Провадження № 2-др/369/64/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.04.2025 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Фінагеєвій І.О.,

при секретарі Маснюк А.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Косяка Вячеслава Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 369/11151/23 за позовом ОСОБА_1 до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_2 , третя особа державний реєстратор Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області Петруньок Олександр Володимирович, про визнання недійсним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебувала цивільна справа № 369/11151/23 за позовом ОСОБА_1 до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_2 , третя особа державний реєстратор Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області Петруньок Олександр Володимирович, про визнання недійсним та скасування рішення.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_2 , третя особа державний реєстратор Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області Петруньок Олександр Володимирович, про визнання недійсним та скасування рішення було задоволено частково.

06 лютого 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Косяк Вячеслав Миколайович через систему «Електронний суд» подав суду заяву про ухвалення додаткового рішення, яка зареєстрована в суді 07 лютого 2025 року за Вх. № 6402/25.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_2 , третя особа державний реєстратор Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області Петруньок Олександр Володимирович, про визнання недійсним та скасування рішення - задоволено частково. Суд ухвалив:

«Визнати незаконним та скасувати рішення V сесії VIII скликання від 27 квітня 2021 року № 22/03/07 Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області в частині передачі 51/100 частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0156 площею 0,1002 га, що розташована по АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 щодо 51/100 частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0156 площею 0,1002 га, що розташована по АДРЕСА_1 номер запису про право власності 42228977 і припинити право власності ОСОБА_2 щодо 51/100 частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0156.

Стягнути з Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області (, адреса: Київська область, Обухівський район, с. Ходосівка, вул. Панаса Мирного, 2) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, у розмірі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, у розмірі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.»

Як зазначає представник позивача, у позовній заяві керуючись ч. 8 ст. 141 ЦПК України ОСОБА_1 зробила заяву, в якій зазначила орієнтовний розмір судових витрат, які вона очікує понести у зв`язку з розглядом справи № 369/11151/23 та надала суду докази на підтвердження розміру понесених нею витрат на правничу допомогу адвокатів АБ «МКБ ГРУПП», а саме: Договір №16 про правничу допомогу від 10 травня 2023 року, виписку по рахунку АО «МКБ ГРУПП» від 12 травня 2023 року, з метою їх подальшого розподілу відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2.1. Договору №16 гонорар за правничу допомогу визначений у цьому Договорі становить 20000,00 грн.

Відповідно до пункту 2.2. Договору №16 Клієнт сплачує Адвокатському об`єднанню передоплату (аванс) за правничу допомогу у розмірі 20000,00 гривень. Адвокатське об`єднання в праві не приступати до виконання обов`язків за Договором до отримання авансу.

Відповідно до пункту 2.3. Договору №16 сторони домовились про доплату гонорару успіху (винагороди) за позитивний результат по справі в розмірі 20000,00 грн.

09 грудня 2024 року між Клієнтом та Адвокатом було укладено Договір про продовження договору №16 від 10.05.2023 року про правничу допомогу (надалі Договір №16/1). Відповідно п. 1 Договору №16/1 сторони погодили продовжити договір №16 від 10 травня 2023 року про правничу допомогу до 31.12.2025 року.

Таким чином, як зазначає представник позивача, у зв`язку з частковим задоволення позову ОСОБА_1 по даній справі витрати ОСОБА_1 на правничу допомогу за розгляд справи в КиєвоСвятошинському районному суді Київської області складають 33333 (тридцять три тисячі триста тридцять три) грн. 33 коп., з яких: 13333 (тринадцять тисяч триста тридцять три) грн. 33 коп. вартість за правничу допомогу визначену у п. 1.1. 1.4. Договору №16 та 20000,00 (двадцять тисяч) грн. гонорар успіху визначений у пункті 2.3. Договору №16.

На підстав викладеного, представник позивача просив суд ухвалити у справі №369/11151/23 додаткове рішення, в якому вирішити питання про судові витрати, а саме: стягнути у рівних частинах з Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області (, адреса: Київська область, Обухівський район, с. Ходосіївка, вул. Панаса Мирного, 2) та ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) понесені нею судові витрати на правничу допомогу у розмірі 33 333 грн. 33 коп.

18 березня 2025 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Цирулевського Романа Олександровича надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу. Зазначає, що заявлена позивачем до стягнення сума витрат на правову допомогу є неспівмірною та значно завищеною, у зв`язку із чим просив суд зменшити заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу у розмірі 33 333,33 грн. до 5 000,00 грн.

18 березня 2025 року на адресу суду від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Цирулевського Романа Олександровича надійшла заява, в якій вказано, що судом вже було розглянуто питання про стягнення витрат на правову допомогу у рішенні від 05 лютого 2025 року. У зв`язку із чим просив суд закрити провадження у справі за заявою про стягнення витрат на правову допомогу, а у разі не закриття провадження відмовити у задоволенні заяви, оскільки таке питання вже вирішено судом.

Сторони у справі, повідомлені належним чином про день, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились.

Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без участі сторони позивача, заяву підтримав у повному обсязі та просив задовольнити.

Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, просив відмовити у задоволенні заяви у повному обсязі.

Згідно з ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 270 ЦПК України встановлено порядок ухвалення судом додаткового рішення у цивільній справі, відповідно до якого суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Тобто, процесуальним законом визначено вичерпний перелік підстав для ухвалення додаткового рішення, однією з яких є невирішення питання про судові витрати разом з ухваленням судового рішення у справі (п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України).

За загальним правилом, у судовому рішенні повинні бути розглянуті усі заявлені вимоги, а також вирішено всі інші, в тому числі, процесуальні питання. Неповнота чи невизначеність висновків суду щодо заявлених у справі вимог, а також окремих процесуальних питань, зокрема, розподілу судових витрат, є правовою підставою для ухвалення додаткового судового рішення.

Таким чином, у випадку, якщо суд при ухваленні судового рішення по суті спору з певних причин не вирішив питання про судові витрати, або відкладення вирішення цього питання було ініційовано стороною у справі, таке питання підлягає вирішенню шляхом ухвалення судом додаткового судового рішення в порядку статті 270 ЦПК України.

Вказаний висновок викладено у постанові (додатковій) Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі № 447/3950/21.

Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).

Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення. Тобто додаткове рішення - це акт правосуддя, яким усуваються недоліки судового рішення, пов`язані з порушенням вимог щодо його повноти.

З наведеного вбачається, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених законом, і воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Зазначене відповідає роз`ясненням, які містяться у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 № «Про судове рішення у цивільній справі».

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_2 , третя особа державний реєстратор Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області Петруньок Олександр Володимирович, про визнання недійсним та скасування рішення - задоволено частково. Суд ухвалив:

«Визнати незаконним та скасувати рішення V сесії VIII скликання від 27 квітня 2021 року № 22/03/07 Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області в частині передачі 51/100 частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0156 площею 0,1002 га, що розташована по АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 щодо 51/100 частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0156 площею 0,1002 га, що розташована по АДРЕСА_1 номер запису про право власності 42228977 і припинити право власності ОСОБА_2 щодо 51/100 частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:010:0156.

Стягнути з Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області (, адреса: Київська область, Обухівський район, с. Ходосівка, вул. Панаса Мирного, 2) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, у розмірі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір, сплачений за подання позовної заяви, у розмірі 1342 (одна тисяча триста сорок дві) грн. 00 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.»

При цьому в мотивувальній частині рішення зазначено наступне: «Що стосується витрат, пов`язаних із розглядом справи на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке…», «Як убачається з матеріалів справи, позивачем не надано доказів щодо витрат на правову допомогу. За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення витрат на правову допомогу з відповідача на користь позивача.».

Тобто, вимоги представника позивача про стягнення витрат на правову допомогу були вирішені у рішенні Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 лютого 2025 року, тому виходять за межі правового регулювання статті 270 ЦПК України.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У постанові від 21 квітня 2021 року у справі № 607/6424/20 Верховний Суд зазначив, що відповідними нормами ЦПК України передбачено право судів першої та апеляційної інстанцій на розподіл судових витрат виключно у рішенні або постанові суду за результатами розгляду справи по суті, або шляхом ухвалення додаткового рішення з цього питання, що також узгоджується із статтею 270 ЦПК України.

Верховний Суд у постанові Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2019 року у справі № 240/6150/18 вказав, що розподіл судових витрат здійснюється судом або в рішенні по суті спору (якщо сторони надали всі докази на підтвердження судових витрат до виходу суду до нарадчої кімнати), або в додатковому судовому рішенні (якщо сторони скористалися своїм правом подати докази на підтвердження понесення судових витрат).

Тобто, розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та її переглядом у судах апеляційної чи касаційної інстанцій, має здійснити той суд, який ухвалює остаточне рішення по суті спору у справі, враховуючи загальні правила розподілу судових витрат.

Аналогічної позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду (див. постанови від 27 листопада 2019 року у справі № 242/4741/16-ц (провадження № 14-515цс19), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).

Ця правова позиція щодо застосування вказаної вище норми права є незмінною.

Разом із цим, сторони не позбавлені права заявляти вимогу про стягнення понесених судових витрат під час розгляду даної справи згідно вимог ЦПК України та відповідне питання має бути вирішене судом у судовому рішенні, ухваленому за результатами розгляду справи по суті спору (в рішенні суду першої інстанції та постановах/ухвалах судів апеляційної та касаційної інстанцій за наслідками його перегляду).

Вказана позиція міститься в ухвалі Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2024 року у справі № 761/19323/22.

За таких обставин суд вважає, що підстави для задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Косяка Вячеслава Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 369/11151/23 за позовом ОСОБА_1 до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_2 , третя особа державний реєстратор Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області Петруньок Олександр Володимирович, про визнання недійсним та скасування рішення, відповідно до вимог ст. 270 ЦПК України відсутні.

Керуючись статтями 133, 141, 258-261, 268, 270, ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Косяка Вячеслава Миколайовича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі № 369/11151/23 за позовом ОСОБА_1 до Феодосіївської сільської ради Обухівського району Київської області, ОСОБА_2 , третя особа державний реєстратор Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області Петруньок Олександр Володимирович, про визнання недійсним та скасування рішення, - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА