КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року

справа № 753/17832/24

провадження № 22-ц/824/3233/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Болотова Є.В., Желепи О.В.

при секретарі: Шереметьєвій М.В.

учасники справи:

позивач- ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року, постановлену під головуванням судді Цимбал І.К., у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

В провадження Дарницького районного суду м. Києва на розгляд надійшла цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про поділ майна подружжя. Разом з позовом позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль «Renault Fluence» 1.5 D, 2014 року випуску, об`єм двигуна 1461, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова/шасі НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_2 , квартиру загальною площею 98,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 ; на депозитні рахунки у Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк», Акціонерному товаристві «ПроКредитБанк» та Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк» відкриті на ім`я ОСОБА_2 та заборонити здійснювати операції зі зняття коштів із депозитних рахунків у вказаних банках.

В обґрунтування вказаних обставин позивач зазначає, що невжиття таких заходів може утруднити виконання рішення суду, оскільки право власності на дане спільне майно подружжя зареєстровано на відповідача, який на даний час є єдиним його власником, а тому останній може відчужити дане нерухоме майно на користь третіх осіб, що сприятиме неефективному захисту прав та інтересів позивача.

Враховуючи те, що предметом спору є поділ даного майна подружжя, позивач просить вжити заходи забезпечення позову, оскільки невжиття даних заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у зв`язку з можливим подальшим відчуженням нерухомого майна.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року заяву задоволено.

Накладено арешт на автомобіль марки «Renault Fluence» 1.5 D, 2014 року випуску, об`єм двигуна 1461, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова/шасі НОМЕР_2 та заборонено його відчуження чи передачу третім особам будь-яким можливим способом та заборонено державним реєстраторам та іншим уповноваженим на вчинення реєстраційних дій, особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо реєстрації права власності відносно вказаного автомобіля.

Накладено арешт на квартиру загальною площею 98,7 кв.м. за адресою АДРЕСА_1 та заборонено її відчуження чи передачу третім особам будь-яким можливим способом та заборонено державним реєстраторам та іншим уповноваженим на вчинення реєстраційних дій, особам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо реєстрації права власності відносно вказаної квартири.

Накладено арешт на депозитні рахунки у Акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк», Акціонерному товаристві «ПроКредитБанк» та Акціонерному товаристві «Райффайзен Банк» відкриті на ім`я ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та заборонено здійснювати операції зі зняття коштів із депозитних рахунків у вказаних банках.

Не погоджуючись із ухвалою суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляцйну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Вимоги обґрунтовані тим, що заявником не було надано будь-яких підтверджень щодо наявності ризиків відчуження спірного майна, а в частині вимог про накладення арешту на депозитні рахунки - не надано підтверджень наявності такого майна. Звертає увагу, що питання надання згоди на розпорядження спірним майном, про поділ якого зазначено у позові, перебуває у сфері контролю позивача, та у разі ненадання позивачем згоди на відчуження спірного майна, укладення відповідних правочинів відповідачем та здійснення реєстраційних дій суб`єктами державної реєстрації внаслідок цього є неможливим в силу законодавства. Звертає увагу, що сторони проживають у спірному майні разом з дітьми, які є там зареєстровані, що також вказує на неможливість відчуження такого майна за відсутності дозволу органу опіки та піклування. Відсутність визначеного обсягу майна у предметі позову унеможливлює вжиття заходів забезпечення позову щодо такого майна, оскільки заходи забезпечення позову не можуть застосовуватися до будь-якого, неконкретизованого майна відповідача. У зв`язку з неповідомленням відповідача щодо розгляду питання про вжиття заходів забезпечення позову, він не зміг звернутися до суду із доказами.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Зазначає, що відповідач є єдиним власником спірного майна, депозитні рахунки також відкриті на ім`я ОСОБА_2 , таким чином вважає, що скасування ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 25.09.2024 року надасть можливість відповідачу розпоряджатись майном без згоди позивачки.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав, просив її задовольнити.

В судовому засідання представник позивача ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечувала, просив залишити без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову суд першої інстанції виходив із характеру майна на яке позивач просить накласти арешт, предмету спору та позовних вимог, їх співмірність, а також те, що для вжиття заходів забезпечення позову є наявність достатніх підстав, які дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог, зокрема його подальше відчуження відповідачем, частину права власності на яке просить визнати позивач.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Частиною 1 статтею 149 ЦПК України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За приписами ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Верховний Суд в постанові від 19.11.2020 у справі №334/6521/19 навів наступний правовий висновок.

Забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об`єктом прав, що став предметом спору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №753/22860/17 зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Як було встановлено судом, предметом спору є поділ майна подружжя, оскільки право власності на дане спільне майно подружжя зареєстровано на відповідача, який на даний час є єдиним його власником, а тому останній може відчужити спірне нерухоме майно на користь третіх осіб, що сприятиме неефективному захисту прав та інтересів позивача.

Доводи апеляційної скарги, що підстави для накладення арешту не підтверджені належними доказами, не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки згідно процесуального закону умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення суду. А як вказувалося вище, відповідач, як єдиний власник спірного майна в будь-який час може розпорядитися цим майном, а тому не задоволення заяви про забезпечення позову може призвести до того, що істотно ускладнить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

При цьому, з урахуванням всього вищевикладеного, колегія суддів зауважує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним ефективно захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову може потягнути за собою неможливість виконання судового рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, що відповідач не має наміру відчужувати спірне майно, не спростовують висновку суду про наявність правових підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду про необхідність накладення арешту на майно, яке є предметом позову.

Враховуючи, що при постановлені ухвали про задоволення заяви про забезпечення позову, судом першої інстанції не допущено порушень норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухали суду та задоволення апеляційної скарги.

Положеннями ч.1 ст.375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 25 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено 22 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач:

Судді: