Справа № 953/1802/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 квітня 2025 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі головуючого судді Кіндера В.А., за участю секретаря судового засідання Сергієнко К.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей,
26.02.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку(доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення донькою ОСОБА_3 повноліття та продовжити стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення донькою ОСОБА_4 повноліття.
В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається, зокрема, на те що, відповідач є батьком їх спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 14 червня 2019 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, однак з квітня 2024 року подружжя не проживає разом. Відповідач їй матеріально не допомагає, діти перебувають на її утриманні. Позивач отримує невелику заробітну плату, а тому коштів на утримання дітей не вистачає, у зв`язку з чим змушена звернутись до суду з даною позовною заявою про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.
Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 27.02.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою; розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін.
В судове засідання позивачка не з`явилася, проте подала заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позов підтримала і просить його задовольнити.
Відповідач, в судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2025 заяву відповідача щодо організації проведення відео конференції було задоволено. Однак, в судові засідання, призначені на 16.04.2025 та 24.04.2025 відповідач в режим відео конференції не вийшов, своїм правом приймати безпосередню участь в судовому засіданні не скористався, будь-яких клопотань про відкладення судового засідання, відзиву на позовну заяву або інших заяв по суті спору на адресу суду не подав.
Враховуючи строки розгляду даної справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників, що не прибули в судове засідання, не надавши доказів поважності причин своєї неявки.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, у зв`язку з наступним.
Відповідно до копії свідоцтва про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_1 - її батьком зазначений відповідач у справі ОСОБА_2 , а матір`ю позивачка.
Позивач та відповідач у цій справі також є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія НОМЕР_2 .
Згідно із копією свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_3 сторони у цій справі 14 червня 2019 року зареєстрували шлюб про що складено відповідний актовий запис №271. Після державної реєстрації шлюбу позивачка змінила своє дошлюбне прізвище ОСОБА_5 на ОСОБА_6 .
Судом встановлено, що домовленості між батьками щодо способу утримання дітей, на теперішній час, не досягнуто. Доказів на спростування того, що діти проживають разом з матір`ю відповідачем не надано, а тому суд дійшов висновку, що утриманням та вихованням неповнолітніх ОСОБА_3 , та ОСОБА_4 займається їх мати, ОСОБА_1 .
Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.
Положеннями частини третьої статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Відповідно до частини першої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 3 ст. 182 СК України).
Згідно із частиною першою статті 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Аналіз указаних правових норм дає підстави для висновку, що батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.
За загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості один із батьків має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дітей можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У такому випадку частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, а також тверда грошова сума аліментів визначається судом.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Розмір аліментів має забезпечувати гармонійний розвиток дитини та не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд зобов`язаний врахувати ряд обставин, а саме матеріальний та сімейний стан платника аліментів і дітей.
Визначений рішенням суду розмір аліментів не вважається незмінним.
Відповідно до положень частини першої та шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Від відповідача не надходило до суду будь-яких документів, що свідчать про наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків.
Згідно із частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на утримання дитини необхідно стягувати з дня пред`явлення позову, тобто з дня відправлення заяви на адресу суду поштою, саме з 22.02.2025, про що свідчить відмітка відділення Укрпошти безпосередньо на конверті.
Враховуючи викладене, дані про особу відповідача, який є працездатною особою, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22 лютого 2025 року і до досягнення дітьми повноліття.
Обставини, які б свідчили про неможливість відповідача сплачувати аліменти саме у такому розмірі, матеріали справи не містять.
Суд звертає увагу сторін, що відповідно до статті 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання.
Відповідно до частини третьої статті 183 ЦПК України якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Отже, після досягнення повноліття старшою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьки мають право звернутися до суду з позовом про визначення розміру аліментів на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що в цій частині позовних вимог необхідно відмовити, оскільки вони є передчасними до досягнення найстаршою донькою повноліття.
На підставі пункту першого частини першої статті 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.
Відповідно до частин першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів.
Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України).
Зважаючи на те, що у цій справі прийнято рішення про часткове задоволення вимог, то суд дійшов висновку, що з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 605 грн 60 коп.
Керуючись статтями 265, 268, 273 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частки усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22 лютого 2025 року і до досягнення дітьми повноліття.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн (шістсот п`ять гривень 60 копійок).
Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.
Рішення може бути оскаржено безпосередньо (ч. 1 ст. 355 ЦПК України) або через відповідний суд (п. 15.5 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України) до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч. 1 ст. 273 ЦПК України).

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 2 ст. 273 ЦПК України).

Повний текст рішення складено 24.04.2025.

Сторони та учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя Кіндер В.А.