Провадження № 2/638/1471/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Цвіри Д.М.,

за участю секретаря судового засідання Пухно М.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харків, за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних, -

встановив:

До Дзержинського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних.

Позов обґрунтований тим, що Позивач є пенсіонером по лінії МВС, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області і отримує пенсію, призначену за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" № 2262-ХІІ.

Восени 2021 року позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області з позовом. Так, Харківський окружний адміністративний суд своїм рішенням від 01.12.2021 року по справі № 520/20191/21 позовні вимоги позивача задовольнив частково, а саме вирішив: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі Довідки про розмір грошового забезпечення № 100/22482 від 30.06.2021 (вих. № 33/41-1291), виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області» з 01.12.2019 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі Довідки про розмір грошового забезпечення № 100/22482 від 30.06.2021 року (вих. № 33/41-1291), виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області» з 01.12.2019 року з урахуванням проведених раніше виплат. Зазначене рішення суду набрало законної сили 17 червня 2022 року.

На виконання вищезгаданого рішення суду від ГУ ПФУ в Харківській області проведено розрахунок доплати позивачу. Так, листом від 12.08.2022 року відповідач повідомив позивача, що на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 по справі № 520/20191/21, головним управлінням здійснено перерахунок пенсії. Відповідач зазначив, що з 01.09.2022 року пенсія буде виплачуватися з урахуванням рішення суду. Різницю в пенсії, обчислену за рішенням суду за період з 01.12.2019 року по 31.08.2022 року, буде виплачено в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Таким чином, Відповідач почав виконувати судове рішення, зазначене вище, лише з 01.09.2022 року.

Різниця в пенсії, обчислена за рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 року по справі № 520/20191/21 за період з 01.12.2019 року по 31.08.2022 року станом на сьогоднішній день не виплачена Позивачу.

Відповідно до Розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою № 10022482 за дорученням № Д 10022482/44 на пенсіонера ОСОБА_1 (Позивача) від 14.12.2022 року сума доплати за період з 01.12.2019 року по 31.08.2022 року становить 160 851,23 грн., яка, як вже зазначалося вище, не виплачена Позивачу в повному обсязі станом на сьогоднішній день.

Оскільки сума доплати за період з 01.12.2019 року по 31.08.2022 року станом на дату подачі цього позову до суду не була перерахована на банківські рахунки позивача, позивач вважає, що у зв`язку з невиконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 року по справі № 520/20191/21, було порушено його права та охоронювані законом інтереси та він змушений звернутися до суду з позовними вимогами про стягнення штрафних санкцій у вигляді 3% річних та інфляційних втрат внаслідок заборгованості, яка склалася з невиплати пенсії у належному розмірі.

Таким чином, оскільки розмір заборгованості відповідача з доплат до пенсії позивачу за період з 01.12.2019 по 31.08.2022 року становить 160 851,23 грн. та вказана заборгованість станом на теперішній час є непогашеною - інфляційні втрати позивача становлять 71084,79 грн., 3% річних становлять 16 063,11 грн. станом на 30.08.2024 року.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін.

04 жовтня 2024 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, у якому просила відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступне.

ОСОБА_1 , перебуває на обліку в головному управлінні та отримує пенсію за вислугу років, призначеної на умовах Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 09.04.1992 року (далі - Закону №2262-XII) з 01.02.1999 року, у розмірі 50%.

Рішення судів у справах щодо пенсійного забезпечення, які набрали законної сили, виконуються органами Пенсійного фонду України в межах покладених зобов`язань, з урахуванням повноважень, наданих чинним законодавством.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі Закон) виплата пенсій, утому числі додаткових пенсій, доплат, надбавок та підвищень до них, компенсаційних виплат, встановлених законодавством, звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей забезпечується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з частиною першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого Законом України «Про Державний бюджет України».

Згідно з пунктами 20 та 29 частини першої статті 116 Бюджетного кодексу України взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Враховуючи зазначене, виплату різниці в пенсії, нараховану на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.12.2021 по справі № 520/20191/21 за період з 01.12.2019 по 31.08.2022 буде проведено за наявності виділення коштів на цю мету з Державного бюджету України.

Окрім того, Головне управління зауважує, що Позивач просить нарахувати інфляційні витрати та компенсацію на ще не виплачені суми пенсії, що не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати". Відсутні підстави вважати, що право Позивача на отримання компенсації буде порушено пенсійним органом.

Більш того, стосовно вимог Позивача в стягненні 3% річних за користування грошовими коштами Головне управління зазначає, що ніякими грошовими коштами Головне управління не володіє та не користується, бо більше, в матеріалах пенсійної справи Позивача міститься лише сума (цифра) заборгованості Головного управління перед ОСОБА_1 , тому вимоги в стягнення 3% річних за користування грошовими коштами є безпідставними та нічим не обґрунтовані.

Щодо посилання Позивача на те, що виплата інфляційних витрат, 3% річних за користування грошовими коштами та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені, то Головне управління зазначає, що дійсно право на таку компенсацію виникає при затримці її виплати, але виплачені вони повинні бути в момент виплати суми заборгованості і лише в разі не виплати цієї суми при виплаті заборгованості це право буде порушене. Тобто, не заперечуючи права Позивача на отримання компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати у зв`язку з тим, що спірні суми не були нараховані та виплачені своєчасно, Головне управління зазначає, що право Позивача на їх отримання буде порушено лише в разі невиплати органами пенсійного фонду цих інфляційних витрат, 3% річних за користування грошовими коштами та компенсації в момент виплати суми заборгованості.

07 жовтня 2024 року відповідачем подано відповідь на відзив, у якій твердження відповідача заперечив в повному обсязі у зв`язку із необґрунтованістю. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Позивач у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області у судове засідання не з`явився, свого представника не направив, про причини неявки не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином.

Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалась згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративний суд від 01.12.2021 року по справі № 520/20191/21 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо нездійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі Довідки про розмір грошового забезпечення № 100/22482 від 30.06.2021 (вих. № 33/41-1291), виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області» з 01.12.2019 року; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплати пенсії ОСОБА_1 на підставі Довідки про розмір грошового забезпечення № 100/22482 від 30.06.2021 року (вих. № 33/41-1291), виданої Державною установою «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ по Харківській області» з 01.12.2019 року з урахуванням проведених раніше виплат. Зазначене рішення суду набрало законної сили 17 червня 2022 року.

12.08.2022 Першим заступником начальника головного управління ПФУ в Харківській області Галиною Баєвою повідомлено позивача, що з 01.09.2022 пенсія буде виплачуватися з урахуванням рішення суду. Різницю в пенсії, обчислену за рішенням суду за період з 01.12.2019 по 31.08.2022 буде виплачено в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Відповідно до Розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою № 10022482 за дорученням № Д 10022482/44 на пенсіонера ОСОБА_1 (Позивача) від 14.12.2022 року сума доплати за період з 01.12.2019 року по 31.08.2022 року становить 160 851,23 грн.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу нараховується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Компенсація за порушення строку перерахування коштів за рішенням суду про стягнення коштів з державного підприємства або юридичної особи нараховується державним виконавцем протягом п`яти днів з дня отримання ним повідомлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, про перерахування коштів, крім випадку, коли кошти перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Так, у постанові Верховного Суду від 17 січня 2024 року у справі за № 757/26216/22-ц зазначено: «Велика Палата Верховного Суду вже зауважувала, що стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Тому приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (зокрема деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України).

Отже, у ст. 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір, делікт тощо). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачають договір або спеціальний закон, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань (постанова Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц, від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 646/14523/15-ц.

У постанові від 03 жовтня 2023 року у справі № 686/7081/21 Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи питання, чи застосовуються положення частини другої статті 625 ЦК України до правовідносин, які виникають внаслідок несвоєчасного виконання підтвердженого рішенням суду грошового зобов`язання держави з відшкодування завданої нею шкоди, зробила такі висновки:

У разі порушення державою-боржником строку виконання судового рішення про стягнення на користь стягувача-кредитора коштів із Державного бюджету України (прострочення виконання підтвердженого судовим рішенням грошового зобов`язання держави з відшкодування завданої нею шкоди) ст. 625 ЦК України та ч. 1 ст. 5 Закону № 4901-VI встановлюють ефективний компенсаторний механізм захисту від такого порушення, дозволяючи кредитору стягнути з держави 3 % річних від вчасно несплаченої за чинним рішенням суду суми й інфляційні втрати за період прострочення виконання цього рішення.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України). Ні Закон № 266/94-ВР, ні Закон № 4901-VI не обмежують дію статті 625 ЦК України на правовідносини щодо прострочення виконання державою-боржником її грошового зобов`язання, підтвердженого (визначеного, конкретизованого) у грошовому еквіваленті судовим рішенням, зокрема не обмежують можливість стягнення інфляційних втрат, які є об`єктивним явищем і не залежать від волі кредитора чи боржника. Крім того, у статті 625 ЦК України немає застережень про те, що її приписи застосовні лише до тих відносин, які не врегульовані іншими нормативно-правовими актами.»

Матеріали справи не містять доказів належного виконання зобов`язань відповідачем щодо сплати позивачу 160851,23 грн відповідно до Розрахунку на доплату пенсії за пенсійною справою № 10022482 за дорученням № Д 10022482/44.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат, що вказано у постанові Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10.

За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В свою чергу за положеннями ч.ч. 1,2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За встановлених обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів суд приходить до висновку, що позивач вправі вимагати сплати 3 % річних та інфляційних втрат за несвоєчасно виконане грошове зобов`язання.

Відповідно до розрахунку наданим позивачем, які були перевірені під час розгляду справи, 3% річних за період з 01.012.2019 р. по 31.08.2022 р. становить 16063,11 грн., інфляційні збитки 71084, 79 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовної заяви в повному обсязі.

Розв`язуючи питання розподілу судових витрат між сторонами суд виходить з вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак, приймаючи до уваги позицію позивача, який не просить суд стягнути з відповідачів сплачений ним за подання до суду даної позовної заяви судовий збір, суд вважає, що судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст. 12,13,76,81,89, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про стягнення інфляційних витрат, трьох відсотків річних- задовольнити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, адреса місцезнаходження: майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, м. Харків) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) 3% річних у розмірі 16063 (шістнадцять тисяч шістдесят три) грн 11 коп, інфляційні збитки у розмірі 71 084 (сімдесят одна тисяча вісімдесят чотири) грн 79 коп.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, адреса місцезнаходження: майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, м. Харків) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua)

Інформація щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (, адреса місцезнаходження: майдан Свободи, Держпром, 3 під., 2 поверх, м. Харків).

Суддя Д.М. Цвіра