Дата документу 16.04.2025
Справа № 334/224/25
Провадження № 2/334/1021/25
16 квітня 2025 року м. Запоріжжя
Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Філіпової І. М.,
за участю секретаря Мандик М. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
10.01.2025 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до Ленінського районного суду м. Запоріжжя до ОСОБА_2 , та просить визнати його таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 є чоловіком позивача та зареєстрований разом з нею у вказаній квартирі.
Розпорядженням голови Ленінської районної даміністрації №2822р від 06.12.2005 року вказану квартиру було виключено зі складу службової площі КП «ВРЕЖО-9» у зв`язку з тим, що відпала необхідність у такому її використанні. Договір найму житлового приміщення було укладено з ОСОБА_3 .
З 22.07.2014 року ОСОБА_2 не проживає за вказаною адресою, він виїхав до російської федерації та більше до України не повертався. У квартирі відсутні його речі, він не сплачує за комунальні послуги, в утриманні житла участі не приймає. З боку позивача жодним перешкод у проживанні відповідача не чинилося, він добровільно покинув своє місце проживання.
Реєстрація відповідача у квартирі створює перешкоди позивачу у користуванні житловою площею, а саме: унеможливлює приватизацію квартири, оскільки для цього необхідні підписи усіх осіб, які зареєстровані в ній.
У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, пояснила, що у 2014 році ОСОБА_2 виїхав до росії на заробітки, але не повернувся. З 2016 року зв`язок з ним взагалі припинився. Через деякий час спільні знайомі повідомили, що він переїхав до м. Тольятті до своєї матері. Чоловік її покинув, в Україну більше не повертався, грошей на утримання дітей не присилав, вона за нього ще й кредит виплатила.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.
Таким чином, зі згоди позивача суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 280-281 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно копії ордеру на службове приміщення №54серія Л від 18.07.2003 року ОСОБА_1 отримала право зайняти службове приміщення за адресою: АДРЕСА_1 на склад сім`ї: чоловік ОСОБА_2 , діти: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .
Відповідно до копії розпорядження голови Ленінського районної адміністрації №2822р від 06.12.2005 року, виключено з числа службової житлової площі КП «ВРЕЖО-9» двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , у зв`язку з тим, що відпала необхідність у такому її використанні. Договір найму укласти з ОСОБА_1
14.10.2015 року між МКП «Основаніє» та ОСОБА_1 було укладено договір №94900649. відповідно до якого наймодавець передає наймачу у безстрокове користування житло за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно копії довідки ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» №903218 від 20.12.2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований, але фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 22.07.2014 року.
Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , а позивач мешкає у квартирі АДРЕСА_4 та його сусідкою. Свідок мешкає за вказаною адресою з 2010 року, на той час ОСОБА_1 мешкала у квартирі з чоловіком та дітьми. Близько десяти років ОСОБА_2 він не бачив за місцем проживання, чув від інших, що він виїхав до росії та там і залишився жити.
Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснила, що мешкає за адресою: АДРЕСА_3 , а позивач мешкає у квартирі АДРЕСА_4 та є її сусідкою. Свідок мешкає за вказаною адресою з 2010 року. Останні років десять ОСОБА_1 мешкає з дочками, наразі залишилися сама, бо діти роз`їхалися. Інші сусіди розповідали. що раніше ОСОБА_1 мешкала разом з чоловіком, але він їх покинув та виїхав до росії до своєї матері. Дочка ОСОБА_1 розповідала, що бачила фотографії батька у соціальних мережах, але вони з ним стосунків не підтримують, не спілкуються.
Згідно відповіді Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 03.02.2025 року, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 02.10.2003 року по теперішній час.
Відповідно до змісту ст. 16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про припинення дії, яка порушує це право.
Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача чи членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк у випадку спору може бути продовжено судом.
Згідно зі статтею 72 Житлового Кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
За правилами, встановленими частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.
Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Згідно із частиною четвертою статті 9 Житлового кодексу ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Стаття 71 ЖК встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання;
Аналіз статей 71, 72 ЖК УРСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання.
Судом встановлено, що відповідач забрав особисті речі, покинув спірне житлове приміщення та виїхав до російської федерації у 2014 році, більше у спірну квартиру не повертався, що свідчить про втрату інтересу до вказаної квартири.
Враховуючи викладене, аналізуючи досліджені докази, суд приходить до висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки він понад десять роки не проживає за своїм зареєстрованим місцем проживання.
Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу, ст. 4, 5, 12 ,13, 81, 89, 141, 258-259, 280, ЦПК України,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Апеляційна скарга може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Проголошення повного тексту рішення 21.04.2025 року о 09 год. 00 хв.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: Філіпова І. М.