УХВАЛА

23 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 544/1061/19

провадження № 61-4299ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

розглянув заяву суддів Верховного Суду: Лідовця Руслана Анатолійовича, Луспеника Дмитра Дмитровича про самовідвід від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Пирятинська міська рада Полтавської області, про визнання права власності на будівельні матеріали, які використані в процесі будівництва

та витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Гордієнком Юрієм Петровичем, на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 серпня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом

до ОСОБА_2 , третя особа - Пирятинська міська рада Полтавської області, про визнання права власності на будівельні матеріали, які використані в процесі будівництва та витребування майна з чужого незаконного володіння

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 липня

2020 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду

від 14 вересня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Пирятинська міська рада Полтавської області, про визнання права власності на будівельні матеріали, які використані в процесі будівництва та витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 у порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 ,

який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на будівельні матеріали,

які використані в процесі будівництва конструктивних елементів об`єкту незавершеного будівництва - приміщення адміністративно-готельного комплексу, що складає 73 % готовності та знаходяться на земельній ділянці кадастровий номер :00:045:0033 належній ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , та складаються з: бетонних фундаментних блоків у кількості 300 шт.; цегли керамічної у кількості 292000 шт.; залізо бетонних плит у кількості 168 шт.; профнастилу 335 кв. м; віконних блоків 67,64 кв.м; розчину 177,0 кв. м.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відшкодування понесених нею витрат на правничу допомогу у розмірі 16 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 29 жовтня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 липня 2020 року т

а постанову Полтавського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Пирятинська міська рада Полтавської області, про визнання права власності на будівельні матеріали, які використані в процесі будівництва, та витребування майна з чужого незаконного володіння визнано неподаною та повернуто скаржнику (провадження № 61-14726ск20).

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 травня 2022 року касаційну скаргу

ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 липня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року у частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на будівельні матеріали, які використані в процесі будівництва, скасовано.

Справу № 544/1061/19 у цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції (провадження № 61-16513св20).

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 серпня

2024 року, залишеним без змін постановою Полтавського апеляційного суду

від 10 березня 2025 року, позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2

про визнання права власності на будівельні матеріали, які використані в процесі будівництва та витребування майна з чужого незаконного володіння задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 7/8 частин будівельних матеріалів, які використані в процесі будівництва конструктивних елементів об`єкту незавершеного будівництва - приміщення адміністративно-готельного комплексу, що складає 73 % готовності та знаходяться на земельній ділянці кадастровий номер :00:045:0033 належній ОСОБА_2 , за адресою: АДРЕСА_1 , та складаються з: бетонних фундаментних блоків у кількості 300 шт.; цегли керамічної у кількості 292000 шт.; залізобетонних плит у кількості 168 шт.; профнастилу 335 кв.м.; віконних блоків 67,64 кв.м.; розчину 177,0 куб.м.

У іншій частині позовних вимог відмовлено.

У порядку повороту виконання рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 липня 2020 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь

ОСОБА_2 у повернення сплаченого судового збору 96 грн та 2000 грн витрат на правничу допомогу, а всього стягнуто2096 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування понесених ним витрат на правничу допомогу у розмірі 11 250 грн.

У жовтні 2024 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Гордієнком Ю. П., на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 серпня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду

від 10 березня 2025 року.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 квітня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Гордієнком Ю. П., на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 серпня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 березня 2025 року у вказаній справі передано для розгляду колегії суддів: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач) та суддів,

які входять до складу колегії: Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.

23 квітня 2025 року судді Верховного Суду: Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д. заявили про самовідвід від участі у розгляді справи з тих підстав, що вони брали участь у перегляді цієї справи у суді касаційної інстанції, за наслідком якого Верховним Судом прийнято постанову від 18 травня 2022 року (касаційне провадження № 61-16513св20), якою касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково, рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 16 липня 2020 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року у частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності

на будівельні матеріали, які використані в процесі будівництва, скасовано, справу № 544/1061/19 у цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У вказаній постанові була висловлена певна правова позиція, у тому числі й щодо правовідносин, які виникли між сторонами.

Тому з метою уникнення сумнівів у неупередженості та забезпечення об`єктивності розгляду цієї справи вважають, що підлягають самовідводу.

Заява суддів Верховного Суду про самовідвід підлягає задоволенню.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України.

Пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України визначено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно із частиною першою статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.

Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 46).

Судді Верховного Суду Лідовець Р. А., Луспеник Д. Д. раніше брали участь у перегляді цієї справи у суді касаційної інстанції та висловлювали свою правову позицію щодо спірних правовідносин. Тому з метою уникнення сумнівів у неупередженості чи об`єктивності суддів, заяву про самовідвід слід задовольнити та передати справу для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ураховуючи викладене, колегія суддів Верховного Суду дійшла висновку про наявність обґрунтованих підстав для задоволення заяви про самовідвід суддів Верховного Суду: Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.

Керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Заяву суддів Верховного Суду Лідовця Руслана Анатолійовича, Луспеника Дмитра Дмитровича про самовідвід від участі у розгляді справи задовольнити.

Відвести суддів Верховного Суду Лідовця Руслана Анатолійовича, Луспеника Дмитра Дмитровича за їхньою заявою від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Пирятинська міська рада Полтавської області, про визнання права власності на будівельні матеріали, які використані в процесі будівництва

та витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_2 , яка подана його представником - адвокатом Гордієнком Юрієм Петровичем, на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 23 серпня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 10 березня 2025 року.

Касаційну скаргу передати для проведення повторного автоматизованого розподілу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник