА_1 та ОСОБА_8 зареєстрували шлюб 14.11.1987 і після реєстрації шлюбу дружині змінено прізвище на « ОСОБА_9 », про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане повторно 21.03.2023 (Т.1 а.с.59).

Відповідно до договору дарування житлового будинку незавершеного будівництва та земельної ділянки від 19.07.2004, зареєстрованого у реєстрі за №1426, ОСОБА_10 подарувала ОСОБА_1 житловий будинок незавершеного будівництва, що розташований у АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0662 га, призначеної для обслуговування індивідуального житлового будинку, розташованої за тією ж адресою. Готовність недокінченого житлового будинку складає 14%. Земельна ділянка належить ОСОБА_10 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІУ-ЛВ №083321, виданого Жидачівською міською радою 05.10.2000 (Т.1 а.с.14).

Державним актом на право на земельну ділянку серії ЯЛ №972255 віл 12.07.2011 ОСОБА_1 на підставі договору дарування житлового будинку незавершеного будівництва та земельної ділянки від 19.07.2004 є власником земельної ділянки площею 0,0662 га у межах згідно з планом, яка розташована у АДРЕСА_1 (Т.1 а.с.28).

За змістом даних будинкової книги за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_6 , ОСОБА_11 , ОСОБА_1 , ОСОБА_1 (Т.1 а.с.31-34).

Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 05.03.2012 та витягу про державну реєстрацію прав від 19.03.2012 житловий будинок АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить ОСОБА_1 і це право зареєстроване 19.03.2012 (Т.1 а.с.15, 16).

Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 15.05.2023 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 14.11.1987 у Виконавчому комітеті Зарічненської сільської ради Жидачівського району Львівської області, актовий запис №15, розірвано (Т.1 а.с.12-13).

За змістом технічних паспортів від 23.08.2023 та 31.08.2023, довідки Стрийського МБТІ від 04.09.2023, по АДРЕСА_3 знаходиться житловий будинок «А-2», загальною площею 151,7 кв.м., житловою площею 88,0 кв.м., разом з гаражем «Б», літньою кухнею «В», сараєм «Г», огорожею 1, воротами 2, огорожею 3. Житловий будинок розташований на земельній ділянці площею 0,0662 га кадастровий номер :01:083:0036. Інвентаризаційна вартість нерухомого майна (житлового будинку разом з господарськими будівлями та спорудами) становить 1 654 675 грн (Т.1 а.с.17-22, 23-26, 27).

Відповідно до інформації Головного сервісного центру МВС від 01.11.2023 за ОСОБА_1 зареєстровано, зокрема:

04.09.2014 транспортний засіб SCODA OKTAVIA, 2007 року випуску VIN НОМЕР_3 , який 23.03.2023 у ТСЦ 4645 перереєстрований на нового власника на підставі договору купівлі-продажу;

20.07.2021 транспортний засіб BMW, Х5 2010 року випуску, VIN НОМЕР_4 , який 19.08.2022 у ТСЦ 2141 перереєстрований на нового власника на підставі договору купівлі-продажу;

02.07.2022 транспортний засіб LEXUS, RX350, 2012 року випуску, VIN НОМЕР_5 , який 30.03.2023 у ТСЦ 4645 перереєстрований на нового власника на підставі договору;

напівпричіп UTILITY VS3RUK, 2002 р.в., № шасі НОМЕР_2 , який станом на 31.10.2023 зареєстрований за ОСОБА_1 (Т.1 а.с.63-65, 125).

Згідно з повними витягами є Єдиного реєстру довіреностей (перевірка дійсності довіреності) від 31.01.2024 у реєстрі наявні записи про видачу 23.02.2021 довіреності ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_12 на транспортний засіб SCODA OKTAVIA, реєстраційний номер НОМЕР_9 ; 02.07.2022 довіреності ОСОБА_1 на ім`я ОСОБА_13 , ОСОБА_14 на транспортний засіб BMW, Х5, рік випуску 2010 (Т.1 а.с.123-124).

За змістом наданої Жидачівською міською радою інформації від 13.02.2024 ОСОБА_1 виділялася земельна ділянка розміром 6,4 х 4,0 під будівництво гаража для збереження легкового автомобіля в м. Жидачів, в районі вул. Зелена (колишня вулиця 40-річчя Перемоги), блок НОМЕР_6 гараж № НОМЕР_7 згідно з рішенням виконавчого комітету Жидачівської міської ради народних депутатів від 25.11.1992 за №274. Також, рішенням виконавчого комітету Жидачівської міської ради народних депутатів від 02.08.1996 №369 ОСОБА_1 передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 34,0 кв.м. для гаражного будівництва (Т.1 а.с.127).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи за результатами авто товарознавчих досліджень від 28.08.2024 № 2488-Е:

встановити ринкову вартість автомобіля «Skoda Octavia 1.9 TDi 5dr (1Z) Ambiente 5MT» 2007 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , автомобіля «BMW Х5 35d 3.0 xDrive 286НР (Е70)» 2010 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , автомобіля «Lexus RX 350 (AL1O)» 2012 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_8 , не видається за можливе внаслідок того, що ці автомобілі не представлені для обстеження, а у наданих матеріалах цивільної справи № 443/1886/23 відсутні вихідні дані про комплекс особливостей їхнього фактичного стану;

середня ринкова вартість (ціна) автомобіля «Skoda Octavia 1.9 TDi 5dr (IZ) Ambiente 5MT» 2007 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 , враховуючи дані про нього, які можна встановити з представлених матеріалів цивільної справи № 443/1886/23, в цінах на час завершення експертизи 28.08.2024, становить: 324624 грн;

середня ринкова вартість (ціна) автомобіля «BMW Х5 35d 3.0 xDrive 286НР (Е70)» 2010 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , враховуючи дані про нього, які можна встановити з представлених матеріалів цивільної справи № 443/1886/23, в цінах на час завершення експертизи 28.08.2024, становить: 771086 грн;

середня ринкова вартість (ціна) автомобіля «Lexus RX 350 (AL10)» 2012 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_5 , враховуючи дані про нього, які можна встановити з представлених матеріалів цивільної справи № 443/1886/23, в цінах на час завершення експертизи - 28.08.2024, становить: 889206 грн. Загальна вартість експертизи становить 24 990,30 грн (Т.1 а.с.164-178).

Згідно з висновками експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи автомобілів від 22.10.2024 №22648 та №22656:

ринкова вартість автомобіля «Lexus RX 350» 2012 року випуску, VIN- НОМЕР_8 , в цінах на час завершення експертизи 22.10.2024, становить 736305,04 грн;

ринкова вартість автомобіля «Skoda Octavia» 2007 року випуску, VIN- НОМЕР_3 , в цінах на час завершення експертизи 22.10.2024, становить 226677,53 грн. Загальна вартість експертиз становить 15 000,00 грн (Т.1 а.с.193-226, 227-262).

Свідок ОСОБА_6 надала суду показання, за змістом яких її татові ОСОБА_1 подарували частину недобудови, який у подальшому добудовували майстри. Батько працював приватним підприємцем, а мати ніде не працювала. На її замовлення і за її кошти, які вона тривалий час відкладала, батько пригнав з Чехії автомобіль «Шкода». Його вартість складала приблизно 5 000,00 доларів США. Батько зареєстрував автомобіль на себе, бо вона працювала. Продали це авто приблизно у 2020 році. Продавала вона і їй за цю машину дали кошти. Переоформленням автомобіля займався батько. Потім їй купили автомобіль «Нісан Кашкай», який був оформлений вже на неї. Батько займався ремонтом автомобілів, які приганяли за кордону. Він придбав розвалений автомобіль «БМВ», який поремонтував та обміняв цей автомобіль на «Лексус», що також був зареєстрований на батька. У подальшому цей автомобіль подарували їй. Стосунки між батьками напружені.

Свідок ОСОБА_15 надав суду показання, за змістом яких він є рідним братом ОСОБА_2 . Йому відомо, що недобудова (фундамент) була куплена за 3 000,00 доларів США, хоча у нотаріуса він не був. У подальшому будувався будинок за його кошти. Він позичив ОСОБА_1 12 000,00 доларів США на будівництво та сам допомагав будувати. Сестра втратила здоров`я біля хати, бо також допомагала. Після будівництва будинку останній збільшився по периметру. Сестра працювала ФОП та поваром. Між сестрою та чоловіком були конфлікти. Знає, що у них були автомобілі Лексус, два БМВ, Шкода, а також вантажні машини, які куплялися за спільні кошти. При їх продажі дозволу сестри ніхто не питав і вона нічого не отримала з відчуження майна.

Допитаний у судовому засіданні як свідок з його згоди позивач за первісним позовом ОСОБА_1 суду надав показання, за змістом яких йому приблизно у 210-2012 роках було подаровано незавершений будівництвом житловий будинок (14% готовності) і земельна ділянка для його обслуговування. Це був підвал і фундамент, а також цегла на два поверхи. По завершенню будівництва будинок був оформлений на нього. Разом з будинком будувалися господарські споруди та будівлі, а саме: гараж, літня кухня. Визнає право спільної сумісної власності подружжя на 86/100 будинку та земельної ділянки під ним, гараж цегляний, який будувався під час шлюбу, та причіп. Він зареєстрований як ФОП, а дружина працювала у кафе поваром. Потім перебувала у декретній відпустці, після якої ще деякий час працювала. Вона також була зареєстрована як ФОП і він сплачував за неї податки. Автомобіль «Шкода Октавія» він пригнав з Чехії на замовлення дочки. Придбав його за власні кошти, а на розмитнення давала дочка. Остання також платила за розмитнення. Цим автомобілем користувалася тільки дочка. Дружина знала про придбання автомобіля для дочки. Дочка його у подальшому продала, а переписувався автомобіль по дорученню. Авто «БМВ» був пригнаний з Америки, розбитий. Він його відремонтував та обміняв у м. Івано-Франківськ в комісійному магазині на автомобіль «Лексус» з його доплатою. Дружина не заперечувала проти таких дій. Авто використовувалося у сім`ї. Претензій до автомобілів дружина не висловлювала. Дозволу на продаж та обмін автомобілів «Шкоди» і «БМВ» на «Лексусу» не питав у дружини та отримані він продажу авто кошти дружині не давав.

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наміром сторін визнати майно спільною сумісною власністю подружжя, поділити його та отримати компенсацію за свою частку у цьому майні.

Норми права, які застосував суд.

До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Сімейного кодексу України (далі СК України) та Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Так, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина 9 статті 7 СК України).

Нормою частини 1 статті 52 СК України передбачено, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з положеннями частини 1 статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка, зокрема, є майно: набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Відповідно до приписів частини 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, частиною третьою якої передбачено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Згідно з положеннями частини 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

За змістом частини 1 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні положення містяться у частині 2 статті 372 ЦК України.

Відповідно до положень статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Згідно з приписами частини 1 та 2 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Відповідно до положень частини 3 статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У частині 1 статті 377 ЦК України визначено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності або право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника.

У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. (частина 1 статті 120 ЗК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з вимогами частини 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22 вересня 2020 року у справі № 214/6174/15-ц (провадження № 14-114цс20) зазначила, що «істотність збільшення вартості майна підлягає з`ясуванню шляхом порівняння вартості майна до та після поліпшень внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя. Тобто істотність збільшення вартості має відбутися така, що первинний об`єкт нерухомості, який належав одному з подружжя на праві приватної власності, розчиняється, нівелюється, втрачається чи стає настільки несуттєвим, малозначним у порівнянні із тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя чи іншого з подружжя, який не є власником. За загальною практикою мають враховуватися здійснені капітальний ремонт чи переобладнання житла, тобто значне перетворення об`єкта нерухомості. Поточний ремонт житла, зміна його призначення з житлового на нежитлове без капітального переобладнання не створюватиме підстав для визнання такого об`єкта спільною сумісною власністю подружжя, оскільки значних перетворень сам об`єкт у такому разі не зазнає і не можна вважати ці перетворення такими, що істотно збільшили вартість особистого майна однієї зі сторін. У такому випадку, якщо суд встановить наявність понесених витрат з боку іншого з подружжя - невласника, однак не визнає їх істотними, то інший з подружжя може вимагати грошової компенсації понесених затрат, якщо такі затрати понесені під час перебування у шлюбі. Другий чинник істотності такого збільшення вартості має бути пов`язаний із спільними затратами грошових коштів або трудовими затратами. Сам факт перебування осіб у шлюбі у період, коли особисте майно чи його вартість істотно збільшилася, не є підставою для визнання його спільним майном. Істотне збільшення вартості майна обов`язково і безумовно має бути наслідком спільних трудових чи грошових затрат або затрат іншого, невласника майна, з подружжя. Тобто вирішальне значення має не факт збільшення вартості сам по собі у період шлюбу, а правова природа збільшення такої вартості, шляхи та способи збільшення такої вартості, зміст процесу збільшення вартості майна. Збільшення вартості майна внаслідок коливання курсу валют, зміни ринкових цін та інші чинники, які не співвідносяться з обсягом грошових чи трудових затрат подружжя чи іншого, невласника, з подружжя, у майно, не повинні враховуватися у зв`язку з тим, що за статтею 62 СК України не визнаються підставами для визнання особистого майна одного з подружжя спільним майном. В іншому випадку, у разі збільшення вартості майна внаслідок тенденції загального удорожчання об`єктів нерухомості, інфляційних та інших об`єктивних процесів, не пов`язаних з внесками подружжя чи одного з них, визнання особистого майна одного з подружжя спільною сумісною власністю подружжя спричинить, непропорційне втручання у право власності на майно одного з подружжя, який набув таку власність до шлюбу».

У постанові від 09 листопада 2022 року в справі № 369/8539/19 (провадження № 61-2848св22) Верховний Суд дійшов висновку, що втручання у право власності може бути визнано обґрунтованим та здійсненим із дотриманням балансу інтересів подружжя у разі наявності у сукупності двох факторів: 1) істотність збільшення вартості майна; 2) таке збільшення вартості пов`язане зі спільними трудовими чи грошовими затратами або затратами другого з подружжя, який не є власником.

Як трудові затрати необхідно розуміти особисту чи спільну трудову діяльність подружжя. Така діяльність може бути направлена на ремонт майна, його добудову чи перебудову, тобто дії, що призвели до істотного збільшення вартості такого майна. Грошові затрати передбачають внесення особистих чи спільних коштів на покращення чи збільшення майна. Наявність істотного збільшення вартості є оціночним поняттям, тому у кожній конкретній справі рішення про задоволення чи відмову у задоволенні позову приймається судом з урахуванням усіх її обставин. Істотність має визначальне значення, оскільки необхідно враховувати не лише збільшення остаточної вартості в порівнянні з первинною оцінкою об`єкта, однак співвідносити і у співмірності з одиницями тенденцій загального удорожчання конкретного майна, інфляційними процесами, якісні зміни характеристик самого об`єкта та ту обставину, що первинна оцінка чи сам об`єкт стають малозначними в остаточній вартості об`єкта власності чи у остаточному об`єкті.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року в справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20) зробила висновок, що «при відсутності окремої цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості, слід враховувати те, що зазначена норма статті 120 ЗК України закріплює загальний принцип цілісності об`єкта нерухомості, спорудженого на земельній ділянці, з такою ділянкою (принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди). За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебувало у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачався роздільний механізм правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникали при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, споруджену на земельній ділянці, та правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на вказану нерухомість. Враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди, слід зробити висновок, що земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 червня 2021 року в справі № 495/5454/17 (провадження № 61-18126св19) вказано, що: «при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 01 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності. Тобто, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особи, які набули права власності на будівлю чи споруду, стають власниками земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику. У справі, що переглядається, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, дійшовши висновку про те, що особа, яка набула власності на нерухоме майно має також і право на земельну ділянку, на якій це майно розміщено та необхідну для обслуговування нерухомого майна, обґрунтовано задовольнив зустрічні позовні вимоги в цій частині».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року в справі № 299/2490/16-ц (провадження № 61-19516св19) зазначено, що: «встановивши, що житловий будинок на АДРЕСА_1 придбано і у подальшому реконструйовано сторонами за час шлюбу за спільні кошти, суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про поділ між подружжям об`єкта незавершеного будівництва, визнавши за кожним із них право на 1/2 частку цього майна. У постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 686/9580/16-ц (провадження № 61-3478св18) викладено висновок про те, що земельна ділянка, одержана громадянином в період шлюбу у приватну власність шляхом приватизації, є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, оскільки йдеться не про майно, нажите подружжям у шлюбі, а про одержану громадянином частку із земельного фонду. Якщо на такій земельній ділянці знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди між подружжям та виділу конкретної частки будинку, будівлі, споруди до особи, яка не мала права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки у праві власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди у відповідності до статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України». Суди попередніх інстанцій врахували, що перехід права на незавершений будівництвом об`єкт нерухомості має наслідком набуття права на земельну ділянку, що відповідає принципу «superficies solo cedit» (збудоване на землі слідує за нею), та дійшли обґрунтованого висновку про поділ між сторонами земельної ділянки на АДРЕСА_1. Доводи касаційної скарги про те, що спірна земельна ділянка є його особистою приватною власністю та не підлягає поділу, спростовується висновками судів попередніх інстанцій, які узгоджуються із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року в справі № 686/9580/16-ц (провадження № 61-3478св18). Твердження заявника про те, що поділу підлягає лише земельна ділянка, розташована під незавершеним будівництвом житловим будинком, відхиляються касаційним судом, оскільки спірна земельна ділянка призначена не лише для будівництва вказаного будинку, а і для обслуговування будинку та господарських будівель, які також є предметом поділу в цій справі».

При розгляді справ про поділ спільного сумісного майна подружжя (жінки та чоловіка, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі) встановлення обсягу спільно нажитого майна є передусім питаннями доведення відповідних обставин, спростування чи неспростування презумпції спільної сумісної власності, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення. Більше того, відповідне судове рішення лише підтверджує наявність режиму спільного сумісного майна, і для такого підтвердження заявлення вимоги про визнання певних об`єктів спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання не є необхідним. Ефективним способом захисту за таких умов є саме вирішення вимоги про поділ спільного сумісного майна. (див. постанову Великої Палати Верховного Суду у справі № 523/14489/15-ц від 23 січня 2024 року (пункт 70).

Узагальнені фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони перебували у шлюбі з 14.11.1987 по 16.06.2023.

За час шлюбу 19.07.2004 позивачу за первісним позовом ОСОБА_1 було подаровано житловий будинок незавершеного будівництва, що розташований у АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0662 га, призначеної для обслуговування індивідуального житлового будинку, розташовану за тією ж адресою. Готовність недокінченого житлового будинку складає 14%.

Також, за час шлюбу ОСОБА_1 придбано, зокрема: транспортний засіб «SCODA OKTAVIA», 2007 року випуску, який 30.03.2023 перереєстрований на нового власника на підставі договору купівлі-продажу; транспортний засіб BMW, Х5 2010 року випуску, який 19.08.2022 перереєстрований на нового власника на підставі договору купівлі-продажу; транспортний засіб LEXUS, RX350, 2012 року випуску, який 30.03.2023 перереєстрований на нового власника на підставі договору; напівпричіп UTILITY VS3RUK, 2002 р.в., який станом на 31.10.2023 зареєстрований за ОСОБА_1 .

Окрім цього, ОСОБА_1 набуто право власності на земельну ділянку розміром 6,4 х 4,0, на якій збудований гараж для збереження легкового автомобіля в м. Жидачів, в районі вул. Зелена (колишня вулиця 40-річчя Перемоги), блок НОМЕР_6 гараж № НОМЕР_7 .

Висновком експерта за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи за результатами авто товарознавчих досліджень від 28.08.2024 встановлено середня ринкова вартість (ціна) автомобіля «Skoda Octavia 1.9 TDi 5dr (IZ) Ambiente 5MT» 2007 року випуску 324 624 грн, автомобіля «BMW Х5 35d 3.0 xDrive 286НР (Е70)» 2010 року випуску 771 086 грн, автомобіля «Lexus RX 350 (AL10)» 2012 року випуску 889 206 грн.

Висновками експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи автомобілів від 22.10.2024 встановлено ринкову вартість автомобіля «Skoda Octavia» 2007 року випуску 226 677,53 грн та ринкову вартість автомобіля «Lexus RX 350» 2012 року випуску 736 305,04 грн.

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності підстав для частково задоволення первісного та зустрічного позовів.

Надавши оцінку аргументам сторін, суд зауважує, що конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.

Тлумачення норм статей 70 та 71 СК України свідчить, що поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі.

Суд вважає помилковими аргументи сторони позивача за зустрічним позовом щодо істотного збільшення вартості майна, порівнюючи вартість 14% житлового будинку на час укладення договору дарування (станом на 2004 рік) та вартість збудованого житлового будинку (станом на 2023 рік), а відтак наявність підстав для поділу нерухомого майна, виходячи із вартісної величини усього цього майна, оскільки такі аргументи не враховують співвідношення інфляційних складових відповідних періодів, вартості будівельних матеріалів, кон`юнктури ринку нерухомості (вартості нерухомого майна у відповідні періоди), які були і залишаються динамічними та непостійними.

За наведених обставин, суд виснує, що внаслідок обставин, якими позивач за зустрічним позовом обґрунтовував істотне збільшення вартості житлового будинку, не відбулося розчинення чи нівелювання первісного об`єкта нерухомого майна (незавершеного будівництвом житлового будинку з готовністю 14%) у порівнянні з тим об`єктом нерухомого майна, який з`явився під час шлюбу у результаті спільних трудових чи грошових затрат подружжя, тому на 1/14 частину житлового будинку, яку позивач за первісним позовом отримав у дарунок, не поширюється правовий режим спільної сумісної власності, а відтак ця частина є його особистою власністю.

На решту частини житлового будинку, а саме: 86/100 поширюється зазначений правовий режим, а відтак ця частина є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Зважаючи на принцип «superficies solo cedit» (збудоване на землі слідує за нею), з аналогічних мотивів земельна ділянка площею 0,0662 га, яка призначена для обслуговування згаданого житлового будинку, в частині 1/14, є особистою власністю позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , а на 86/100 її частини поширюється правовий режим спільної сумісної власності, а відтак ця частина також є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Суд критично оцінює показання свідка ОСОБА_15 стосовно того, що незавершений житловий будинок було придбано за його кошти, а не подаровано, оскільки такі показання не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні жодними фактичними даними та повністю спростовуються безпосередньо дослідженим судом письмовим доказам та показанням свідка ОСОБА_6 , які узгоджуються між собою та доповнюють один одного.

Суд зауважує, що сторонами визнаються обставини належності до спільного майна подружжя напівпричіпу ОСОБА_16 , 2002 р.в. та земельної ділянки розміром 6,4 х 4,0, на якій збудований гараж для збереження легкового автомобіля в м. Жидачів, в районі вул. Зелена (колишня вулиця 40-річчя Перемоги), блок НОМЕР_6 гараж № НОМЕР_7 , тому в силу приписів частини 1 статті 82 ЦПК України ці обставини доказуванню не підлягають.

Такими, що не заслуговують на увагу, суд вважає показання свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_1 стосовно купівлі за гроші ОСОБА_6 транспортного засобу «SCODA OKTAVIA», 2007 року випуску, і здійснення обміну автомобіля «BMW Х5» 2010 року випуску на автомобіль «Lexus RX 350» 2012 року випуску, оскільки вони не знайшли свого підтвердження жодними належними та допустимими доказами. Більше того, суд зазначає, що доведення обставин укладення правочинів, які стосуються транспортних засобів, не може ґрунтуватися лише на показах свідків, оскільки обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Так, з досліджених судом письмових доказів вбачається, що транспортні засоби «Skoda Octavia» 2007 року випуску та «BMW Х5» 2010 року випуску були придбані та зареєстровані за час шлюбу саме на ОСОБА_1 і ним же, у подальшому, за час шлюбу відчужені. Інших фактичних даних, які б спростовували ці обставини або вказували на наявність інших обставин, окрім показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , матеріали справи не містять.

Також, на підтвердження укладення договору міни транспортних засобів «BMW Х5» 2010 року та «Lexus RX 350» 2012 року випуску відсутні будь-які інші, окрім показань свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , належні та допустимі докази.

За наведених обставин, суд доходить переконання про недоведеність обставин придбання транспортного засобу «Skoda Octavia» 2007 року за кошти ОСОБА_6 та вчинення правочину міни транспортних засобів «BMW Х5» 2010 року та «Lexus RX 350» 2012 року випуску, а відтак презумпція спільності майна подружжя на ці транспортні засоби стороною ОСОБА_1 належним чином не спростована.

Окрім цього, матеріали справи не містять доказів на підтвердження надання дружиною згоди чоловікові на відчуження спірних транспортних засобів і матеріли справи не містять фактичних даних на підтвердження протилежного, а відтак суд доходить висновку, що позивач за первісним позовом здійснив відчуження цих транспортних засобів проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї.

Таким чином, підсумовуючи наведене, суд виснує, що спільним майном подружжя, окрім зазначеного вище нерухомого майна у відповідній частині, також є:

напівпричіп UTILITY VS3RUK, 2002 р.в., № шасі НОМЕР_2 ;

земельна ділянка розміром 6,0 х 4,0 м та гараж для збереження легкового автомобіля у м. Жидачів, в районі вул. Зеленої (колишня вулиця 40-річчя Перемоги), блок 4 гараж № НОМЕР_7 ;

транспортний засіб SCODA OKTAVIA, 2007 року випуску VIN НОМЕР_3 ;

транспортний засіб BMW, Х5 2010 року випуску, VIN НОМЕР_4 ;

транспортний засіб LEXUS, RX350, 2012 року випуску, VIN НОМЕР_5 .

Суд звертає увагу на те, що у справі наявні декілька висновків судових експертів, а саме: висновок експерта за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи за результатами авто товарознавчих досліджень від 28.08.2024 № 2488-Е, отриманий за ухвалою суду (далі висновок 1), та висновки експерта за результатами проведення судової транспортно-товарознавчої експертизи автомобілів від 22.10.2024 №22648 та №22656 (далі висновки 2), надані стороною позивача за первісним позовом самостійно.

Суд відхиляє аргументи сторони позивача за зустрічним позовом про неналежність та недопустимість як доказів висновків 2 як таких, що отримані з порушенням закону, без ухвали суду, з тих мотивів, що ці висновки отримані відповідно до встановленого статтею 106 ЦПК України порядку та з дотриманням визначених цією статтею умов, згідно з якими учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення і у згаданих висновках зазначено, що вони підготовлені для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Більше того, суд звертає увагу на те, що зазначені висновки виготовлені 22.10.2024 (після ознайомлення 25.09.2024 стороною позивача за первісним позовом з висновком 1) та подані до суду 28.10.2024 на підтвердження саме необґрунтованості висновку експерта за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи за результатами автотоварознавчих досліджень від 28.08.2024 № 2488-Е.

Суд зазначає, що вказані висновки експертів не мають для суду заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу.

З аналізу висновку 1 та висновків 2, вбачається що у висновку 1 судовим експертом встановлено середню ринкову вартість (ціну) автомобілів «Skoda Octavia 1.9 TDi 5dr (IZ) Ambiente 5MT» 2007 року випуску, «BMW Х5 35d 3.0 xDrive 286НР (Е70)» 2010 року випуску та «Lexus RX 350 (AL10)» 2012 року випуску, в той час як у висновках 2 встановлено ринкову вартість автомобілів «Skoda Octavia 1.9 TDi 5dr (IZ) Ambiente 5MT» 2007 року випуску та «Lexus RX 350 (AL10)» 2012 року випуску.

На переконання суду, висновки 2 є більш об`єктивними по відношенню до висновку 1, оскільки в них судовим експертом безпосередньо оглянуто та враховано особливості транспортних засобів «Skoda Octavia 1.9 TDi 5dr (IZ) Ambiente 5MT» 2007 року випуску та «Lexus RX 350 (AL10)» 2012 року випуску, тому саме висновки 2 судом беруться до уваги.

Водночас, матеріали справи не містять інших належних та допустимих доказів на підтвердження вартості (ціни) автомобіля «BMW Х5 35d 3.0 xDrive 286НР (Е70)» 2010 року випуску, окрім висновку 1, у якому встановлено середню ринкову вартість (ціну) цього транспортного засобу, тому в цій частині висновок 1 береться до уваги.

Вимоги позивача за зустрічним позовом про грошову компенсацію вартості частини згаданих транспортних засобів ґрунтується на приписах Закону (статті 364 ЦК України) та є ефективним способом захисту невизнаного права.

З огляду на викладене, при визначенні грошової компенсації вартості частини згаданих транспортних засобів судом враховується:

ринкова вартість автомобіля «Skoda Octavia» 2007 року випуску, VIN- НОМЕР_3 , яка становить 226 677,53 грн;

середня ринкова вартість (ціна) автомобіля «BMW Х5 35d 3.0 xDrive 286НР (Е70)» 2010 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_4 , яка становить 771 086 грн;

ринкова вартість автомобіля «Lexus RX 350» 2012 року випуску, VIN- НОМЕР_8 , яка становить 736 305,04 грн.

Суд, окрім наведеного, зазначає, що судом встановлено наявність режиму спільного сумісного майна сторін, відтак заявлення вимог про визнання нерухомого та рухомого майна спільним сумісним майном та, як наслідок, зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке визнання, не є необхідним. Більше того, така вимога є неефективним способом захисту невизнаного права, тому позовні вимог в цій частині у первісному та зустрічному позовах задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, суд вважає, що первісний та зустрічний позови слід задовольнити частково.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Судові витрати, понесені позивачем за первісним позовом, та порядок їх розподілу.

Судовий збір.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем за первісним позовом судовий збір підлягає покладенню на відповідача за первісним позовом пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 8 052,00 грн.

Витрати, пов`язані із залученням експерта.

Згідно з приписами пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на викладені вище мотиви, а також беручи до уваги те, що судом в основу рішення покладено саме висновки експертів від 22.10.2024 №22648 та від 22.10.2024 №22656, які зроблені на замовлення позивача за первісним позовом, тому на відповідача за первісним позовом покладається їх вартість у сумі 15 000,00 грн.

Судові витрати, понесені позивачем за зустрічним позовом, та порядок їх розподілу.

Судовий збір.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем за первісним позовом судовий збір у сумі 10 736,00 грн підлягає покладенню на відповідача за зустрічним позовом пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 8 910,88 грн (1 193 001,53 х 100% : 1 434 252,50 = 83%; 10 736 : 100% х 83% = 8 910,88).

Витрати, пов`язані із залученням експерта.

Згідно з приписами пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на викладені вище мотиви, а також беручи до уваги те, що судом в основу рішення частково покладено висновок експерта за результатами проведеної судової транспортно-товарознавчої експертизи за результатами автотоварознавчих досліджень від 28.08.2024 № 2488-Е, тому на відповідача за зустрічним позовом покладається часткова вартість за її проведення, у сумі 6 913,98 грн.

На підставі статей 364, 368, 372, 377 Цивільного кодексу України, статей 7, 52, 57, 60, 61, 63, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, статті 120 ЗК України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 133, 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Первісний позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ) про визнання 86/100 частин будинку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та поділ будинку задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 57/100 частини житлового будинку «А-2», загальною площею 151,7 кв.м., житловою площею 88,0 кв.м., разом з господарськими будівлями та спорудами: гаражем «Б», літньою кухнею «В», сараєм «Г», огорожею № 1, воротами № 2, огорожею № 3, розташований по АДРЕСА_1 .

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 8 052,00 грн, витрати на залучення експертів у сумі 15 000,00 грн, а всього 23 052 (двадцять три тисячі п`ятдесят дві) грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ) про поділ спільного майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 43/100 частини житлового будинку «А-2», загальною площею 151,7 кв.м., житловою площею 88,0 кв.м., разом з господарськими будівлями та спорудами: гаражем «Б», літньою кухнею «В», сараєм «Г», огорожею № 1, воротами № 2, огорожею № 3, розташований по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 43/100 частини земельної ділянки площею 0,0662 га з кадастровим номером :01:083:0036, згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №972255 від 27.01.2011.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 57/100 частини земельної ділянки площею 0,0662 га з кадастровим номером :01:083:0036, згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ №972255 від 27.01.2011.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право власності по частині кожному на:

напівпричіп UTILITY VS3RUK, 2002 р.в., № шасі НОМЕР_2 ;

земельну ділянку розміром 6,0 х 4,0 м та гараж для збереження легкового автомобіля у м. Жидачів, в районі вул. Зеленої (колишня вулиця 40-річчя Перемоги), блок НОМЕР_6 гараж № НОМЕР_7 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частини транспортного засобу SCODA OKTAVIA, 2007 року випуску VIN НОМЕР_3 , що становить 113 338 (сто тринадцять тисяч триста тридцять вісім) грн 76 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частини транспортного засобу BMW, Х5 2010 року випуску, VIN НОМЕР_4 , що становить 385 543 (триста вісімдесят п`ять тисяч п`ятсот сорок три) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості частини транспортного засобу LEXUS, RX350, 2012 року випуску, VIN НОМЕР_5 , що становить 368 152 (триста шістдесят вісім тисяч сто п`ятдесят дві) грн 52 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 8 910,88 грн, витрати на залучення експерта у сумі 6 913,98 грн, а всього 15 824 (п`ятнадцять тисяч вісімсот двадцять чотири) грн 86 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відповідно до частини 6 статті 259 та частини 1 статті 268 Цивільного процесуального кодексу України складання повного рішення суду відкладено на десять днів.

У зв`язку з оголошенням у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк подання апеляційної скарги обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 23 квітня 2025 року.

Головуючий суддя А.І. Павлів