Номер провадження: 22-ц/813/4739/25
Справа № 2-4037/2006
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

21.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Сегеди С.М., (суддя доповідач), Вадовської Л.М., Комлевої О.С.,перевіривши матеріали за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 червня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Одеської міської ради про визнання права власності,

встановив:

22 червня 2006 року Київський районний суд м. Одеси ухвалив у зазначеній справі судове рішення, на яке 13 березня 2025 року, Одеська міська рада за допомогою поштового зв`язку подала апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції в порядку ст. 355 ЦПК України. Також в апеляційній скарзі скаржником ставиться питання про поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 червня 2006 року.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 18 березня 2025 року було витребувано з Київського районного суду м. Одеси матеріали вищезазначеної цивільної справи, апеляційну скаргу Одеської міської ради було залишено без руху (а.с.157).

07 квітня 2025 року, на виконання вимог ухвали Одеського апеляційного суду від 18 березня 2025 року, з Київського районного суду м. Одеси до апеляційного суду надійшли матеріали вищезазначеної цивільної справи (а.с.158).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року апеляційна скарга Одеської міської ради була залишена без руху, з підстав визнання наведених у апеляційній скарзі причин пропуску процесуального строку неповажними. Скаржнику запропоновано у визначений строк звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про зазначення інших підстав поважності пропуску процесуального строку апеляційного оскарження рішення суду. Роз`яснено наслідки невиконання вимог ухвали (а.с.160-161).

17 квітня 2025 року, за допомогою підсистеми (модуля) «Електронний суд», на виконання вимог ухвали Одеського апеляційного суду від 08 квітня 2025 року, скаржником подана заява про усунення недоліків апеляційної скарги (а.с.165-167).

В обґрунтування поважності підстав для поновлення строку на оскарження рішення скаржник зазначив те, що копію рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 червня 2006 року у цивільній справі № 2-4037/2006 представник Одеської міської ради отримав лише 11 лютого 2025 року під час ознайомлення з матеріалами справи. Додатково скаржник зазначає, що доказів отримання Одеською міською радою рішення Київського районного суду м. Одеси від 22.06.2006 року у справі № 2-4037/2006 матеріали справи не містять.

Серед іншого скаржник зазначає, що на адресу Юридичного департаменту Одеської міської ради надійшла заява ОСОБА_3 від 07 січня 2025 року стосовно законності рішення Київського районного суду м. Одеси від 22.06.2006 року у справі № 2-4037/2006 за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2 про визнання права власності. Після цього Юридичний департамент Одеської міської ради звернувся до Департаменту документально-організаційного забезпечення Одеської міської ради з метою отримання інформації щодо надходження на адресу Одеської міської ради або Виконавчого комітету Одеської міської ради копії рішення від 22.06.2006 року у справі № 2-4037/2006. Листом від 17 лютого 2025 року № 74 Департамент документально-організаційного забезпечення Одеської міської ради повідомив, що згідно з проведеною перевіркою бази даних електронного документообігу Виконавчого комітету Одеської міської ради документів не виявлено. Таким чином скаржник вважає, що ані Одеська міська рада, ані Виконавчий комітет Одеської міської ради копії документів щодо справи № 2-4037/2006, у тому числі даного рішення, не отримували.

Скаржник також звертає увагу апеляційного суду, на те що під час розгляду справи жодної судової повістки на адресу Одеської міської ради не надходило, що підтверджується відсутністю у матеріалах справи будь-яких доказів їх направлення або отримання.

На підставі вищенаведеного зазначає, що про порушення своїх прав Одеській міській раді стало відомо лише 11 лютого 2025 року, після ознайомлення з матеріалами цивільної справи №2-4037/2006 у Київському районному суді м. Одеси.

Також скаржник наголошує, на тому що Одеська міська рада не може нести відповідальність внаслідок того, що суд першої інстанції не виконав свої обов`язки не направив жодної повістки та рішення суду Одеській міській раді.

Дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційне провадження за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 червня 2006 року, не може бути відкрито за таких підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 перехідних положень ЦПК України судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 294 ЦПК України (в редакції, яка діяла на час постановлення оскаржуваного рішення суду) заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Так, згідно з протоколом судового засідання Київського районного суду м. Одеси від 22 червня 2006 року представник Одеської міської ради Асташенкова О.І., на підставі довіреності №007022 від 04 травня 2006 року (а.с.28), була присутня в судовому засіданні (а.с.29), її особа встановлювалась (а.с.29), роз`яснювались процесуальні права (а.с.29зворот), представник Одеської міської ради надавала пояснення (а.с.30зворот) та виступала у судових дебатах (а.с.31зворот).

Тобто, матеріали справи свідчать про те, що Одеська міська рада, через свого представника Асташенкову О.І., була вчасно поінформована про розгляд цієї справи в суді першої інстанції та була достеменно обізнана про наявність рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 червня 2006 року, а також про результат розгляду справи та порядок оскарження судового рішення.

Крім цього, згідно ч. 2 ст. 222 ЦПК України, в редакції на день ухвалення оскаржуваного рішення, копії судового рішення видаються особам, які брали участь у справі, на їхню вимогу не пізніше п`яти днів з дня проголошення рішення.

Проте, Одеська міська рада звернулася до суду першої інстанції більше ніж через вісімнадцять років, а саме 04 лютого 2025 року, ознайомившись через свого представника Вишнивецьку А.О. із матеріалами справи та отримавши фотокопії документів (а.с.35).

На підставі вищевикладеного, обставини на які посилається скаржник не можуть вважатися поважними підставами для поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги на рішення суду.

Відповідно до статті 44 ЦПК України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Враховуючи все наведене, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для визнання зазначених скаржником обставин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення, як поважних, а тому немає підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Крім того, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (PONOMARYOV v. UKRAINE, №3236/03, §41, Європейський Суд з прав людини(далі - ЄСПЛ), від 03 квітня 2008 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, №17160/06 тa N 35548/06, §34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Із практики ЄСПЛ випливає, що судовий розгляд визнається справедливим за умови забезпечення рівного процесуального становища сторін, що беруть участь у спорі. Вимагається, щоб кожній із сторін була надана розумна можливість представляти свою справу у такий спосіб, що не ставить її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення ЕСПЛ у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99,пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (пункт 46 рішення).

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення у справі «Пономарьов проти України» (Ponomaryov v. Ukraine) (пункт 47 рішення).

Оскільки наведені у заяві про поновлення строків обставини не надають підстав вважати пропуск строку на апеляційне оскарження таким, що відбувся з поважних причин і, як слідство, не надають підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 червня 2006 року, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.354, 358 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 22 червня 2006 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Одеської міської ради про визнання права власності - відмовити.

Апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: С.М. Сегеда

Л.М. Вадовська

О.С. Комлева