Справа №463/9308/22
Провадження №2/463/228/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Нора Н.В.

при секретарі судового засідання Заверуха О.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя.

Позовна заява поступила до суду 29.12.2022 року.

Разом з позовною заявою 29.12.2022 року до суду поступила заява про забезпечення позову.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 29.12.2022 року в порядку забезпечення позовних вимог накладено арешт на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що ОСОБА_3 на праві приватної власності.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м.Львова від 29.12.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представником відповідача 06.03.2023 року подано до суду відзив на позовну заяву разом з клопотанням про витребування доказів.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 23.03.2023 року задоволено клопотання представника відповідача та витребувано із Управління державної реєстрації Львівської міської ради (місцезнаходження: 79040, м. Львів, вулиця Городоцька, 299) належним чином засвідчені копії повного пакету реєстраційної справи за об`єктом нерухомого майна № 01 за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 19.07.2023 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 12.10.2023 року.

На адресу суду 12.10.2023 року надійшло клопотання позивача про призначення судової оціночно-будівельної експертизи, яке останній просив розглядати у його відсутності.

Ухвалою суду від 12.10.2023 року, занесеною в протокол судового засідання №2012878, в задоволенні даного клопотання відмовлено.

Судове засідання від 12.10.2023 року було відкладено на 22.11.2023 року.

Судове засідання від 22.11.2023 року було відкладено на 24.01.2024 року у зв`язку із неявкою позивача.

Крім того, 24.01.2024 року позивач в судове засідання повторно не з`явився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, що підтверджується довідкою про отримання SMS-повідомлення та повістками, скерованими за місцем проживання позивача (рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення), про причини неявки суд не повідомив.

Представник відповідача адвокат Белдій Н.В., подала до суду заяву-клопотання про залишення позову без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання без поважних причин.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 24 січня 2024 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - залишено без розгляду. Роз`яснено позивачу право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду, скасовано заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Личаківського районного суду м.Львова про забезпечення позову від 29.12.2022 року в справі №463/9308/22 у вигляді накладення арешту на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, стягнуто з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 18600,00 грн.

Постановою Львівського апеляційного суду від 26 серпня 2024 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Потопальського Б.М. задоволено, ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 24 січня 2024 року скасовано з тих підстав, що у судові засідання до суду першої інстанції, призначені на 12 жовтня 2023 року та 21 листопада 2023 року позивач ОСОБА_1 хоча і не з?явився, однак просив двічі розглянути його клопотання про призначення судової оціночно-будівельної експертизи та клопотав розглядати відповідні клопотання у його відсутності (а.с. 65-67, а.с. 74-76 т.2).

Такі клопотання позивача були розглянуті судом. Відтак, судове засідання 24 січня 2024 року у Личаківському районному суді м. Львова було першим судовим засіданням, на яке позивач не з?явився без повідомлення причин такої неявки, що не давало право суду, залишати його позов без розгляду. Також суд апеляційної інстанції зазначив, що позивач по національності є бельгієць, він не розуміє української мови, суду необхідно було узгодити з позивачем питання можливості забезпечення перекладача, участі адвоката, роз?яснення останньому його прав.

Після повернення даної справи до суду першої інстанції, у судові засідання, а саме: 10 грудня 2024 року, 21 лютого 2025 року та 16 квітня 2025 року - позивач до суду не прибув, жодних клопотання про розгляд справи у його відсутності не надав, причини неявки не повідомив.

Про дату і час судових засідань, як ОСОБА_1 , так і його представнику адвокату Потопальському Богдану Миколайовичу було відомо з огляду на те, що на адресу позивача відправлялись судові повістки про виклик до суду, а також публікувались оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Личаківського районного суду м. Львова на трьох різних мовах: українською, англійською та німецькою, а представник позивача адвокат Потопальський Б.М., отримував такі повістки в системі «Електронний суд».

Стосовно необхідності забезпечення та реалізації прав позивача, на які звернув увагу суд апеляційної інстанції, суд виходить із того, що позовна заява, яка розглядається Личаківським районним судом м. Львова, складена українською мовою та власноручно підписана позивачем, що свідчить про обізнаність позивача стосовно наявності судового спору, ініційованого ним же.

Права та інтереси позивача на стадії апеляційного провадження представляв адвокат Потопальський Богдан Миколайович, який здійснював свою діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №001446 від 04.04.2019 року. Доказів розірвання договору про правову допомогу між позивачем та його адвокатом суду не надано. Ордер на представництво інтересів позивача, наданий адвокатом Потопальським Б.М. до суду апеляційної інстанції серії ВС 1262536 від 20 лютого 2024 року, не містить відмітки про обмеження у наданні правової допомоги.

Крім того, для забезпечення прав позивача на сайті «Судова влада України» Личаківським районним судом м. Львова двічі здійснювалась публікація про виклик ОСОБА_1 у судові засідання, призначені на 21 лютого 2025 року та 16 квітня 2025 року англійською, німецькою та українською мовами.

Відповідно до загальнодоступної інформації державними мовами Королівства Бельгії являються нідерландська, німецька та французька. Таким чином публікації проведенні, в тому числі, однією з офіційних мов Королівства Бельгії.

Таким чином, Личаківським районним судом м. Львова дотримано вимоги закону, на які звернув увагу суд апеляційної інстанції.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності учасників процесу, які не з`явилися в судове засідання.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до частини 1 статті 43 ЦПК України учасники справи мають право користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно з ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість з`явлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення. Викликати позивача або відповідача для особистих пояснень можна і тоді, коли в справі беруть участь їх представники.

Згідно з ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи.

Будь-яких заяв про зміну місцезнаходження позивача на адресу суду не надходило.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Згідно з ч.5 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи передбачені ст.223 ЦПК України.

В розумінні положень п.2 ч.2 ст.223 ЦПК України визначено, що суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку в разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Позивач 10 грудня 2024 року, 21 лютого 2025 року та 16 квітня 2025 року не з`явився в судове засідання без поважних причин, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи на зрозумілих йому мовах, заяви про розгляд справи у його відсутності або клопотання про відкладення розгляду справи не подав.

Вказані положення також зазначені у ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Тобто, законом не вказано про врахування поважності причин повторної неявки позивача, зазначені зміни до законодавства внесені з метою недопущення зловживання особами, які беруть участь у справі, своїми процесуальними правами.

Таке положення закону пов`язане із дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст. 210 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

При цьому законодавець передбачив баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти. Так, для відповідача - це є залишення заяви без розгляду з правом на компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), а дляпозивача - це право на повторне звернення до суду з тим самим позовом (ч. 2 ст. 257 ЦПК України).

Отже, згідно із вимогами ЦПК України суд не повинен з`ясовувати причини повторної неявки належним чином повідомленого позивача в судове засідання і це не може бути підставою для скасування постановленої ним ухвали про залишення заяви без розгляду.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі "Пономарьов проти України" від 03.04.2008, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод (далі - Конвенція), встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Ратифікуючи Конвенцію, Україна взяла на себе обов`язки гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Окрім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики ЄСПЛ вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом та потребою з боку держави регулювання доступу до суду.

Відтак, суд не вбачає жодних обставин, які перешкоджали позивачу з`явитися в судове засідання особисто або забезпечити явку свого представника та вжити заходів щодо участі у розгляді даної справи. Жодних підтверджуючих доказів про неможливість з`явитися суду не представлено.

Згідно з ч.5 ст. 14 ЦПК України Суд направляє судові рішення, судові повістки, судові повістки - повідомлення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Електронний кабінет - це персональний кабінет (веб-сервіс чи інший користувацький інтерфейс) у підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, за допомогою якого особі, яка пройшла електронну ідентифікацію, надається доступ до інформації та сервісів Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремих підсистем (модулів), у тому числі можливість обміну (надсилання та отримання) документами (в тому числі процесуальними документами, письмовими та електронними доказами тощо) між судом та учасниками судового процесу, а також між учасниками судового процесу. Електронна ідентифікація особи здійснюється з використанням кваліфікованого електронного підпису чи інших засобів електронної ідентифікації, які дають змогу однозначно встановити особу.

Частиною 6 ст. 128 ЦПК України встановлено, що судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Окрім того, відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Учасник справи, який бере в ній участь через представника, а саме адвоката, вважається таким, що отримав копію судового рішення, за результатами розгляду справи в суді першої інстанції, якщо представнику доставлено такий процесуальний документ до електронного кабінету. (Постанова ВС від 28.01.2025 року у справі №756/1579/24).

Згідно з п. 3 ч. 1ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи вищенаведене, оскільки позивач повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином, проте у судові засідання повторно не з`явився, також не з`явився в судові засідання його представник, заяву про розгляд справи з відсутності позивача подано не було, про причини неявки не повідомив, зловживає своїми процесуальними правами з метою затягування судового процесу, суд дійшов висновку, що позовну заяву слід залишити без розгляду.

При цьому, суд зазначає, що залишення позову без розгляду не порушує та не позбавляє права позивача на повторне звернення до суду.

Крім того, представником відповідача адвокатом Бельдій Н.В., 16.04.2024 року подано заяву про стягнення судових витрат за Договором про надання правової допомоги №19/08/2 від 19.08.2020 року, укладеного між відповідачем та адвокатом Бельдій Н.В.

Відповідно до умов вказаного Договору його предметом є надання правової допомоги, визначеної в договорі. Представником відповідача на підтвердження обсягу та вартості понесених відповідачем витрат на надання правової допомоги представлено акт наданих послуг від 24.01.2024 року №1-19/08/2, акт наданих послуг від 16.04.2025 року №2-19/08/2 та квитанції до прибуткового касового ордеру, з яких вбачається, що загальна вартість правової допомоги становить 27800,00 грн.

Вивчивши заяву представника відповідача про стягнення витрат на надання правової допомоги,суд дійшов такого висновку.

Згідно з ч. 5 ст. 142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Аналіз вказаних положень законодавства свідчить про те, що підставою для компенсації відповідачу здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі при залишенні позову без розгляду, виходячи з положень ч.9 ст.141, ч. 5 ст.142 ЦПК України, є встановлення факту необґрунтованих дій позивача. Поряд з цим вЦПКУкраїниневизначено, що розуміється під необґрунтованими діями позивача.

Відповідно до позиції КЦС ВС, висловленої в постанові від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18, провадження № 61-10254св20, для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідно до положень ч.9 ст.141, ч. 5ст.142 ЦПК України, відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

З системного тлумачення положень ч.ч.5,6 ст.142, ч.9 ст.141ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Так, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статями 55,124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Однак, незважаючи на прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, задоволення заяви позивача про забезпечення позову, останній жодного разу в судові засідання, які неодноразово відкладалися, не з`явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, що свідчить як про зловживання своїми процесуальними правами, так і про вчинення необґрунтованих дій позивача, спрямованих на посягання прав відповідача, в тому числі щодо правомірного володіння, користування і розпорядження спірним майном.

За таких обставин, суд вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання представника відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача понесених витрат на правову допомогу, однак частково.

Згідно з актом наданих послуг від 24.01.2024 року №1-19/08/2 відповідачу надані юридичні послуги з проведення правового аналізу документів, що пов`язані з позовом, складання відзиву на позов та інших процесуальних документів, участь у трьох судових засіданнях, що становить суму в 22100,00 грн.

Відповідно до акту наданих послуг від 16.04.2025 року №2-19/08/2 відповідачу надані юридичні послуги з складанням клопотання про визнання явки позивача обов`язковою та участю у трьох судових засіданнях, що становить суму в 5700,00 грн.

Однак, згідно з протоколами судових засідань представник відповідача адвокат Бельдій Н.В., була присутня в двох судових засіданнях - від 12.10.2023 року та від 22.11.2023 року, а відтак, загальна сума судових витрат відповідача, за вирахуванням чотирьох судових засідань та непідтвердженої юридичної послуги на суму в 5000,00 грн., становить 19800, 00 грн.

У зв`язку із залишенням позову без розгляду, представник відповідача додатково просить скасувати арешт на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Відповідно до ч.9 ст.158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову.

З урахуванням положень ч.9 ст.158 ЦПК України, суд дійшов висновку про підставність клопотання в цій частині, а тому арешт на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності, необхідно скасувати.

Керуючись ст.ст.158, 223, 257 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про поділ спільного майна подружжя - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу право на повторне звернення до суду після усунення умов, що були підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Скасувати заходи забезпечення позову, встановлені ухвалою Личаківського районного суду м.Львова про забезпечення позову від 29.12.2022 року в справі №463/9308/22 у вигляді накладення арешту на 1/2 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.

Стягнути з ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на правову допомогу в сумі 19800,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду в порядку та строки, передбачені ст.ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Нор Н.В.