____________________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 4-с/947/25/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Скриль Ю.А.,

за участі секретаря судового засідання Остапчук О.Є.,

за участі:

представника боржника - адвоката Панька М.М.,

представника стягувача - адвоката Цимбала С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі скаргу представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Панька Михайла Михайловича на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула В.А.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст скарги

Представник скаржника - адвокат Панько М.М. 31.03.2025 звернувся до суду зі скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула В.А., в якій просить:

-визнати противоправними дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича щодо визначення оціночної вартості нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , а саме: 1/2 частини нежитлової будівлі, кафе, загальною площею 467,7 кв, м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до звіту7 про незалежну оцінку майна від 05 березня 2025 року проведеного Товариством з обмеженою відповідальністю «Інвестиційно-консалтингове бюро «Тріада»;

-визнати недійсними результати оцінки вартості нерухомого майна боржника, а саме: 1/2 частина нежитлової будівлі, кафе, загальною площею 467,7 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 05 березні 2025 року, в межах виконавчого провадження НОМЕР_3;

-зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича усунути порушення шляхом зняття з реалізації на прилюдних торгах 1/2 частина нежитлової будівлі, кафе, загальною площею 467,7 кв, м,, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та в подальшому визначити результати вартості зазначеного майна у чіткій відповідності до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»;

-зупинити проведення електронних торгів ДП «Сетам», що призначені на 25.04.2025 року по реалізації 1/2 частина нежитлової будівлі, кафе, загальною площею 467,7 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;

-витребувати у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича завірену копію матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_4.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула В.А. перебуває виконавчий лист від 23.07.2021 № 947/21017/19, виданий Київським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 (далі - боржник) на користь ОСОБА_2 (далі - стягувач) заборгованості за договором позики від 03.07.2018 у розмірі 35000 доларів США.

19.03.2025 боржник засобами поштового зв`язку, отримала Висновок про вартість майна, датований 05.03.2025 року, в якому оцінювачем зазначений ОСОБА_3 .

З отриманим Висновком про вартість майна та Звітом про оцінку майна боржник не погоджується та вважає, що дії приватного виконавця, суб`єкта оціночної діяльності, оцінювача незаконні через те, що: не був проведений безпосередній арешт та опис майна; суб`єкт оціночної діяльності (оцінювач) не здійснював ознайомлення табезпосереднього особистого огляду об`єкту оцінки;Фотоматеріали вказані у Звіті про оцінку та на сторінці торгів ЛП «Сетам`сфальсифіковані: зазначена у звіті про незалежну оцінку майна, вартість майна є заниженою,недостовірною та не відповідає ринковій вартості.

Обґрунтовуючи свою позицію, представник боржника посилався на правові висновки Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №308/12150/16-ц про те, що право на звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця пов`язане з наявністю судового рішення, ухваленого за правилами ЦПК України. Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду.Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців. Аналогічний за змістом висновок Велика Палата Верховного Суду зробила у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі №346/79/17.

Також представник боржника в своїй аргументації посилався на постанову Верховного Суду від 16.12.2019 у справі №211/2171/15 (відповідно до якої Верховний Суд погодився із висновками судів попередніх інстанцій, що ознайомлення з об`єктом оцінки полягає у дослідженні оцінювачем вихідних даних та іншої інформації, необхідної для здійснення оцінки, та у особистому огляді оцінювачем об`єкта оцінки), а також на постанову від 01.10.2020 у справі №2-2394/10 (відповідно до якої Верховний Суд погодився із судами попередніх інстанцій, що визначення вартості майна боржника проведено з недотриманням вимог Закону "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Національного стандарту № 1 та без належного ознайомлення оцінювача з об`єктом, що підлягав оцінці, що вплинуло на достовірність оцінки).

Окрім цього представник боржника в обґрунтування своєї скарги звернув увагу суду на постанови Верховного Суду від 15.10.2020 у справі №917/628/17 та від 07.04.2021 у справі №753/3055/18.

Короткий зміст заперечень

Стягувач не погоджується з доводами скарги та вважає, що вимоги скарги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, а дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_4 законними та такими, що здійснені відповідно до порядку та вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Щодо незгоди з результатами оцінки вартості нерухомого майна відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 05.03.2025, представник стягувача послався на правову позицію Верховного Суду від 09.11.2023 у справі № 917/154/15, від 08.01.2024 у справі № 2-3894/09, від 07.02.2024 у справі № 607/12426/18 та правові висновки Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2018 у справі 914/881/17 та зазначив, що за змістом статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.Законом передбачено, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Натомість сторона боржника не бажає виконувати рішення суду, неодноразово звертаючись з відповідними заявами до суду, при цьому у добровільному порядку заходів щодо продажу 1/2 частки нерухомого майна задля належного виконання рішення суду не вжив, заяву про проведення рецензування оспорюваного звіту в межах виконавчого провадження не подавав.

Щодо долученого боржником до матеріалів скарги Звіту № 2703-1 від 27.03.2025 надав суду рецензію від 18.04.2025.

Від приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула В.А. 09.04.2025 надійшли заперечення на скаргу, відповідно до яких він заперечує проти задоволення скарги, вважає її необґрунтованою.

Зокрема щодо постанови про опис та арешт майна зазначив постанова про опис та арешт майна боржника від 10 лютого 2025 року відсутня в АСВП. Вказана постанова про опис та арешт майна боржника від 10 лютого 2025 року була вироблена не за допомогою інтерфейсу АСВП, а написана власноруч виконавцем на бланку, вона була добавлена в розділ «Інші документи» та міститься там за порядковим номером 269. При цьому приватний виконавець зазначив, що відповідно до частин 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 6 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. За змістом частин 1-3 статті 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Частиною 5 етапі 56 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до наказу Мінюсту «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» від 02.04.2012 № 512/5, який визначає окремі питання організації виконання судових рішень, останній не містить вимог щодо обов`язкового повідомлення боржника про проведення виконавчих дій. в тому числі, опису майна. Таким чином, виходячи зі змісту абзацу 1 пункту 13 розділу VIII Інструкції від 02.04.2012 № 512/5 опис і арешт майна не обов`язково здійснюється за участю сторін виконавчого провадження.

Верховний Суд у своїй постанові від 17 серпня 2020 року у справі №910/11364/17 зазначив, що у випадку якщо боржник вважає, що опис майна здійснено неповно, він не позбавлений права подати відповідне клопотання виконавцю про усунення цих неточностей, яке мас бути розглянуто відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, жодних заперечень або клопотань про усунення неточностей до опису майна боржника в рамках виконавчого провадження від боржника не надходило.

Щодо оцінки майна приватний виконавець у своїх запереченнях зазначив, що відповідно до ст.. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності. Замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті. які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. За змістом ст. 4 цього Закону оціночна діяльність може здійснюватися у формі рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

У своїй аргументації приватний виконавець також послався на висновки Верховного Суду, висловлені у постанові від 18 серпня 2021 року по справі № 2-215/12 про те, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна. Рецензування звіту з оцінки є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки, який в межах виконавчого провадження дозволяє швидко та ефективно захистити права боржника.

При цьому приватний виконавець звертає увагу суду на те, що зі змісту норм Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавець не наділений повноваженням ставити під сумнів об`єктивність проведеної оцінки, або проводити оцінку нерухомого майна на власний розсуд, а зобов`язаний лише залучити експерта до участі у виконавчому провадженні та повідомити сторонам результати визначення вартості майна. У скаржника був наявний звіт про оцінку майна, що є достатнім для його звернення до виконавця із заявою про призначення рецензування звіту про оцінку майна, у разі не згоди боржника з визначеною суб`єктом оціночної діяльності (оцінювачем) вартості майна. Однак боржник з такими заявами до приватного виконавця не звертався та таким чином не скористався правом спростування результатів оцінки майна шляхом проведення його рецензування.

Рух справи

Ухвалою суду від 02.04.2025 скаргу прийнято до розгляду, призначене судове засідання. Цією ухвалою суд витребував у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула В.А. завірену копію матеріалів виконавчого провадження НОМЕР_3 та відмовив у задоволенні заяви представника боржника про зупинення проведення електронних торгів ДР «СЕТАМ», що призначені на 25.04.2025 по реалізації 1/2 частини нежитлової будівлі, кафе, загальною площею 467,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання ухвали суду від 02.04.2025 приватний виконавець надав копії виконавчого провадження, долучені до заперечень на скаргу.

Судове засідання, призначене на 14.04.2025, за клопотаннями представника стягувача та приватного виконавця відкладене на 21.04.2025.

У судове засідання 21.04.2025 приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Крецул В.А. не з`явився, надав суду клопотання про відкладення розгляду справи. При цьому, жодних причин неможливості прибути у судове засідання не навів, послався лише на ту обставину, що ним з огляду на незгоду боржника з проведеною незалежною оцінкою нерухомого майна 05.03.2025, залучений до виконавчого провадження спеціаліст для проведення рецензування спірного Звіту від 05.03.2025.

Суд з урахуванням відсутності належних аргументів та поважних причин щодо неможливості взяти участь у розгляді скарги та норм ч. 3 ст. 450 ЦПК України, постановив за можливе проводити розгляд справи за відсутності приватного виконавця, який належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Встановлені фактичні обставини справи

Установлено, що на теперішній час на примусовому виконанні у Приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Крецула В.А. знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_4 з примусового виконання виконавчого листа №947/21017/19, виданого 23.07.2021 Київським районним судом міста Одеса про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 заборгованості за договором позики від 03.07.2018 року в розмірі 35000 доларів США.

02.03.2023 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Крецулом В.А. винесено постанову про прийняття виконавчого провадження, з якої вбачається, що на виконання вимог ст. 42 Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» приватний виконавець виконавчого округу Одеської область Вельков О.В. зупинив діяльність приватного виконавця на невизначений строк. Заміщення приватного виконавця здійснюється в установленому порядку на підставі договору № 1, укладеного від 18.01.2023 року з приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Крецул В.А., що діє на підставі посвідчення № 0723, виданого 22.07.2021 року Міністерством юстиції України, адреса офісу 65045, Одеська обл., м. Одеса, вул. Успенська, 78, тел. , електронна пошта ІНФОРМАЦІЯ_1.

Приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Крецул В.А. 16.02.2024 звернувся до суду з поданням, в якому просив надати дозвіл на реалізацію визначеної частки майна боржника - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у спільному майні, а саме на 1/2 нежитлової будівлі, кафе, загальною площею 467,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 15048584, що не зареєстрована за боржником у встановленому законом порядку.

Ухвалою суду від 06.03.2024 задоволено подання приватного виконавця та надано дозвіл на реалізацію визначеної частки майна боржника - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , у спільному майні, а саме на 1/2 нежитлової будівлі, кафе, загальною площею 467,7 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер майна 15048584, що не зареєстрована за боржником у встановленому законом порядку.

Непогоджуючись з вказаним судовим рішенням, стягувач ОСОБА_1 через свого представника адвоката Доніної Л.А. оскаржила його до Одеського апеляційного суду.

Постановою Одеського апеляційного суду від 10.10.2024 відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду від 06.03.2024 залишено без змін.

Під час розгляду питання щодо надання дозволу на реалізацію частки нерухомого майна суд першої та апеляційної інстанції встановили, що боржник ОСОБА_1 з 22.04.1989 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 (свідоцтво про шлюб, серії НОМЕР_2 , видане повторно 07.09.2021 року Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта станом на 05.04.2023 року боржнику ОСОБА_1 належить на праві приватної власності: нежитлова будівля, кафе, загальною площею 467,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; квартира, загальна площа 86,8 кв.м, житлова 47,6 кв.м, що знаходиться за адресою АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 11.05.2023 року подання приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 у майні, яким вона володіє спільно з чоловіком, в порядку ст. 443 ЦПК України, задоволено. Визначено, що ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на праві приватної власності належить 1/2 частини: нежитлової будівлі, кафе, загальною площею 467,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; квартири, загальною площею 86,8 кв.м, житлова 47,6 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Суд апеляційної інстанції, надаючи оцінку судовому рішенню суду від 06.03.2024, виснував, що суд першої інстанції встановивши, що боржник у добровільному порядку рішення суду не виконав, борг в повному обсязі не повернув, а також зважаючи на значну суму заборгованості, приватним виконавцем здійснені заходи щодо пошуку майна боржника, за рахунок якого можливо задовольнити вимоги стягувача, у ході яких виявлено належність боржнику на праві особистої приватної власності 1/2 частка нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , за реєстраційним номером 15048584, що не зареєстрована у встановленому законом порядку, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення подання приватного виконавця про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, право власності на яке не зареєстровано в установленому законом порядку.

Приватним виконавцем винесено постанову від 10.02.2025 ВП № НОМЕР_4 про опис та арешт майна боржника, а саме: 1/2 частини нежитлової будівлі, кафе, загальною площею 467,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить боржнику ОСОБА_1 . Відповідно до цієї постанови відповідальним зберігачем призначено представника стягувача Цимбала Сергія Юрійовича , якого попереджено про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна. Згідно з цією постановою виконавчі дії проведені у присутності понятих, представника стягувача Цимбала С.Ю. , за відсутності сторони боржника (про що свідчить відсутність прізвища та підпису у графі «Боржник» пункту 6 цієї постанови).

З боку боржника заперечення або клопотання про усунення неточностей до опису майна боржника в рамках виконавчого провадження не надходили, постанова не оскаржувалась. Вказаний факт сторонами не оспорюється.

11.02.2025 приватним виконавцем винесено постанову ВП № НОМЕР_4 про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні, відповідно до якої в ході проведення виконавчих дій, відповідно до постанови про опис та арешт майна боржника від 10.02.2025, описано та арештовано майно належне боржнику, та керуючись ст.. 20 Закону України «Про виконавче провадження» призначив суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «ТРІАДА», який має сертифікат від 20.05.2024 № 223/2024, виданий Фондом державного майна України, зі строком дії до 20.05.2027. Вказаною постановою приватний виконавець зобов`язав суб`єкта оціночної діяльності надати визначення ринкової вартості арештованого майна, при цьому попереджено про кримінальну відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладеного на нього обов`язків під час здійснення виконавчого провадження, надання завідомо неправдивого звіту з питань, що містяться у постанові.

Листом від 11.02.2025 приватний виконавець направив ОСОБА_1 для виконання та для відома вказану постанову від 11.02.2025, винесену при примусовому виконання, та виконавчий лист від 23.07.2021 № 947/21017/19, який видав Київський районний суд м. Одеси.

Приватним виконавцем 10.03.2025 прийнято Звіт про незалежну оцінку майна, складеного 05.03.2025 суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «ТРІАДА».

Згідно з вказаним Звітом про незалежну оцінку майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «ТРІАДА» від 05 березня 2025 року, ринкова вартість об`єкта оцінки - квартири АДРЕСА_3 станом на дату оцінки становить 4 744 587,00 грн, без урахування ПДВ.

Листом від 11.03.2025 № 64782 приватний виконавець на адресу ОСОБА_1 та ОСОБА_4 направив копію висновку про експертну грошову оцінку 1/2 частки нежитлової будівлі, кафе за адресою: АДРЕСА_1 .

24.03.2025 приватним виконавцем Крецулом В.А. у присутності ОСОБА_7 (згідно з наданих сторонами пояснень представник «СЕТАМ») складено Акт цілісності майна, що підлягає передачі на електронний аукціон (торги)

Матеріали виконавчого провадження та матеріали не містять заяви на проведення рецензії на Звіт та самої рецензії на Звіт. Сторони у судовому засіданні підтвердили, що сторони виконавчого провадження з відповідними заявами про проведення рецензування Звіту до приватного виконавця в межах виконавчого провадження не звертались, на їх вимогу рецензування не здійснювалось.

Звертаючись до суду із скаргою, сторона боржника на підтвердження аргументів щодо заниження вартості під час проведення спірної оцінки майна надала Звіт від 27.03.2025 №2703-1 про визначення ринкової вартості нежитлової будівлі, кафе, загальною площею 467,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , складеного ФОП « ОСОБА_8 » (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 360/22 від 19.07.2022).

Відповідно до вказаного Звіту, наданою стороною боржника суду, вартість об`єкта нерухомості складає 14 638 075 грн, а вартість 1/2 частини такого об`єкта складає 7 319 037,50 грн.

Мотиви, з яких виходив суд

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно із частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судового рішення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження під час проведення виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 15 частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право залучати в установленому порядку понятих, працівників поліції, інших осіб, а також експертів, спеціалістів, а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання.

Для з`ясування та роз`яснення питань, що виникають під час здійснення виконавчого провадження і потребують спеціальних знань, виконавець приймає постанову про залучення експерта або спеціаліста (кількох експертів або спеціалістів), а для проведення оцінки майна - суб`єктів оціночної діяльності - суб`єктів господарювання. Експертом або спеціалістом може бути будь-яка дієздатна особа, яка має необхідні знання, кваліфікацію та досвід роботи у відповідній галузі. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надати письмовий висновок, а суб`єкт оціночної діяльності - суб`єкт господарювання - письмовий звіт з питань, що містяться у постанові, протягом 15 робочих днів з дня ознайомлення з постановою виконавця. Цей строк може бути продовжений до 30 робочих днів за погодженням з виконавцем. Експерт або спеціаліст зобов`язаний надавати усні рекомендації щодо дій, які виконуються в його присутності (частини перша-третя статті 20 Закону України «Про виконавче провадження»).

Згідно із частинами першою-третьою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» визначення вартості майна боржника здійснюється за взаємною згодою сторонами виконавчого провадження. У разі якщо сторони виконавчого провадження, а також заставодержатель у 10-денний строк з дня винесення виконавцем постанови про арешт майна боржника не досягли згоди щодо вартості майна та письмово не повідомили виконавця про визначену ними вартість майна, виконавець самостійно визначає вартість майна боржника. У разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем (частина п`ята статті 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Оцінка майна - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами з оцінки майна, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності (стаття 3 ЗаконуУкраїни «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»).

Відповідно до частин першої, шостої статті 9 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Положення (національні стандарти) оцінки майна є обов`язковими до виконання суб`єктами оціночної діяльності під час проведення ними оцінки майна всіх форм власності та в будь-яких випадках її проведення.

За положеннями статті 11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовники оцінки повинні забезпечити доступ об`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним (замовником) необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення оцінки.

Згідно із частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна.

Національний стандарт № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 року № 1440, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки майна та майнових прав суб`єктами оціночної діяльності, а також особами, які відповідно до законодавства здійснюють рецензування звітів про оцінку майна.

Згідно з пунктами 15, 16 Національного стандарту № 1 методи проведення оцінки, що застосовуються під час визначення ринкової вартості об`єкта оцінки у разі використання порівняльного підходу, повинні ґрунтуватися на результатах аналізу цін продажу (пропонування) на подібне майно.

Визначення ринкової вартості об`єкта оцінки за допомогою порівняльного підходу ґрунтується на інформації про ціни продажу (пропонування) подібного майна, достовірність якої не викликає сумнівів в оцінювача. У разі відсутності або недостатності зазначеної інформації у звіті про оцінку майна зазначається, якою мірою це вплинуло на достовірність висновку про ринкову вартість об`єкта оцінки.

Відповідно до пункту 52 Національного стандарту № 1 оцінювач самостійно здійснює пошук інформаційних джерел (за винятком документів, надання яких повинен забезпечити замовник оцінки згідно з договором), їх аналіз та виклад обґрунтованих висновків. При цьому оцінювач повинен проаналізувати всі інформаційні джерела, пов`язані з об`єктом оцінки, тенденції на ринку подібного майна, інформацію про угоди щодо подібного майна, які використовуються у разі застосування порівняльного підходу, та іншу істотну інформацію. У разі неповноти зазначеної інформації або відсутності її взагалі у звіті про оцінку майна зазначається негативний вплив цього факту на результати оцінки.

Пунктами 50-55 Національного стандарту № 1 визначені загальні вимоги до проведення незалежної оцінки майна.

Національний стандарт № 2 «Оцінка нерухомого майна», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2004 року № 1442, є обов`язковим для застосування під час проведення оцінки нерухомого майна (нерухомості) суб`єктами оціночної діяльності.

Отже, оцінка нерухомого майна має здійснюватися відповідно до Національного стандарту № 2 «Оцінка нерухомого майна», з урахуванням вимог Національного стандарту № 1.

Судвраховує, що суб`єкт оціночної діяльності є учасником виконавчого провадження, а не посадовою особою державної виконавчої служби, і його звіт про оцінку майна є результатом практичної діяльності фахівця-оцінювача, а не актом державного органу.Звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Таких висновків дійшов Верховний Суд у справах № 2-3894/09 (постанова від 08.01.2024) та № 824/10/23 (постанова від 08.08.2024).

Встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

Подібні за змістом висновки висловлені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі № 914/881/17,які враховуються судом під час розгляду цієї справи.

Також аналогічні висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 168/828/16-ц, від 07.02.2024 у справі № 607/12426/18, від 10.09.2024 у справі № 754/10703/22.

Водночас суд враховує, що визначення вартості майна боржника є процесуальною дією державного виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам державний виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду (постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року в справі № 308/12150/16, від 20 березня 2019 року в справі № 821/197/18/4440/16, від 20 липня 2022 року в справі № 910/10956/15).

Оскільки у цій справі оцінка майна проводилася на виконання рішення суду, то приватний виконавець виконавчого округу Одеського області Крецул В.А. відповідно до вимог закону прийняв постанову від 11.02.2025 ВП № НОМЕР_4 про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні для визначення ринкової вартості арештованого майна: 1/2 частки нежитлової будівлі, кафе, загальною площею 467,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідженням звіту про незалежну оцінку майна від 05.03.2025, проведеного суб`єктом господарювання ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «ТРІАДА» встановлено, що під час підготовки звіту про незалежну оцінку майна, а саме: 1/2 частки нежитлової будівлі, кафе, суб`єкт господарювання, виходячи з типу приміщень об`єкту оцінки, що відноситься до некомерційної нерухомості з достатньо насиченим ринком пропонування продажу та оренди, використовував порівняльний методичний підхід, дохідний підхід не використовувався (висновок у розділі 4 Звіту); встановив економічно-планувальні характеристики майна, місце розташування оцінюваної 1/2 частки нерухомого майна, кафе (розділ 5 Звіту), підібрав аналоги, які мають схожу площу з об`єктом оцінки та розташовані у місті Одесі, навів показники у їх порівнянні в Таблиці коригувань показників вартості 1 кв.м. (розділ 7 Звіту).

Водночас суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає в їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, в порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Відповідно до частин першої, третьої статті 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна) здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна).

Рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), якщо зазначена оцінка погоджується, затверджується або приймається органом державної влади або органом місцевого самоврядування, є обов`язковим.

Тобто зазначений Закон передбачає, що однією із форм оцінки майна є рецензування звіту про оцінку майна (акта оцінки майна), яке полягає у їх критичному розгляді та наданні висновків щодо їх повноти, правильності виконання та відповідності застосованих процедур оцінки майна вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, у порядку, визначеному цим Законом та нормативно-правовими актами з оцінки майна.

Отже, рецензування звіту з оцінки є законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки, який у межах виконавчого провадження дозволяв швидко та ефективно захистити права боржника.

У свою чергу, Закон України «Про виконавче провадження» не містить обов`язку приватного виконавця здійснювати рецензування звіту про оцінку майна, здійснену суб`єктом оціночної діяльності.

Зазначене узгоджується із правовими висновками, викладеними, зокрема, у постановах Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 826/6706/18, від 01.07.2020 у справі № 2-1160/11, від 27.08.2020 у справі № 295/11078/14, від 03.02.2021 у справі № 442/649/17.

Водночас з наданого до суду клопотання приватного виконавця від 21.04.2025 вбачається, що незважаючи на відсутність звернення боржника до приватного виконавця з відповідною заявою про призначення рецензування звіту про оцінку майна, з огляду на незгоду боржника з результатом оцінки майна від 05.03.2025, приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Крецул В.А. залучив спеціаліста для участі у виконавчому провадженні, зокрема рецензування звіту про незалежну оцінку майна, складеного ТОВ «Інвестиційно-консалтингове бюро «ТРІАДА».

З урахуванням встановлених обставин, досліджених матеріалів справи та доказів, установлено, що приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Крецул В.А. під час вчинення виконавчих дій щодо визначення вартості описаного та арештованого майна, зокрема під час визначення суб`єкта оціночної діяльності, доручення йому подати звіт про оцінку майна та повідомлення сторін виконавчого провадження про вартість майна, діяв у межах наданих йому повноважень, у порядку та у спосіб, визначені чинним законодавством України.

Крім того, як встановлено судом та не оспорюється учасниками справи, боржниця ОСОБА_1 , ознайомившись зі звітом про незалежну оцінку нерухомого майна від 05.03.2025, не скористалася законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки - рецензування звітів з оцінки спірного нерухомого майна. Тобто ОСОБА_1 не довела належними та допустимими доказами, що вартість майна, визначена в оспорюваних звітах, є заниженою порівняно з ринковою.

На підтвердження заниження ринкової вартості майна, скаржник надав суду Звітвід 27.03.2025№ 2703-1, відповідно до якого вартість об`єкта нерухомості складає 14 638 075 грн, а вартість 1/2 частини такого об`єкта складає 7 319 037,50 грн.

Представник стягувача разом із запереченнями на скаргу, подав рецензію на вказаний звіт, складену 18.04.2025 рецензентом ОСОБА_9 . Відповідно до висновків рецензента наданий боржником звіт не відповідає за формою подання матеріалів, обґрунтованістю вихідних даних та застосуванням в процесі оцінки технічних прийомів та методичних підходіввимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» та Національним Стандартам. Також у рецензії зазначено, що відповідно до п. 67 Національного Стандарту N9 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», Звіт М 2703-1 про визначення ринкової вартості нежитлової будівлі, кафе загальною площею 467,7 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , класифікується за такою ознакою: «Звіт не повною мірою відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна і має значні недоліки, шо вплинули на достовірність оцінки, але може використовуватися з метою, визначеною у звіті, після виправлення зазначених недоліків».

Також рецензентом у рецензії викладені зауваження про те, що не обґрунтовано, чому не надано доступ до об`єкта оцінки, не описані обмежувальні умови для такої оцінки. Відсутня ідентифікація нежитлової будівлі. Оцінювач вказує на наявність договору оренди землі, але не наводить його у додатках, не посилається на нього в опису наданих документів, не вказує термін оренди та інші важливі умови, що порушує вимоги п. 54 НСО №1 «Зібрані оцінювачем вихідні дані та інша інформація повинні відображатися у звіті про оцінку майна з посиланням на джерело їх отримання та у додатках до нього із забезпеченням режиму конфіденційності згідно з умовами договору на проведення оцінки майна та з дотриманням вимог законодавства».Оцінювач у Звіті не вказує, що він особисто та в присутності яких осіб провів обстеження об`єкту оцінки, але визначає відмінний технічний стан конструкцій будівлі, незважаючи на 1980 рік побудови. Також оцінювачем не наведена таблиця розрахунку фізичного зносу конструкцій, тому не зрозумілим є на якій підставі оцінювач дійшов висновку про відмінний технічний стан.Об`єкти порівняння наведені у звіті, не відповідають вимогам п. 49 Національного стандарту № 1, а саме: Основними елементами порівняння є характеристики подібного майна за місцем його розташування, фізичними та функціональними ознаками, умовами продажу тощо. Порівняння наведене у Звіті не є коректним, тому що наведені аналоги в своєму складі мають обладнання, меблі, а також частково розташовані у підвальному поверсі. У звіті відсутній аналіз ринку, у розділі 9. «Аналіз ринку подібних об`єктів нерухомості» замість аналізу наведені об`єкти порівняння, що суперечить п. 6 Національного стандарту № 3. Відсутнє обґрунтування використаних коригуючих коефіцієнтів у розділі 7 Звіту, крім того, наведені розрахунки сумнівні, бо не відповідають дійсності.Коригування на ремонт та стан викликають сумнів та не можуть бути використовувані, бо оцінювачу не відомий стан нежитлової будівлі, тому що йому не було надано доступ у приміщення кафе.

Дослідивши наданий стороною боржника Звіт від 27.03.2025 № 2703-1 про визначення ринкової вартості нежитлової будівлі, кафе, загальною площею 467,7 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , складеного ФОП « ОСОБА_8 » (Сертифікат суб`єкта оціночної діяльності № 360/22 від 19.07.2022), вислухавши аргументи сторін, суд дійшов таких висновків.

Суд приймає до уваги зауваження сторони стягувача, що відповідно до наданого стороною боржника Звіту № 2703-1 метою оцінки є «визначення оціночної вартості об`єкту оцінки для цілей оподаткування та нарахування і сплати інших обов`язкових платежів, які справляються відповідно до законодавства», що не відповідає належній меті проведення оцінки, а саме: визначення ринкової вартості об`єкту оцінки для подальшої примусової реалізації згідно з Законом України «Про виконавче провадження».

Окрім цього, ринкова вартість майна, яка визначена у звіті № 2703-1, відповідає вартості нерухомості, зазначеній у Довідці про оціночну вартість об`єкта нерухомості № 14-09386731 від 28.03.2025, сформованої в Єдиній базі даних звітів про оцінку, яка адмініструється Фондом державного майна України - 14 638 075,00 грн.

Представник стягувача надав суду три довідки про оціночну вартість того ж самого об`єкта нерухомості, сформованих в Єдиній базі даних звітів про оцінку в один день - 10.04.2025, та відповідно до яких встановлено, що станом на 10.04.2025 оціночна вартість того самого об`єкту нерухомості складала 9 752 865,37 грн, 9 501 396,30 грн та 8 422 318,02 грн.

Отже, суд приймає до уваги аргументи представника стягувача що така варіативність у відображенні оціночної вартості свідчить про відсутність єдиного методологічного підходу до її визначення у вказаних довідках, а отже інформація, вказана у таких довідках без врахування інших показників та використання інших методів оцінки, не може покладатися в основу Звіту про ринкову вартість спірного об`єкта, що за таких умов свідчить про необ`єктивність відповідного Звіту про оцінку майна.

Враховуючи вищевикладене, наявні підстави, які відповідно до Національного стандарту № 1 підтверджують необ`єктивність та неякісність (недостовірність) оцінки, проведеної у звіті № 2703-1 від 27.03.2025, на який посилається представник боржника.

При цьому суд зазначає, що вказаний Звіт № 2703-1 від 27.03.2025 представником боржника подано до суду разом із скаргою, водночас в межах виконавчого провадження не подавався.

Крім того, суд враховує те, що представник боржника не довів належними та допустимими доказами, що її права чи свободи як боржника були порушені діями приватного виконавця щодо організації і проведення оцінки спірного майна в межах виконавчого провадження.

Зокрема, як встановлено у судовому засіданні в рамках виконавчого провадження триває проведення виконавчих дій щодо визначення оцінки описаного та арештованого майна, зокрема його 1/2 частки - відбувається стадія рецензування Звіту про незалежну оцінку нерухомого майна від 05.03.2025, електронні торги не відбулись, перебуваючи у судовому процесі боржник замовляє, отримує та надає новий звіт про ринкову вартість майна, стягувач у свою чергу замовляє, виготовляє та надає рецензію на цей звіт, що на думку суду має відбуватися в межах виконавчого провадження, відповідно до вимог чинного законодавства. Вирішення питання згоди чи незгоди з проведеною оцінкою вартості майна - одна із стадій виконавчого провадження, яка наразі не завершена та триває.

Суд наголошує на тому, що рецензування звіту з оцінки є єдиним законодавчо встановленим способом спростування результатів оцінки. Водночас, як вже зазначено судом, скаржник не спростувала результати оцінки, наразі триває рецензування оскаржуваного звіту: належних, достовірних та допустимих доказів того, що вартість майна, визначена в оспорюваному звіті, є заниженою, суду не надано, а наданий боржником звіт № 2703-1 від 27.03.2025, спростований стороною стягувача відповідно до викладених зауважень у рецензії до нього.

З урахуванням принципу оцінки доказів у їх сукупності суд дійшов висновку про те, що відсутніпідстави вважати, що права скаржниці (боржника) під час проведення спірної оцінки були порушені приватним виконавцем.

Установивши відсутність у діях приватного виконавця порушення норм законодавства України, оскільки вчинені ним заходи щодо прийняття постанов є законними, своєчасними і такими, що відповідають меті виконавчого провадження, враховуючи те, що представник боржника не довів належними, достатніми та допустимими доказами того, що вартість 1/2 частки нежитлової будівлі, кафе, визначена в оспорюваному звіті, є заниженою порівняно з ринковою, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецун В.А.

Крім того, суд зазначає, що виходячи з положень ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Таким чином, суд, навівши свої мотиви, вважає їх достатніми з точки зору обґрунтування свого рішення та вважає за недоцільно надавати детальну відповідь на кожен аргумент сторін.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Паникова Михайла Михайловича на дії приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Анатолійовича.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину ухвали зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду якщо вона не була оскаржена в апеляційному порядку, набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження.

Ухвала складена та підписана 23.04.2025.

Суддя Ю. А. Скриль