Дата документу 22.04.2025
Справа № 334/3183/25
Провадження № 2-н/334/360/25
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

22 квітня 2025 року суддя Ленінського районного суду міста Запоріжжя Фетісов М.В., розглянувши заяву про видачу судового наказу Приватного акціонерного товариства «ВФ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані електронні комунікаційні послуги,

встановив:

представник заявника Краснокутська О.О. звернулася до суду з заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з боржниці на користь стягувача заборгованість за надані телекомунікаційні послуги в сумі 3 102,89 гривні.

Вивчивши заяву про видачу судового наказу та додані до неї документи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

До суду із заявою про видачу судового наказу стягувач звернувся 15.04.2025, в якій просить стягнути заборгованість за надані телекомунікаційні послуги.

Відповідно до наданого стягувачем звіту з історії балансу за заданий період вбачається, що 28.02.2022 та 31.03.2022 заявником нараховано боржниці заборгованість в сумі 936,41 гривень та в сумі 2 983,53 гривні, в загальній сумі 3 102,89 гривні, яка є такою, що нарахована поза межами позовної давності.

Враховуючи, що з моменту виникнення права вимоги (28.02.2022) пройшов строк, який перевищує позовну давність, на підставі пункту 5 частини першої статті 165 ЦПК України у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Відповідно до положень частини другої статті 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись статтями 165, 166, 260 ЦПК України, суддя

постановив:

відмовити у видачі судового наказу за заявою Приватного акціонерного товариства «ВФ УКРАЇНА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані електронні комунікаційні послуги.

Роз`яснити Приватному акціонерному товариству «ВФ УКРАЇНА», що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд міста Запоріжжя. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повної ухвали. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя М.В. Фетісов