Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2735/24

Провадження № 2/126/309/2025

"09" квітня 2025 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудя О.Г.

із секретарем Кучанською В.М.

розглянувши у судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

До Бершадського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в провінції Феррара Італія померла ОСОБА_3 . Померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 являється її матір`ю. Після смерті ОСОБА_3 , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 . Крім позивачки ОСОБА_1 , спадкоємцем першої черги за законом на майно померлої ОСОБА_3 є її син (брат позивачки) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом на майно померлої ОСОБА_3 - немає.

При зверненні позивачки ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Матвієнко Л.В. із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_3 , у зв`язку з тим, що вона, як спадкоємець, пропустила строк для прийняття спадщини, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Матвієнко Л.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02-31/350 від 12.09.2024.

Позивачка, ОСОБА_1 , визначений законом строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин, оскільки з 04.09.2023 року по травень 2024 року перебувала під запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі, який було застосовано до неї ухвалою Київського апеляційного суду від 27.05.2024.

В зв`язку із тим, що позивач у встановлений ст. 1270 ЦК України строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, яка належала її матері ОСОБА_3 , на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем постійно не проживала, вона вважається спадкоємцем, яка спадщину не прийняла.

Позивачка ОСОБА_1 , перебуваючи в установі виконання покарань, тривалий час не могла оформити довіреність для представництва її інтересів в органах нотаріату через зволікання з боку керівництва установи.

Отже, відбування покарання в місцях позбавлення волі є об`єктивними, непереборними та істотними труднощами, що не дозволили позивачу своєчасно звернутися до нотаріуса.

Тому просить визначити їй - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 додатковий строк тривалістю три місяці від дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не явилася, її представник - адвокат Ткач І.І. надала заяву в якій позовні вимоги свого довірителя підтримала повністю, просила справу слухати у її відсутність та відсутність позивача.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не явився, причини неявки не повідомив про розгляд справи був повідомлений належним чином, жодних заяв чи клопотань від нього до суду не надходило.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов слідуючих висновків.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси.

Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в провінції Феррара Італія померла ОСОБА_3 , що підтверджується витягом з реєстру актів цивільного стану про смерть, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 являється матір`ю позивачки ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_1 . Зміна прізвища позивачки підтверджується копіями: свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , свідоцва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 .

Після смерті ОСОБА_3 , яка на день смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1 .

Крім позивачки ОСОБА_1 , спадкоємцем першої черги за законом на майно померлої ОСОБА_3 є її син (брат позивачки) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (відповідач по справі), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_5 від 05.10.1977.

Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом на майно померлої ОСОБА_3 - немає.

При зверненні позивачки ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Гайсинського районного нотаріального округу Матвієнко Л.В. із заявою про прийняття спадщини, нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв`язку з тим, що вона, як спадкоємець, пропустила строк для прийняття спадщини, що підтверджується постановою приватного нотаріуса Матвієнко Л.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02-31/350 від 12.09.2024.

Позивачка, ОСОБА_1 зазначає, що визначений законом строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин, оскільки з 04.09.2023 року по травень 2024 року перебувала під запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі, який було застосовано до неї ухвалою Київського апеляційного суду від 27.05.2024 (справа № 11-сс/824/3564/2024, унікальний № 761/14366/24, категорія: ст. 199 КПК). Копія довідки про звільнення серії КИВ № 26825 додана до даної позовної заяви.

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1270 цього Кодексу передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" спадкоємці, які не прийняли спадщину в установлений законом строк, можуть звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ст. 1272 ЦК України, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності цього Кодексу, а саме з 1 січня 2004 року.

Тобто, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка, як спадкоємець за законом звернулася до нотаріуса з відповідною заявою про прийняття спадкового майна з пропуском шестимісячного строку, оскільки, як зазначає, на час відкриття спадщини вона з 04.09.2023 року по травень 2024 року перебувала під запобіжним заходом у вигляді тримання під вартою в Київському слідчому ізоляторі, який було застосовано до неї ухвалою Київського апеляційного суду від 27.05.2024. Позивачка перебуваючи в установі виконання покарань, тривалий час не могла оформити довіреність для представництва її інтересів в органах нотаріату через зволікання з боку керівництва установи.

Частиною 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивачкою та її представником доведено належними та допустимими доказами обставини, які підлягають доказування в межах даного позову і які свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Враховуючи викладене, у суду є підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 та визначення їй додаткового, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, строку протягом трьох місяців.

Керуючись ст.ст. 1268-1269, 1270, 1272 ЦК України, ст.ст. 13, 81, 223, 247, 263, 264, 265, 293, 315 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 РНОКПП НОМЕР_6 ) додатковий строк тривалістю три місяці від дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Визначений строк обраховувати з дати набрання даним рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь