справа № 179/2338/24
провадження № 2/179/52/25
У Х В А Л А

23 квітня 2025 року с-ще Магдалинівка

Магдалинівський районний суд Дніпропетровської області

у складі головуючого судді Кравченко О.Ю.

за участю секретаря судового засідання Хорольської І.П.

представника позивача адвоката Коломойця С.В.

представника відповідача - адвоката Жук О.В.

розглянувши у підготовчому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

27.03.2025 представником позивача, адвокатом Коломоєць С.В., подано клопотання про призначення судової комплексної будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи.

23.04.2025 представником відповідача, адвокатом Жук О.В., подана заява про повернення клопотання представника позивача про призначення експертизи, яка мотивована тим, що в порушення ч.3 ст.117 ЦПК України за подання клопотання про призначення експертизи не сплачений судовий збір, що відповідно до ч.4 ст.117 ЦПК України є підставою для його повернення.

В підготовчому засіданні представник відповідача підтримала заяву та просила повернути клопотання про призначення експертизи.

Представник позивача заперечував проти повернення клопотання, посилаючись на те, що сплата судового збору за подання клопотання про призначення експертизи не передбачена ЦПК України.

Суд, вислухавши представників сторін, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частиною 1 ст.8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Відповідно до положень ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ст.116 ЦК України, встановлені підстави та порядок забезпечення доказів.

Так, згідно частини першої ст.116 ЦПК України, суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом (ч. 2 ст.116 ЦПК України).

У змагальному процесі обов`язки мають як сторони, так і суд, який зобов`язаний забезпечити змагальність процесу.

Згідно із ч. 1 ст.103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

Отже, забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, направлених на закріплення і збереження доказів. Підставою забезпечення доказів є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення доказів може утруднити чи зробити неможливим збирання чи подання доказів або засіб доказування може бути втрачений.

Частиною 3 ст.116 ЦПК України визначено, що заява про забезпечення доказів може бути подана до суду як до, так і після подання позовної заяви.

Статтею 117 ЦПК України визначені вимоги до заяви про забезпечення доказів.

Відповідно до ч. 3 ст.117 ЦПК України, за подання заяви про забезпечення доказів сплачується судовий збір у розмірі, встановленому законом. Документ, що підтверджує сплату судового збору, додається до заяви.

Відповідно до ч. 4 ст.117 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення доказів подано без додержання вимог цієї статті, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Разом з тим, ст.182 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Ці процесуальні дії спрямовані на досягнення різної мети. Їх ототожнення є хибним. Адже за такої позиції в осіб, які беруть участь у справі, звужується перелік процесуальних інструментів завдяки яким вони можуть доказати свою позицію у справі, що призводить до обмеження їхніх прав у процесі та перешкоджає досягненню завдань цивільного судочинства.

Так, із змісту поданого представником позивача клопотання вбачається, що в ньому відсутні будь - які посилання на положення ст.117 ЦПК України та що таке клопотання подається до суду в порядку забезпечення доказів, а тому таке клопотання не підлягає визнанню судом заявою про забезпечення доказів у цій справі, оскільки його можна вважати клопотанням про призначення експертизи, яке відповідає вимогам, установленими цивільним процесуальним кодексом України.

З наведеного вбачається, що представником позивача подано клопотання про призначення експертизи, що у розумінні закону не є заявою про забезпечення доказів.

Сплата судового збору за подання до суду клопотання про призначення експертизи здійснюється лише за умови, що така заява розглядається у процесуальному порядку, визначеному ст.118 ЦПК України, а не за подання клопотання про призначення експертизи, яке розглядається відповідно до ст.197 ЦПК України.

Так, згідно п. 7, п. 8 ч. 2 ст.197 ЦПК України у підготовчому засіданні суд:

- з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження;

- вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста.

Отже законодавець відокремив різними пунктами з`ясування у підготовчому судовому засіданні питання про забезпечення доказів та вирішення питання про призначення експертизи.

З цього можна дійти висновку, що за подання клопотання про призначення експертизи, якщо ці процесуальні дії не здійснюються як захід забезпечення доказів, судовий збір не повинен сплачуватися.

Сплата судового збору саме за подання заяви про забезпечення доказів є доцільною та виступає певним запобіжним чинником для того, щоб не допустити зловживання сторонами наданими їм процесуальними правами, які можуть завдати шкоди іншим особам чи обмежити їхні права. Саме з такої позиції виходив законодавець, передбачаючи стягнення судового збору за ці процесуальні дії.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях вказує на те, що при застосуванні процедурних правил національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом (рішення від 26 липня 2007 року у справі «Walchli v. France», від 8 грудня 2016 року «ТОВ «Фріда» проти України»)

Враховуючи вкладене, суд дійшов до висновку про відсутність правових підстав для повернення ОСОБА_1 клопотання про призначення експертизи з підстав несплати останньою судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_3 про повернення клопотання ОСОБА_1 про призначення експертизи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.Ю. Кравченко