Справа № 274/9720/24 Провадження № 2/0274/596/25
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області
23.04.25 р.м. Бердичів
Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Корбут В.В. (далі Суд), за участю секретаря судового засідання Юсової О.А.,
розглянувши у прядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомкерівника Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області Висоцької Олени Володимирівни в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України, представником якої є Тарасенко М.С.,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:Комунальне некомерційне підприємство "Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги" Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), представником якого є Дорош В.М.,
провідшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення,
Керівник Бердичівської окружної прокуратури Житомирської області Висоцька О.В. (далі Прокурор Висоцька О.В.) звернулася в інтересах держави в особі Національної служби здоров`я України з позовом, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України грошові кошти у розмірі 45 080,80 грн., витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, ОСОБА_2 .
Позов обґрунтований тим, що внаслідок допущення ОСОБА_1 під час керування транспортним засобом Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. № 1306 (далі ПДР), сталась дорожньо-транспортна пригода, у якій ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження, у зв`язку з чим ОСОБА_2 перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології № 1 Комунального некомерційного підприємства "Київська міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги" Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі Київська лікарня), витрати цього закладу на лікування ОСОБА_2 склали 45 080,80 грн., та мають бути відшкодовані державі ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 своєї позиції щодо предмета спору у порядку, встановленому нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомила.
Національна служба здоров`я України та Київська лікарня просять позов задовольнити.
У зазначеній ухвалі судом було встановлено, що, зокрема, органом досудового розслідування ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що 12.05.2023 р. близько 14:30 здійснила зупинку технічно справного автомобіля марки "Hyundai І 10", р/н НОМЕР_1 , яким керує на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 1841 від 29.12.2020 р, праворуч проїзної частини по вул. Європейська в м. Бердичеві, що поряд будинку № 128-А.
Зупинивши транспортний засіб марки "Hyundai І 10", р/н НОМЕР_3 по вулиці Європейська, неподалік будинку № 128-А, водій ОСОБА_1 проявила безпечність та неуважність, не стежила за дорожньою обстановкою та її зміною, і в порушенні вимог підпунктів 2.3 "б" та 15.13 ПДР відчинила водійські двері свого транспортного засобу і, виходячи з нього, створила перешкоду велосипедисту ОСОБА_2 , який рухався ззаду наперед паралельно до лівої бічної площини вказаного автомобіля із бічним інтервалом близько 0,85 м, де допустив наїзд правою частиною керма велосипеда на відкриту на 0,6 м від лівої площини кузова з лівою дверкою автомобіля "Hyundai І 10".
Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження у вигляді внутрішньо суглобового багато уламкового перелому верхньої третини лівої великогомілкової кістки та лівої малогомілкової кістки зі зміщенням, які належать до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, як такий, що не є небезпечним для життя, але призвів до тривалого розладу здоров`я.
Порушення водієм ОСОБА_1 вимог пунктів 2.3 (6) та 15.13 ПДР знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.
Дії ОСОБА_1 органом досудового розслідування кваліфіковані за частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.
Захисник Паламарчук С.В. заявив клопотання про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_1 у зв`язку з примиренням обвинуваченої з потерпілим.
Обвинувачена ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим. Окрім того, вказала, що з обвинуваченням ознайомлена, вину визнає повністю, фактичні обставини, зазначені в обвинувальному акті, відповідають дійсності, просить закрити щодо неї кримінальне провадження, розуміє наслідки такого закриття.
З наведеного випливає, що ОСОБА_1 вчинила необережне нетяжке кримінальне правопорушення.
ОСОБА_2 знаходився на лікуванні з 18.05.2023 р. по 07.06.2023 р., тобто двадцять ліжко-днів, у відділенні травматології № 1 Київської лікарні, у зв`язку з травмами, отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12.05.2023 р., загальна вартість всього лікування становила 45 080,80 грн. що підтверджується листом від 29.10.2024 р. № 967/1 Київської лікарні (а. с. 16).
Лікування ОСОБА_2 проводилося Київською лікарнею, яка за відповідні надані медичні послуги отримувала кошти за договорами про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеними з Національною службою здоров`я України 06.02.2023 р. та 07.02.2023 р., що підтверджується листом від 29.11.2024 р. Національної служби здоров`я України (а. с. 28 29).
Відповідно до частин першої та третьої статті 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України.
Згідно з частиною другою статті 1191 Цивільного кодексу України держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади, юридичні особи мають право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні кримінального правопорушення, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього кримінального правопорушення.
Пунктом 2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 р. № 545 (далі Порядок) передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.
Абзацами першим та третім пункту 3 Порядку встановлено, що визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. У разі коли при ухваленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом вказаних юридичних осіб. У такому ж порядку відшкодовуються витрати на стаціонарне лікування особи, яка постраждала від злочину, в разі закриття кримінального провадження за нереабілітуючими обставинами.
Таким чином ОСОБА_1 зобов`язана відшкодувати державі витрати на стаціонарне лікування ОСОБА_2 , яке проводилось Київською лікарнею.
Відповідно до частини третьої статті 56 Цивільного процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно з абзацами першим та другим частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.
У позовній заяві Прокурор Висоцька О.В. обґрунтувала наявність у неї статусу позивача за зверненням Національної служби здоров`я України з позовом про відшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, та необхідність захисту інтересів держави невідшкодування наведених витрат негативно впливає на фінансування лікування інших хворих, внаслідок чого порушуються інтереси у сфері дотримання прав і свобод людини і громадянина в галузі охорони здоров`я, забезпечення пов`язаних з ними державних гарантій.
З урахуванням наведеного Суд вважає, що Прокурор Висоцька О.В. звернулася з позовною заявою у відповідності до вимог законодавства України.
Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з ОСОБА_1 підлягає стягненню у дохід держави судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Керуючись статтями 141, 258, 259, 263 265 Цивільного процесуального кодексу України
2. Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави в особі Національної служби здоров`я України грошові кошти у розмірі 45 080,80 грн., витрачені на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, ОСОБА_2 .
3. Стягнути з ОСОБА_1 у дохід держави судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.В. Корбут