ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 квітня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/13522/24

Головуючий у першій інстанції Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/816/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шарапової О.Л.,

суддів Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

з участю секретаря: Шапко В.М.,

Сторони:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

відповідач: ОСОБА_1 .

Особа, яка подала апеляційну скаргу: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи».

Оскаржується рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 лютого 2025 року, суддя Супрун О.П., місто Чернігів.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 суми 3% річних (в порядку ч.2 ст.625 ЦК України), понесених у зв`язку з простроченням грошового зобов`язання у розмірі 42 464 грн 95 коп. та судові витрати.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.11.2013 у справі № 750/5231/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за договором кредиту № 2402/0808/64-024 від 15.08.2008 у розмірі 16 277,00 доларів США, що еквівалентно 130 102,00 грн. Рішення суду не виконане, і сума боргу відповідачем не сплачена. Посилаючись на положення статті 625 Цивільного кодексу України позивач вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача трьох відсотків річних за час невиконання зазначеного рішення суду.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 лютого 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що три проценти річних, передбачені ч.2ст.625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого є нараховані проценти за користування коштами, строки сплати яких визначено договором.

Особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу, що виконавчий лист №750/5231/13-ц, виданий на підставі рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 01.11.2013, не визнавався таким, що не підлягає виконанню та не скасований. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження того, що даний виконавчий лист видано помилково.

Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує на те, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання та моменту його усунення і обмежується останніми трьома кроками, які передували подачі такого позову. Позов подано до суду 20.09.2024, вимоги стосуються періоду з 23.02.2019 по 23.02.2022 (тобто за останні три роки з моменту введення воєнного стану в Україні), таким чином строк позовної давності не пропущено.

ОСОБА_1 у своєму відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Кредитні ініціативи» просить залишити її без задоволення, а рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 лютого 2025 року без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.11.2013 у справі № 750/5231/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за договором кредиту

№ 2402/0808/64-024 від 15.08.2008 у розмірі 16 277,00 доларів США, що еквівалентно 130 102,00 грн; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 1 301,02 грн у повернення сплачених судових витрат (а.с.7-8).

Зазначене рішення суду відповідачем не виконано.

Згідно розрахунку вимог банку у зв`язку з неповерненням ОСОБА_1 кредитної заборгованості, три відсотки річних за період з 23.02.2019 по 23.02.2022 складають 42 464,95 грн (а.с.9).

Відповідно до листа Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.02.2025 № 13809/27.21-15 згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, в тому числі електронного архіву та даних Єдиного державного реєстр виконавчих проваджень, як окремого спецрозділу АСВП, встановлено, що на виконанні у Відділі не перебувало та не перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 750/5231/13-ц, виданого 01.11.2013 Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості (а.с.76).

Згідно із ч. 1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 2 ст.625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Тлумачення ст.625 ЦК України свідчить, що:

1) натуральним є зобов`язання, вимога в якому не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набутим майном;

2) конструкція ст.625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку;

3) кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття. Виконавчий документ про стягнення періодичних платежів у справах про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок каліцтва чи іншого ушкодження здоров`я, втрати годувальника тощо може бути пред`явлено до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони. Стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Отже, можливість примусового стягнення кредитором заборгованості, про стягнення якої ухвалено рішення суду, вичерпується після закінчення строку пред`явлення до виконання виконавчого документа на виконання вказаного рішення, якщо такий строк не було поновлено в установленому законом порядку.

Ігнорування кредитором обставин закінчення строку пред`явлення рішення суду до виконання щодо стягнення заборгованості призвело б до надання стягувачу можливості безпідставно уникнути законодавчої вимоги щодо встановлених законом строків та призвело б до безпідставного перебування боржника у невизначеному стані понад встановлений Законом час, що порушило б принцип правової визначеності як один із основоположних аспектів верховенства права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що на виконанні не перебувало та не перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 750/5231/13-ц, виданого 01.11.2013 Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості, тобто рішення суду не може бути виконано, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення у цій справі 3% річних, адже вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором у цьому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування оскаржуваного рішення, яке постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 19 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуюча: Судді: