Провадження № 2/752/2138/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24.04.2025 року Голосіївський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чекулаєва С.О.,

за участі секретаря судового засідання - Пастух З.Ф.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення майнової та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

1.Описова частина

У серпні 2024 року ОСОБА_1 (надалі за текстом також - позивач), звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом також - відповідач) з позовними вимогами про стягнення з відповідача на користь позивача:

-майнової шкоди у розмірі 107 182,96 гривень;

-моральної шкоди у розмірі 50 000,00 гривень;

-судових витрат, які складаються з судового збору та витрат на незалежну оцінку ринкової вартості матеріального збитку.

1.1. Стислий виклад позиції позивача

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що за час проживання ОСОБА_2 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яку вона винаймала у позивача на підставі Договору найму (оренди) нерухомого майна від 03.02.2023, було пошкоджене належне позивачу майно.

Як стверджує позивач, майнова шкода була завдана належною відповідачу твариною, яка знаходилася у квартирі без погодження із позивачем - власником квартири.

Згідно звіту про оцінку завданого матеріального збитку, для відновлення пошкодженого майна, позивач змушена витратити грошову суму у розмірі 96 753,00 гривень.

Окрім цього, як стверджує позивач, у зв`язку з пошкодженням її майна та неналежною поведінкою відповідача в цій ситуації, ОСОБА_1 відчула погіршення свого здоров`я та була змушена здійснити витрати на своє лікування в загальному розмірі 18 925,00 гривень, які також просить стягнути з відповідача.

Розрахунок майнової шкоди позивач здійснила з врахуванням залишку депозитних коштів у розмірі 8 495,04 гривень, які були надані відповідачем при поселенні у квартиру для гарантій відшкодування можливих збитків, та які досі знаходяться у позивача.

Моральну шкоду, що полягала у спричиненні моральних страждань, зумовлених пошкодженням майна та необхідністю захищати свої порушені права у судовому порядку, позивач оцінила у розмірі 50 000,00 гривень.

З урахуванням заяви про зменшення позовних вимог та часткової відмови від позовних вимог, їх загальний розмір становить 157 182,96 гривень та складається з майнової шкоди у розмірі 107 182,96 = (96 753,00 гривень + 18 925,00 гривень - 8 495,04 гривень) та моральної шкоди у розмірі 50 000,00 гривень.

1.2. Стислий виклад позиції відповідача

У поданому до суду відзиві на позовну заяву відповідач підтверджує факт укладення між нею та позивачем Договору найму (оренди) квартири за адресою: АДРЕСА_1 , водночас вказує, що самої ОСОБА_1 , в момент підписання договору не було, а в її інтересах діяла мати - ОСОБА_3 .

Також ОСОБА_2 визнає, що під час підписання Договору найму (оренди) квартири її було повідомлено в усній формі про заборону власників щодо проживання тварин в орендованій квартирі, водночас, тварина, а саме, собака породи Бівер-йорк, була подарована дочці відповідача вже після укладення Договору оренди квартири - у квітні 2023 року.

Відповідач вказує, що положення Договору найму (оренди) квартири не містили заборони на проживання тварин в орендованій квартирі, а сама вона не повідомила позивача про появу тварини, у зв`язку з тим, що не була знайома із ОСОБА_1 ; всі питання пов`язані з орендою та проживанням у квартирі вирішувалися з матір`ю позивача - ОСОБА_3 .

Відповідач визнає, що твариною були пошкоджені деякі речі, які знаходилися в орендованій квартирі, а саме, пуф, який був замінений відповідачем на новий та кут в коридорі.

Водночас відповідач стверджує, що інше майно, зокрема кут тумби, було пошкоджене в результаті обстрілів російської федерації у травні 2023 року.

ОСОБА_2 не погоджується із результатами проведеної незалежної оцінки завданих збитків, вказуючи, що така оцінка була проведена вже після того, як вона виїхала з орендованої квартири, водночас, при поселенні у квартиру такої оцінки не проводилося; все що знаходилося в орендованій квартирі на дату поселення відповідача було відображено в Акті прийому-передачі майна та було повернуто відповідачем в належному стані.

Додатково відповідач зазначає, що позивачем було збільшено розмір орендної плати без внесення змін до Договору найму (оренди) квартири, а тому на думку відповідача існує переплата за оренду у розмірі 18 000,00 гривень.

1.3. Заяви, клопотання учасників справи

Позивачем були подані клопотання про виклик свідків та заява про зменшення позовних вимог.

1.4.Процесуальні дії у справі

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.08.2024 головуючим суддею у справі визначений суддя Чекулаєв С.О.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19.08.2024 позовну заяву залишено без руху.

22.08.2024 позивачем подано заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 29.08.2024 відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 27.09.2024.

27.09.2024 підготовче судове засідання відкладене на 14.11.2024 за клопотанням позивача.

14.11.2024 підготовче судове засідання відкладене на 08.01.2025 у зв`язку з відсутністю підтвердження належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання.

08.01.2025 підготовче судове засідання відкладене на 10.01.2025 у зв`язку із забезпеченням можливості здійснення відповідачем його процесуального права на подання відзиву на позовну заяву.

10.01.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05.02.2025.

В судовому засіданні 05.02.2025 оголошено перерву до 15.04.2025 за клопотанням позивача, для можливості виклику та допиту інших свідків.

У судовому засіданні 15.04.2025 суд дослідив зібрані у справі докази, вислухав показання свідків та виступи учасників справи у судових дебатах та оголосивши про перехід до стадії ухвалення судового рішення повідомив час його проголошення - 24.04.2025.

2.Мотивувальна частина

2.1.Фактичні обставини, встановлені судом

Суд встановив, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про право власності від 22.01.2014.

03.02.2023 між ОСОБА_1 , як наймодавцем та ОСОБА_2 , як наймачем, укладено Договір найму (оренди) нерухомого майна (надалі за текстом також - Договір), предметом якого є двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Строк найму (оренди) вказаної квартири визначений сторонами з 04.02.2023 по 04.08.2024 (пункт 4.1. Договору).

Дострокове розірвання Договору можливе за ініціативою будь-якої із сторін за умови повідомлення про це іншої сторони за 30 календарних днів до передбачуваної дати розірвання Договору (пункт 4.2. Договору).

Збитки заподіяні наймодавцю або третім особам внаслідок порушення наймачем умов Договору відшкодовуються наймачем самостійно у повному обсязі (підпункт 5.2.1 Договору).

У лютому 2023 року, при укладені Договору, відповідачем був переданий позивачу гарантійний внесок (залоговий платіж) у розмірі 12 000,00 гривень, що підтверджується відповідним записом з підписом позивача у додатку до Договору.

Як стверджує позивач і про що не заперечує відповідач частина гарантійного внеску (залогового платежу) була використана на сплату комунальних послуг. Залишок гарантійного внеску становить 8 495,04 гривень.

Факт передачі вказаної квартири від наймодавця до наймача підтверджується наявним в матеріалах справи Актом прийому-передачі приміщення від 03.02.2023.

Як стверджує позивач і про що не заперечує відповідач, у березні 2024 року позивач повідомила відповідача про намір розірвати Договір у зв`язку з виникненням необхідності проживання у власній квартирі.

26.03.2024 ОСОБА_2 уклала інший Договір оренди житлового приміщення у місті Києві, та наприкінці березня 2024 року виїхала з орендованої квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Матеріали справи не містять жодних доказів того, що після залишення квартири ОСОБА_2 , в цій квартирі, до моменту повернення позивача проживали інші особи.

Відповідно до Звіту №04/07/2024 про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який був виготовлений згідно Договору №15/05/2024 на проведення незалежної оцінки від 15.05.2024, укладеного між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_4 , вартість збитку завданого власнику через пошкодження майна, що знаходиться у вказаній вище квартирі становить 96 753,00 гривень. Дата огляду та ефективна дата оцінки - 15.05.2024.

Згідно вказаного вище Звіту №04/07/2024 про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику майна збитки завдані в результаті пошкодження нерухомого майна становлять 75 013,60 гривень та збитки завдані в результаті пошкодження меблів становлять 21 739,20 гривень.

Як вбачається з Дефектного акта №15/05 від 15.05.2024, в результаті неналежного користування квартирою пошкоджено оздоблення квартири та меблі, зокрема: пошкоджена підлога вкрита ламінатом; пошкоджені стіни обклеєні шпалерами у декількох приміщеннях; пошкоджена тумба, а саме, відбулося руйнування ДСП ламінованого кута на ділянці розміром 6,5х4 см. (схоже на обгризання твариною) та глибокі подряпини ручки; пошкоджена шафа 2,61х1,9х0,6 м, а саме, руйнування кута шафи; пошкоджено ліжко, а саме, розриви оббивки та пошкодження ДСП; пошкодження скляного стола; пошкодження духової електричної шафи (потребує діагностики в умовах сервісного центру); пошкоджено матрац на ліжку, плями по всій поверхні.

Суд встановив на підставі показів свідків та визнання самої ОСОБА_2 , що разом із нею в орендованій квартирі проживали її донька - ОСОБА_5 , а також перебувала собака породи Бівер-йорк.

На підставі наявної медичної документації, суд встановив, що у травні-червні 2024 року ОСОБА_1 зверталася до закладів охорони здоров`я за медичною консультацією та лікуванням у зв`язку з погіршенням стану здоров`я.

З метою позасудового врегулювання спору, позивач надсилала на адресу місця реєстрації відповідача письмову претензію з вимогою про сплату завданих збитків у загальному розмірі 157 182,96 гривень. Вказана претензія залишена без задоволення.

2.2. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини 1 та 2 статті 2 ЦПК України).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Суд встановив, що між сторонами був укладений Договір найму (оренди) нерухомого майна, предметом якого є двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач проживала у вказаній квартирі з лютого 2023 року по кінець березні 2024 року разом із своєю донькою - ОСОБА_5 , а також у квартирі перебувала собака породи Бівер-йорк.

За договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату (частина перша статті 810 ЦК України).

Договір найму житла укладається у письмовій формі (частина перша статті 811 ЦК України).

Наймач зобов`язаний використовувати житло лише для проживання у ньому, забезпечувати збереження житла та підтримувати його в належному стані (частина перша статті 815 ЦК України)

Щодо стягнення з відповідача майнової шкоди суд зазначає наступне.

За приписами статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) витрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Позивач вказує, що в результаті неналежного користування відповідачем орендованою квартирою, а також в результаті дій належної відповідачу тварини, яка перебувала у квартирі, позивачу була завдана майнова шкода, розмір якої відповідно до Звіту №04/07/2024 про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оцінюється у загальному розмірі 96 753,00 гривень.

Як доказ пошкодження майна, що знаходилося у квартирі, яку орендувала відповідач, позивач надала до суду світлини таких пошкоджень, а також показання свідка - ОСОБА_6 , яка є ріелтором та була присутня при укладенні Договору найму (оренди) нерухомого майна у лютому 2023 року.

У своїх показаннях ОСОБА_6 повідомила, що станом на лютий 2023 року, квартира АДРЕСА_2 та майно яке в ній знаходилося не мали тих пошкоджень, які відображенні на наявних в матеріалах справи світлинах.

Сама відповідач визнає, що під час її проживання в орендованій квартирі, належна її дочці тварина пошкодила деякі меблі та оздоблення квартири, водночас, відповідач замінила пошкоджені речі, переклеїла шпалери та залишили для позивача додатково чотири рулони шпалер в якості компенсації.

Доказів вартості замінених речей та придбаних шпалер відповідач до суду не надала.

Суд зазначає, що показання свідків: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_10 також доводять ті факти, що у квартирі, яку орендувала за Договором відповідач, разом із нею проживала її донька - ОСОБА_5 та домашня тварина, яку відповідач та донька вигулювали на прибудинковій території житлового будинку.

У частинах першій та другій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України).

Збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси, як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також не одержаних кредитором доходів, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником. Чинним законодавством України обов`язок доведення факту наявності таких збитків та їх розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Тлумачення статті 22, 614, 623 ЦК України свідчить, що презумпція вини особи має бути спростована тільки за умови, якщо буде встановлено, що саме внаслідок дій або бездіяльності конкретної особи завдано збитків. Тому тільки за цієї умови відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність збитків та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Суд дійшов висновку, що у справі, яка розглядається позивач довела наявність збитків завданих пошкодженням майна, яке знаходилося в орендованій відповідачем квартирі.

Відповідач в свою чергу не довела у суді відсутність протиправності та її вини у спричиненні вказаних збитків.

Згідно із частиною четвертою статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» шкода, заподіяна особі або майну фізичної особи, а також шкода, заподіяна майну юридичної особи твариною, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її утримує.

Аналіз частини четвертої статті 12 Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» дає суду підстави для висновку, що лише за умови встановлення конкретної особи, яка утримувала тварину, і внаслідок її дій (бездіяльності), відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність збитків та причинний зв`язок; (б) відповідач (особа, яка утримувала тварину в момент завдання збитків) доводить відсутність протиправності та вини.

Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та діям відповідача на предмет наявності ознак протиправності та вини суд зазначає, що ОСОБА_2 є особою, на утриманні якої ця тварина перебуває.

Оскільки відповідач не довела відсутність протиправності власної бездіяльності та відсутність вини в заподіянні шкоди майну позивача, суд дійшов до висновку про покладення на відповідача обов`язку з відшкодування збитків, заподіяних майну позивача, яка знаходилося в орендованій квартирі.

Відсутність у Договорі найму (оренди) нерухомого майна заборони проживання у квартирі тварин не спростовує обов`язку відповідача відшкодувати шкоду завдану твариною, яка перебуває на її утриманні.

При визначені розміру завданої майнової шкоди суд погоджується із висновком наведеним у Звіті №04/07/2024 про визначення вартості матеріального збитку заподіяного власнику майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого загальний розмір майнової шкоди становить 96 753,00 гривень.

При визначенні остаточної суми відшкодування суд вважає за необхідне врахувати залишок депозитних коштів у розмірі 8 495,04 гривень, які були надані відповідачем при поселенні у квартиру для гарантій відшкодування можливих збитків.

Таким чином, загальна сума майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню за пошкодження майна позивача становить (96 753,00 - 8 495,04) = 88 257,96 гривень.

Щодо стягнення з відповідача матеріального збитку у зв`язку із заподіянням шкоди здоров`ю позивача суд зазначає наступне.

Позивач заявила вимогу про стягнення з відповідача 18 925,00 гривень, як відшкодування шкоди здоров`ю, завданого відповідачем в результаті хвилювань та нервового стресу зумовленого пошкодженням майна.

Як доказ завданої шкоди позивач надала до суду медичну документацію, яка підтверджує факт звернення позивача до лікарів у період з травні 2024 року по червень 2024 року та квитанції про оплату лікування та придбання лікарських те медичних засобів.

Вирішуючи питання про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі 18 925,00 гривень, як збитків завданих здоров`ю позивача, суд додатково зазначає, що для такого відшкодування повинен довести наявність збитків та причинний зв`язок, а відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

Суд вважає доведеним той факт, що у період з травні по червень 2024 року позивач потребувала обстеження та лікування у гастроентеролога та інших спеціалістів, водночас жодних доказів того, що необхідність такого обстеження та лікування була зумовлена саме протиправною поведінкою відповідача та/або пошкодженням належного позивачу майна суду не надано, а отже, суд не вбачає причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та станом здоров`я позивача.

Суд зазначає, що згідно частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 18 925,00 гривень.

Щодо стягнення з відповідача моральної шкоди суд зазначає наступне.

Згідно частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала у випадку якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

За змістом статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: 1) характеру правопорушення; 2) глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; 3) ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; 4) інших обставин, які мають істотне значення.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, відповідно до пункту 3 Постанови, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з частини другої пункту 5 Постанови доведенню підлягають: наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, наявність вини останнього в заподіянні шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог, залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, враховуючи істотність вимушених змін у їх життєвих стосунках, наміру, з яким діяв відповідач.

Суд встановив, що мало місце пошкодження, з вини відповідача, належного позивачу майна, яке знаходилося в орендованій відповідачем квартирі.

Суд також вважає, що внаслідок винних дій відповідача щодо пошкодження належного позивачу майна останній заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та переживаннях у зв`язку із протиправними діями відповідача.

Таким чином, суд вважає доведеним, що позивачу з вини відповідача було завдано моральну шкоду, що є неприпустимим. Проте, суд вважає, що розмір заявленої моральної шкоди (50 000,00 гривень) є завищеним.

Враховуючи вимоги розумності, справедливості, розмір завданої майнової шкоди та ступінь моральних страждань позивача, суд дійшов до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 10 000,00 гривень, що підлягає стягненню з відповідача та, на думку суду, є справедливим і достатнім для компенсації понесених ОСОБА_1 страждань та переживань.

3. Висновки суду

Ураховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає доведеними та такими, що підлягають до задоволення позовні вимоги у загальному розмірі 98 257,96 гривень, що складаються із майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню за пошкодження майна позивача у розмірі (96 753,00 - 8 495,04) = 88 257,96 гривень та завданої моральної шкоди у розмірі 10 000,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог, а саме відшкодування витрат на лікування у розмірі 18 925,00 гривень та моральної шкоди у розмірі 40 000,00 гривень слід відмовити.

4.Судові витрати

Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України.

Згідно з частиною другою статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Понесені позивачем судові витрати документально підтверджено копією платіжної інструкції № 0.0..1 від 12.09.2024 згідно якої позивач сплатив судовий збір у розмірі 1 571,82 гривень та платіжної інструкції № 0.0..1 від 22.08.2024 згідно якої позивач додатково сплатив судовий збір у розмірі 2 667,38 гривень. Загальний розмір судового збору становить 4 239,20 гривень.

Враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги у меншому розмірі (98 257,96 гривень) ніж було заявлено у позові (157 182,96 гривень) що становить 62.51% від заявлених вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі (62.51% від 4 239,20 гривень) - 2649,80 гривень.

Щодо стягнення з відповідача витрат на проведення незалежної оцінки завданого матеріального збитку суд зазначає наступне.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частини перша статті 133 ЦПК України).

Згідно частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Процесуальні питання розподілу судових витрат визначено статтею 141 ЦПК України.

Так, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підставі наявних у справі матеріалів суд встановив, що 15.05.2024 між ОСОБА_1 , як замовником та ФОП ОСОБА_4 (), як суб`єктом оціночної діяльності (надалі за текстом також - СОД) був укладений Договір на проведення незалежної оцінки №15/05/2024, згідно пункту 1.1. якого замовник доручає, а СОД приймає на себе зобов`язання по проведенню робіт з оцінки ринкової вартості матеріального збитку завданого орендатором квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

У реквізитах ФОП ОСОБА_4 , які зазначені у розділі 9 Договору №15/05/2024 вказаний ідентифікаційний номер суб`єкта оціночної діяльності: .

Мінімальна вартість робіт за цим договором становить 5 000,00 гривень (пункту 2.1. Договору №15/05/2024).

Вартість робіт замовник сплачує СОД таким чином: 100% від вартості робіт, визначеної у пункті 2.1. цього договору на умовах авансу, не пізніше п`яти банківських днів з дати виставлення рахунку (пункту 2.2. Договору №15/05/2024).

Рахунок №04/07/2024 на оплату робіт з оцінки ринкової вартості матеріального збитку завданого орендатором квартири за адресою: АДРЕСА_1 , був виставлений ФОП ОСОБА_4 09.07.2024.

Таким чином, термін оплати за виконані роботи з оцінки ринкової вартості матеріального збитку, з урахуванням неробочих днів, визначений сторонами Договору №15/05/2024 до 16.07.2024 (включно).

В матеріалах справи знаходиться платіжна інструкція № 0.0..1 від 09.07.2024 згідно якої ОСОБА_1 здійснила перерахування грошових коштів у розмірі 5 000,00 гривень на розрахунковий рахунок ОСОБА_11 (код отримувача НОМЕР_1 ), із вказанням у призначенні платежу «за роботи з оцінки ринкової вартості матеріального збитку завданого орендарем квартири, розташованої за адресою АДРЕСА_1 ».

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним, що позивач з метою визначення вартості завданих їй збитків замовила та оплатила у суб`єкта оціночної діяльності відповідний Звіт про оцінку, вартість якого становить 5 000,00 гривень.

Згідну пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд задовольнив позовні вимоги у меншому розмірі (98 257,96 гривень) ніж було заявлено у позові (157 182,96 гривень), що становить 62.51% від заявлених вимог, до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі (62.51% від 5000,00 гривень) - 3125,50 гривень.

Керуючись статтями: 12, 13, 76-78, 81, 128, 131, 141, 247, 259, 263, 264, 265, 280, 274, 275, 279, 352, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) майнову шкоду у розмірі 88 257 (вісімдесят вісім тисяч двісті п`ятдесят сім) гривень 96 копійок та моральну шкоду у розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_3 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ; адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ) судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі 3 125 (три тисячі сто двадцять п`ять) гривень 50 копійок та судовий збір у розмірі 2 649 (дві тисячі шістсот сорок дев`ять) гривень 80 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 24.04.2025

Суддя С. О. Чекулаєв