Справа № 700/111/25
Провадження № 2/700/121/25
14 квітня 2025 р. Лисянський районний суд Черкаської області у складі:
головуючого - судді Бесараб Н.В.,
за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Лисянка цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування Лисянської селищної ради в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: служба у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради, ОСОБА_5 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,
Орган опіки та піклування Лисянської селищної ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.
Свої вимоги мотивує тим, що відповідач є матір`ю неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_4 з дітьми проживала на території Лисянської ТГ з березня 2018 року по травень 2023 року в с.Петрівка-Попівка та перебувала на обліку соціальних служб Лисянської громади як неблагополучна сім`я, оскільки мати весь час ухилялася від виконання своїх безпосередніх обов`язків. У травні 2023 року забрала дітей та переїхала жити до своєї матері ОСОБА_6 в м.Корсунь-Шевченківський. Стосунки відповідача з матір`ю вкрай конфліктні, тому закінчились сваркою та черговою зміною місця проживання. ОСОБА_4 з липня 2024 року з дітьми проживала в с.Почапинці у будинку співмешканця ОСОБА_7 , який на даний час перебуває на службі в ЗСУ. Діти ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 не приступили до навчання вчасно у 2024-2025 навчальному році, оскільки мати не подавала документи до навчального закладу за місцем проживання. Діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 протягом 2023-2024 навчального року навчалися у Квітчанському ліцеї Селищенської сільської ради Звенигородського району у 7 та 8 класах, проте до початку нового навчального року ОСОБА_4 не забезпечила дітям можливості продовжити навчання в місцевій школі. Дитину ОСОБА_3 , за сприяння служби у справах дітей, було поновлено на навчання у КЗ «Вільшанська спеціалізована школа Черкаської обласної ради» з середини вересня 2024 року, проте мати не забирала дитину на вихідні та не спілкувалась з ним по телефону аж до осінніх канікул. За погодженням КЗ «Вільшанська спеціалізована школа Черкаської обласної ради», діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мали навчатися протягом 2024-2025 у вказаному навчальному закладі, та з цією метою за направленням КНП «Лисянська територіальна лікарня» від 11.09.2024 року повинні були пройти обстеження лікарів, проте після від`їзду у м.Черкаси відповідач зникла та на дзвінки спеціалістів соціальних служб не відповідала. Під час перебування у м.Черкаси, її донька ОСОБА_9 , втекла від матері, проживала у подруги протягом майже двох місяців, і весь цей час ОСОБА_4 навіть не намагалась знайти доньку. Натомість, відповідач залишила доньку ОСОБА_11 у м.Черкаси, а сама з дітьми ОСОБА_12 та ОСОБА_13 приїхала у с.Почапинці. Дітей ОСОБА_14 , ОСОБА_3 та ОСОБА_15 в жовтні 2024 року вилучено із сім`ї та влаштовано на тимчасове стаціонарне перебування до КЗ «Обласний міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» у м.Умані.
Відповідач ОСОБА_4 неналежним чином ставиться до виконання батьківських обов`язків, систематично ухиляється від їх виконання, свідомо і навмисно не турбується про забезпечення умов проживання, про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання. У зв`язку з вищезазначеними фактами, на Комісію з питань захисту прав дитини служби у справах дітей Лисянської селищної ради було винесено питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , через ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Комісія прийняла до уваги усі наведені факти та дійшла висновку про недоцільність позбавлення, а доцільність відібрання дітей у ОСОБА_4 , без позбавлення її батьківських прав, надаючи їй та дітям змогу залишитися однією сім`єю. Батько дітей ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , виявив бажання подальшого утримання та виховання дітей у його сім`ї та надав усі необхідні документи. Рішенням виконавчого комітету Лисянської селищної ради №344 від 18.12.2024, було задоволено заяву ОСОБА_2 про доцільність повернення дітей батькові.
За таких обставин, орган опіки та піклування Лисянської селищної ради просить суд відібрати неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від матері - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 без позбавлення останньої батьківських прав та зняти аліментні зобов`язання з ОСОБА_2 . Крім того, просять визначити місце проживання дітей з батьком ОСОБА_5 , та стягнути з ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 04.02.2025 року відкрито провадження в даній справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 20.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Представник позивача скерував до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, причину неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи повідомлена, із заявами чи клопотаннями до суду не зверталася, відзив не подавала.
Згідно з ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.
У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 є матір`ю неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 20.01.2009, актовий запис № 1; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 від 16.03.2011, актовий запис № 04; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 від 27.05.2010, актовий запис № 07.
ОСОБА_4 з дітьми проживала на території Лисянської територіальної громади з березня 2018 року по травень 2023 року в с.Петрівка-Попівка та перебувала на обліку соціальних служб Лисянської громади як неблагополучна сім`я, оскільки мати весь час ухилялася від виконання своїх безпосередніх обов`язків.
У травні 2023 року відповідач з дітьми переїхала жити до своєї матері ОСОБА_6 в м.Корсунь-Шевченківський.
З липня 2024 року, ОСОБА_4 з дітьми проживала в с.Почапинці у будинку співмешканця ОСОБА_7 , який на даний час перебуває на службі в ЗСУ.
Відповідно до Актів обстеження №89 від 10.09.2024, №105 від 29.10.2024, №35 від 10.09.2024, умови проживання дітей в будинку за адресою АДРЕСА_1 - незадовільні, будинок у занедбаному стані, не придатний для проживання, продукти харчування відсутні.
Відповідно до повідомлення виконавчого комітету Селищенської сільської ради №209/17-34 від 17.09.2024, діти ОСОБА_8 та ОСОБА_9 протягом 2023-2024 навчального року навчалися у Квітчанському ліцеї Селищенської сільської ради Звенигородського району у 7 та 8 класах. Син ОСОБА_10 навчався у комунальному закладі «Вільшанська спеціалізована школа Черкаської обласної ради».
Згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого №1366 від 02.09.2021, дитина ОСОБА_9 мала хворобу з діагнозом, за яким дитині було встановлено інвалідність та оформлено державні виплати на дитину з інвалідністю, які виплачувались з 23.11.2021 по 30.09.2023 (довідка № 212 від 05.11.2024).
Дітей ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було вилучено із сім`ї та влаштовано на тимчасове стаціонарне перебування до комунального закладу «Обласний міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» з 29.10.2024 року за згодою матері. Відповідно до повідомлення №586 від 30.10.2024, ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , влаштовано до КЗ «Обласний міжрегіональний центр соціально-психологічної реабілітації дітей Черкаської обласної ради» з 01.11.2024 року.
Згідно з рішенням виконавчого комітету Лисянської селищної ради №325 від 05.12.2024 затверджено висновок Комісії з захисту прав дитини від 04.12.2024 №13 про доцільність відібрання дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у ОСОБА_4 без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей.
Відповідно до рішення виконавчого комітету Лисянської селищної ради №344 від 18.12.2024, затверджено висновок Комісії з захисту прав дитини №14 від 18.12.2024 про доцільність повернення дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батькові ОСОБА_5 , та влаштовано дітей для їх подальшого проживання в сім`ї батька за адресою: АДРЕСА_3 .
Як вбачається з характеристики, виданої Добровольчим формуванням Черкаської територіальної громади №1 Загону територіальної оборони «Сміла №1», ОСОБА_2 є добровольцем добровольчого формування. За час проходження служби зарекомендував себе позитивно, до виконання своїх службових обов`язків ставиться сумлінно та відповідально, фізичний стан добрий, працездатність - висока.
Відповідно до положень ч. 1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Згідно із пунктами 2-5 частини першої ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.
Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року роз`яснено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов`язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передати органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначити при цьому конкретний заклад.
З огляду на викладене суд зазначає, що основними підставами для відібрання дитини від батьків серед іншого є випадки, що охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків (безвідповідальне ставлення до дитини та невжиття заходів щодо забезпечення лікування дитини у зв`язку із її тяжким станом здоров`я), а й із їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток.
Згідно з положеннями ч. 2, 3 ст. 170 СК України, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров`я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов`язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав. Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.
Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини(далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя.
Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»).
При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»).
Так, в даній конкретній ситуації позбавлення відповідача батьківських прав охоплюється статтею 8 Європейської конвенції і є втручанням у її право на повагу до свого сімейного життя, яке в свою чергу не є абсолютним.
Виходячи з конкретних обставин справи, втручання у право відповідача здійснюється з метою захисту прав і свобод неповнолітніх та малолітніх дітей, що підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Європейської конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети» такого втручання.
На підставі вищевикладеного, суд вважає, що на даний час ставлення відповідача до батьківських обов`язків не є належним. Вказані обставини створюють ризик для життя, здоров`я та морального виховання неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , а тому суд приходить до висновку про доцільність відібрання дітей від ОСОБА_4 , без позбавлення її батьківських прав та вважає, що повернення дітей матері можливе лише за умови, якщо перестануть існувати всі обставини, які стали підставою для її відібрання.
Згідно ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері без позбавлення її батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з неї аліментів на дітей.
Частиною 4 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року також передбачено, що позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення СК України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 СК України.
Право дитини на утримання від своїх батьків має самостійний характер і не залежить від існування формально закріпленого зв`язку між останніми. Обов`язок батьків з утримання своїх дітей виникає незалежно від факту реєстрації шлюбу, наявності між ними фактичних шлюбних відносин або спільного проживання. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.
При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України.
Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ст.191СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають до задоволення, до стягнення з ОСОБА_4 підлягають аліменти на утримання дітей в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 31.01.2025 до досягнення дітьми повноліття.
При цьому суд виходить з вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з`явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надаланалежних доказів, які спростовують доводи позивача.
Керуючись ст.ст. 2-13, 76-83, 258, 259, 263-268, 280-282, 430 ЦПК України, ст.ст.3, 19,155, 170, 180, 182, 184, 191 СК України, суд
Позов Органу опіки та піклування Лисянської селищної ради в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , треті особи: служба у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради, ОСОБА_5 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.
Відібрати неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у громадянки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , без позбавлення її батьківських прав.
Визначити місце проживання дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з батьком ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_3 .
Припинити стягнення аліментів з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 на утримання дітей ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які присуджено за рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області від 08 жовтня 2014 року, постановленим у справі №699/1192/14-ц (провадження №2/699/439/14).
Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 31.01.2025 до досягнення дітьми повноліття.
Рішення допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів з дня його проголошення не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Лисянським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Черкаського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 23.04.2025.

Реквізити сторін:

Позивач - Орган опіки та піклування Лисянської селищної ради Черкаської області, місцезнаходження: пл.Миру, 30 селище Лисянка Звенигородського району Черкаської області, .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Лисянської селищної ради Черкаської області, місцезнаходження: пл.Миру, 30 селище Лисянка Звенигородського району Черкаської області, .

Третя особа: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_6 , місце проживання: АДРЕСА_3 .

Суддя Наталія БЕСАРАБ