Справа № 490/101/25
н/п 2/490/1612/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2024 року м. Миколаїв

Центральний районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Саламатіна О.В., за участю секретаря судового засідання Рябой Д.В., позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зменшення розміру сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

07.01.2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про зменшення розміру сплати аліментів.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2024 року по справі №490/10506/24 наказано: Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Також вказує, що від шлюбу з ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 в нього, як батька одинака, знаходиться на утриманні двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_7 . Отже після розірвання шлюбу з відповідачкою на його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей мати яких померла.

На даний час стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 до досягнення дитиною повноліття є обтяжливим за перебування на йогог утриманні двох інших неповнолітніх дітей сина та доньки.

Також звертає увагу суду, що у зв`язку з хворобою пов`язаною з проходженням військової служби йому необхідно проходити дороговартісне лікування.

Враховуючи вищенаведене, у зв`язку зі зміною матеріального стану (пенсіонер), погіршенням стану здоров`я, наявності на утриманні двох неповнолітніх дітей (матір померла), існує необхідність у зменшені розміру аліментів, які визначені наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2024 року справа №490/10506/24 з 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, на 1/8 частини з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.01.2025 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

07.01.2025 року матеріали справи передано на розгляд судді.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 10.01.2025 року вищезазначену позовну заяву було залишено без руху.

Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.01.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про зменшення розміру сплати аліментів. Розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження, почато підготовче провадження та призначено проведення підготовчого засідання.

06.02.2025 року відповідачкою до суду подано відзив на позовну заяву.

В відзиві відповідачка зазначає, що вважає більшість аргументів позивача щодо підстав для зменшення розміру аліментів надуманими та маніпулятивними.

Підтверджує, що дійсно, під час шлюбу у них з позивачем народився син, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . За весь час проживання з Позивачем, Відповідачка часто доглядала двох його дітей від попереднього шлюбу. Позивач часто працював за кордоном (наприклад, в країнах Африки), а його діти періодично жили зі своєю бабусею або з Відповідачкою. Однак, ОСОБА_1 , після припинення шлюбних відносин, не надає жодної допомоги на утримання нашої спільної дитини, а також і не проживає зі своїми дітьми від першого шлюбу. Також позивач не надав жодного доказу матеріального забезпечення дітей ні виписок по рахунку, ні квитанцій про купівлю дитячого одягу чи оплати гуртків, чи будь-яких інших витрат на дітей.

Звертає увагу суду, що позивач не надав жодного доказу того, що діти від попереднього шлюбу проживають разом з ним.

Відповідачка зазначає, що також є військовослужбовицею, проходить службу в ЗСУ і паралельно намагається утримувати спільного з позивачем сина. Позивач був звільнений зі служби у листопаді 2024 року та є вільним у виборі будь-якої іншої роботи з підходящим для нього графіком.

Щодо погіршення стану здоров`я позивавча, то на думку відповідачки це є абсолютною маніпуляцією, адже позивач не отримав поранення на службі. Згідно його медичних документів, які були додані до позову, діагноз його хвороби псоріаз. Крім того, загострення цієї хвороби було рік тому всі медичні документи, на які посилається позивач датовані 2023 роком. На думку відповідачки, навіть якщо загострення такої хвороби відбувається це швидко лікується і не робить Позивача непрацездатним. Це видно із рекомендацій лікарів, вказаних у медичних документах абмулаторне лікування із вживанням певних ліків протягом недовгого періоду. Позивач свідомо надав медичні документи за 2023 рік, бо станом на дату подання позову його здоров`я перебуває в нормальному стані.

Звертає увагу, що позивачем також не надано жодних фінансових документів, які підтверджують витрати на лікування. Скріншот екрану з інтернету якихось ліків не підтверджують факту того, що позивач ці ліки купляв і чи взагалі він на постійній основі має суттєві витрати на своє лікування.

Також відповідачка не погоджується з твердженням позивача про погіршення його матеріального становища. Такі аргументи позивача нічим не підтверджуються, насправді його доходи досить високі. Позивач живе у власній 3-х кімнатній квартирі, загальною площею 100 кв. м., позивачу також належить автомобіль, що підтверджується договором купівліпродажу від 31.05.2023. Натомість відповідачка не має власного житла та змушена з дитиною жити на орендованій квартирі. Також на утриманні Відповідачки є батько пенсіонер, 2 групи інвалідності, який потребує постійної допомоги та лікування.

Відповідачка просить суд винести рішення про відмову в позові в повному обсязі.

Ухвалою Центрального районного суду міста Миколаєва від 20.03.2025 року закрито підготовче провадження у даній справі та призначено розгляд справи по суті.

В судовому засіданні позивач підтримав позовну заяву з підстав наведеній в ній, додатково зазначив, що пропонував відповідачці не витрачати кошти на піднайом житла, а проживати в придбаній ним квартирі, яка частково також належить і їх спільному сину - ОСОБА_8 , а позивач в свою чергу переїде проживати у Львів. Також зазначив, що його старша донька - ОСОБА_9 проживає та навчається в місті Києві де отримує стипендію приблизно 860 грн., та він як батько регулярно переказує кошти в середньому по 5000,00 грн щомісячно. Син позивача від першої дружини - ОСОБА_10 проживає разом з ним та навчається в місті Миколаєві в Ліцеї №22 в 8 класі. Також повідомив що його діти від першого шлюбу отримують пенсію по втраті годувальника в розмірі по 2800,00 грн.

В судовому засіданні відповідачка позов не визнала, наполягала на безпідставності вимог позивача, підтримала аргументи наведені в відзиві та просила в позові відмовити, зазначила, що призначені судом аліменти, на її думку не є великими грошима, вона намагається створити для сина належні умови проживання та виховання що потребує суттєвих фінансових затрат, а позивач хоча і надає підтримку, але здійснює це не регулярно, жодного платежу за аліментами позивач ще не здійснив.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази у їх сукупності, вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.04.2017 року Центральним районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_11 , про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №145, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого 05.04.2017 року. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - " ОСОБА_12 ".

Під час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, серії НОМЕР_4 , виданого 14.07.2017 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №930.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2024 року по справі №490/8990/24 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано.

Судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2024 року по справі №490/10506/24 наказано: Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22 листопада 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

Як вбачається зі Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_5 видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції 18.09.2014 року, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьком та матір`ю неповнолітньої ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Як вбачається зі Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_6 видане Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції 18.09.2014 року, позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є батьком та матір`ю неповнолітнього ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Як вабчається з витягу з акту про смерть №623, ОСОБА_13 (мати неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ) померла ІНФОРМАЦІЯ_10 .

Як вбачається з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_7 (по стройовій частині) від 08.11.2024 року №313 ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас та з 08.11.2024 року виключено із списків особового складу частини.

В довідці ВЛК від 21.02.2024 року №743 зазначено діагноз позивача: ОСОБА_14 псоріаз з помірним порушенням функції.

Також в матеріалах справи містяться виписки із медичної карти стаціонарного хворого №23136 (період з 08.11.2023 по 28.11.2023), №985 (період з 15.01.2024 по 24.01.2024) та №29277 (період з 12.09.2024 по 26.09.2024) в яких зазначені періоди лікування, діагнози та проведені заходи з лікування позивача.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів позивач посилається на те, що погіршився його стан здоров`я та у зв`язку з хворобою пов`язаною з проходженням військової служби йому необхідно проходити дороговартісне лікування; змінився його матеріальний стан - позивач звільнився з військової служби; наявність на утриманні позивача двох інших неповнолітніх дітей (матір яких померла).

В даному випадку суд зазначає, що аліменти з позивача були стягнуті Судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2024 року по справі №490/10506/24.

Вказаний судовий наказ було видано відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 ЦПК України, так як відповідачкою було заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

При цьому, процесуальним законодавством врегульовано скорочений порядок розгляду вимог про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб, шляхом видачі особливої форми судового рішення судового наказу (частина 1 статті 160, пункт 4 частини 1 статті 161 ЦПК України). В такому разі, обставини щодо матеріального і сімейного стану сторін судом не встановлюються, і обґрунтованість заявлених стягувачем вимог не перевіряється, внаслідок чого право боржника на оспорювання розміру аліментів, що з нього стягнуті за судовим наказом, у подальшому регулюється можливістю його звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів без застосування процедури скасування судового наказу за його же заявою (пункт 7 статті 170 ЦПК України).

Натомість, відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

При цьому, судом не приймаються до уваги аргументи позивача про погіршення його стану здоров`я, оскільки доказів настання такого після стягнення з позивача Судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2024 року по справі №490/10506/24 аліментів, позивачем не надано, як не надано і доказів проходження дороговартісного лікування.

Також судом не приймаються до уваги заперечення відповідачки, щодо необхідності відмови в позові з мотивів купівлі позивачем нерухомого майна та транспортних засобів. Як встановлено судом, такі мали місце до стягнення з позивача аліментів Судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2024 року по справі №490/10506/24.

Натомість, суд вважає доведеним факт перебування на утриманні позивача двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 , що незважаючи на отримання ними пенсії по втраті годувальника, зумовлює необхідність здійснення витрат позивача на їх утримання на рівні не нижчому ніж іншої дитини - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також судом враховано наявність у власності ОСОБА_4 1/4 частки квартири, яка розташована заадресою: АДРЕСА_1 .

Вказані обставини, на переконання суду з урахуванням принципів диспозитивності, змагальності, розумності та справедливості зумовлюють необхідність зменшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на користь ОСОБА_3 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 згідно з Судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2024 року по справі №490/10506/24 та необхідність стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) позивача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 259, 263-265, 268, 274, 279 Цивільного процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) про зменшення розміру аліментів, задовольнити частково.

Зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 згідно із судовим наказом Центрального районного суду м. Миколаєва від 25 листопада 2024 року по справі №490/10506/24 на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О.В. Саламатін