Справа № 953/597/21
УХВАЛА
"22" квітня 2025 р. м.Харків
Київський районний суд м.Харкова у складі :
головуючого судді - Лисиченко С.М.,
за участю секретаря судового засідання Кот Я.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ВСТАНОВИВ:
19 березня 2025 року до Київського районного суду м.Харкова електронним шляхом надійшла заява представника Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» - Панченко А.С. про визнання виконавчих документів по справі №953/597/21 про стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 понесених витрат за надання правничої допомоги в розмірі 6216,05 грн. та стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 понесених витрат по сплаті судового збору в розмірі 1275,05 грн. такими, що не підлягає виконанню .
Зазначає, що АТ КБ «ПриватБанк» в добровільному порядку виконало постанову Харківського апеляційного суду від 16.08.2024.
Стосовно розміру проведеного зарахування однорідних (грошових) вимог на виконання судового рішення по справі, зазначає наступне. Порядок оподаткування доходiв фiзичних осiб врегульовано розділом IV Податкового кодексу України (далі також - Кодекс), згiдно з п. 162.1 ст. 162 якого платником податку на доходи фiзичних осiб є, зокрема фiзична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела iх походження в Україні, податковий агент. Відповідно до п.п. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163 Кодексу об`єктом оподаткування фізичної особи - резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохiд. Загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду. До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу включаються, зокрема: дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді суми грошового або майнового вiдшкодування будь-яких витрат або втрат платника податку, крім тих, що обов`язково вiдшкодовуються згiдно iз законом за рахунок бюджету або звiльняються вiд оподаткування згідно з розділом IV Кодексу (п.п. (г) п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Кодексу). пасивні доходи (крім зазначених у п.п. 165.1.2 та 165.1.41 п. 165.1 ст. 165 Кодексу) (п.п. 164.2.8 п. 164.2 ст. 164 Кодексу). Згiдно з п.п. 14.1.268 п. 14.1 ст. 14 Кодексу пасивні доходи - доходи, отримані у вигляді, зокрема, процентів на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок, на вклад (депозит) у кредитних спілках, iнших процентів (у тому числі дисконтних доходів). Згідно з п.п. «а» пп.164.2.14 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім: а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю; б) відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання; Згідно з пп. 174.4.1 п. 170.4 ст. 170 Податкового кодексу України податковим агентом платника ПДФО під час нарахування на його користь доходів у вигляді процентів є особа, яка здійснює таке нарахування, тобто банківська установа. Отже, податковий агент, згідно п.п. 14.1.180 Податкового кодексу України зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Податкового кодексу України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються їй, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм у порядку, передбаченому ст. 18 та розділом IV Податкового кодексу України. При цьому, відповідно до пп. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в ст. 167 Податкового кодексу України. Відповідно абз. «а» п. 176.2 ст. 176 особи, які відповідно до Податкового кодексу України мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок. Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми нарахованих банком відсотків на депозитні кошти та неустойка (пеня, штрафи), стягнуті на підставі судового рішення, а також присудженні судом відшкодування будь-яких витрат платника податків, включаються до оподатковуваного доходу платника податку та, відповідно, підлягають оподаткуванню на загальних підставах за ставками, визначеними Податковим Кодексом України. Аналогічні роз`яснення надані АТ КБ ПриватБанк в індивідуальній податковій консультації Державної податкової служби України від 13.09.2024 року, де, зокрема, зазначено: Враховуючи викладене, доходи, наведенi у вашому зверненні, якi нараховуються (оплачуються) юридичною особою на користь фізичних осіб на пiдставi рiшення суду, включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та оподатковуються на загальних підставах. При цьому АК КБ ПриватБанк як юридична особа є податковим агентом щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фiзичних осiб i військового збору за рахунок доходів, нарахованих на пiдставi рiшення суду, незалежно від того, яким чином здійснюється виконання рішення суду, зокрема у вигляді безспірного списання або при добровільному виконанні судового рішення. Враховуючи вказане, в якості добровільного виконання постанови Харківського апеляційного суду від 16.08.2024 проведено взаємозалік на суму 5768,14 грн. грн. (7491,10 грн. згідно судового рішення за вирахуванням 18 % - ПДФО та 5 % - військового збору).
Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду Київського районного суду м.Харкова від 20.03.2025 справу передано для розгляду головуючій судді Лисиченко С.М.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 21.03.2025 заяву прийнято до розгляду, призначено судове засідання.
Представник боржника АТ КБ «Приватбанк» та стягувач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце судового засідання повідомлені у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не відомі, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило.
Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність незявившихся боржників та стягувача, оскільки, відповідно до частини 3 статті 432 ЦПК України, їх неявка не є перешкодою для розгляду заяви.
Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву та додані до неї документи, встановив таке.
Заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова від 29.03.2021 стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16.03.2010 у розмірі 52 073 грн. 74 коп. та витрати із сплати судового збору в розмірі 2102,00 грн.
Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 02.11.2023 заочне рішення Київського районного суду м.Харкова від 29.03.2021 по цивільній справі №953/597/21 за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - скасовано. Справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.
Рішенням Київського районного суду м.Харкова від 22.04.2024 позовну заяву Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16.03.2010 у розмірі 36 364 грн. 96 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у сумі 1468 грн. 04 коп. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 161 грн. 90 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 1960 грн. 40 коп.

Постановою Харківського апеляційного суду від 16.08.2024 рішення Київського районного суду м.Харкова від 22 квітня 2024 року змінено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 16 березня 2010 року у розмірі 18 001,74грн. Змінено розподіл судових витрат, стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 понесені витрати за надання правничої допомоги в розмірі 6 216,05грн. Стягнуто з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 275,05грн.

Згідно із наявною у системі документообігу КП «Д-3» інформацією, Київським районним судом м.Харкова 04.02.2025 видано виконавчий лист у цивільній справі №953/597/21 про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 понесених витрат за надання правничої допомоги у розмірі 6 216,05грн. та понесених витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 275,05грн.

Даних про отримання стягувачем ОСОБА_1 виконавчого документу, матеріали справи не містять.

Згідно даних платіжних інструкцій №16100304, 16100302, .03.2025 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» перераховано: 1348,40 грн. на користь Казначейства України «101 податок з доходів фізичних осіб у вигляді додаткового блага ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у справі №953/597/21»; 5768,14 грн. на користь ОСОБА_1 « взаємозалік згідно постанови Харківського апеляційного суду від 16.08.2024 у справі № 953/597/21»; 374,56 грн. на користь Казначейства України « 101 військовий збір з доходів у вигляді додаткового блага Чорненького О.В. (РНОКПП: НОМЕР_1 ) у справі №953/597/21».

13.03.2025 АТ КБ «ПриватБанк» направлено на адресу ОСОБА_1 заяву про зарахування зустрічних однорідних вимог, зі змісту якої вбачається, що АТ КБ «ПриватБанк» повідомляє про зарахування зустрічних однорідних (грошових вимог) з компенсації витрат за надання правничої допомоги у розмірі 6216,05 грн. та витрат по сплаті судового збору в розмірі 1275,05 грн. до АТ КБ «ПриватБанк», що виникли на підставі постанови Харківського апеляційного суду від 16.08.2024 у справі № 953/597/21 на загальну суму 7491,10 грн та частково вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 на суму 18001,74 грн. (заборгованість за кредитним договором № б/н від 16.03.2010 станом на 30.11.2020). Із суми у розмірі 7491,10 грн. АТ КБ «ПриватБанк» утримано податки :ПДФО та ВЗ на суму 1722,95 грн. відповідно до ст.168 ПК України. З урахуванням утриманних податків на задоволення вимог АТ КБ «ПриватБанк» зараховано 5768,15 грн. та погашення заборгованості за кредитним договором від 16.03.2010. З моменту підписання та направлення вкащаної заяви, відповідно до ст.601 ЦК України, зобов`язання АТ КБ «ПриватБанк» перед ОСОБА_1 з витрат за надання правничої допомоги та витрат по сплаті судового збору у розмірі 7491,10 грн, що випливають з постанови Харківського апеляційного суду від 16.08.2024 у справі № 953/597/21, є припиненими. З моменту підписання та направлення вказаної заяви, відповідно до ст.601 ЦК України» зобов`язання ОСОБА_1 у розмірі 18001,74 грн. перед АТ КБ «ПриватБанк» частково на суму 5768,15 грн. за кредитним договором № б/н від 16.03.2010, є припиненими.

Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 129 Конституції України, статті 18 Цивільного процесуального кодексу України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

Виконання рішення суду будьякої інстанції необхідно розглядати як важливу частину «судового провадження» відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а отже принцип справедливого правосуддя розповсюджується і на цю стадію судового провадження.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України "Про виконавче провадження" є закінчення виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Однак законодавець не дав чіткого визначення "інших причин" для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, у частині другій статті 432 ЦПК України.

Словосполучення "або з інших причин" не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад: в апеляційному чи касаційному порядку скасовано або змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містятьсяу главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Отже, перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, за змістом статті 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі процесуального права.

У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити,з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 19 січня 2023 року у справі № 824/2/22 (провадження № 61-9190ав22), від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20 (провадження № 61-10482ав21).

Зарахування зустрічних вимог є однією з підстав припинення зобов`язання.

Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містяться у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Відповідно до статті 601 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Вимоги, які можуть підлягати зарахуванню, мають відповідати таким умовам: 1) бути зустрічними (кредитор за одним зобов`язанням є боржником за іншим, а боржник за першим зобов`язанням є кредитором за другим); 2) бути однорідними, тобто вони повинні бути однорідними у розумінні їх матеріального змісту, тобто мати однорідний предмет; 3) строк виконання щодо таких вимог настав, не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги.

Зарахування зустрічних однорідних вимог як односторонній правочин, є волевиявленням суб`єкта правочину, спрямованим на настання певних правових наслідків у межах двосторонніх правовідносин. Інститут заліку покликаний оптимізувати діяльність двох взаємозобов`язаних, хоч і за різними підставами, осіб.

Зарахування можливе при наявності таких умов: зустрічність вимог, тобто сторони беруть участь у двох зобов`язаннях, і при цьому кредитор в одному зобов`язанні є боржником в іншому зобов`язанні; однорідність вимог (гроші, однорідні речі), строк виконання яких настав.

Водночас і ще однією важливою умовою для здійснення зарахування зустрічних вимог є безспірність вимог, які зараховуються, а саме: відсутність між сторонами спору щодо змісту, умов виконання та розміру зобов`язань, є важливою умовою для зарахування вимог. Умова безспірності стосується саме вимог, які зараховуються, а не заяви про зарахування, яка є одностороннім правочином і не потребує згоди іншої сторони, якщо інше не встановлено законом або договором (постанова Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 22.01.2021 у справі № 910/11116/19).

Недопустимість зарахування зустрічних вимог визначено статтею 602 ЦК України, відповідно до положень якої не допускається зарахування зустрічних вимог про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю; про стягнення аліментів; щодо довічного утримання (догляду); у разі спливу позовної давності; за зобов`язаннями, стороною яких є неплатоспроможний банк, крім випадків, установлених законом; в інших випадках, встановлених договором або законом.

При цьому, за дотримання умов, передбачених статтею 601 ЦК України, та відсутності заборон, передбачених статтею 602 ЦК України, наявність заперечень однієї сторони щодо зарахування не є перешкодою для зарахування зустрічних однорідних вимог за заявою іншої сторони, відмова цієї сторони від прийняття заяви про зарахування зустрічних однорідних вимог і проведення такого зарахування не має юридичного значення.

З огляду на зазначене, а також те, що АТ КБ «Приватбанк» при зарахуванні однорідних (грошових) вимог на виконання судового рішення по справі №953/597/21 дотриманні умови статті 601 ЦК України, суд доходить висновку, що АТ КБ «ПриватБанк» в добровільному порядку виконало постанову Харківського апеляційного суду від 16.08.2024 в частині стягнення з АТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 понесених витрат за надання правничої допомоги та зі сплати судового збору. Зазначене є підставою для задоволення заяви.

На підставі викладеного, керуючись статтями 81, 260, 261, 263, 353, 432, 446 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у цивільній справі № 953/597/21, виданий 04.02.2025 Київським районним судом м.Харкова про стягнення з Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 понесені витрати за надання правничої допомоги у розмірі 6216,05 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1275,05 грн.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Харківського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2025.

Суддя - С.М. Лисиченко