ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
________________________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 квітня 2025 року Фастівський міськрайонний суд Київської області
в складі: головуючого судді - Ковалевської Л.М.,
за участю секретаря - Омельчук С.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Фастові Київської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
У лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» через систему «Електронний суд» звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 , у якому просило стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №1962459 від 10.06.2021 у сумі 6 410,00 грн. та понесені витрати на сплату судового збору у сумі 2 422,40 грн.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 10.06.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №1962459, за умовами якого відповідачу було надано кредит у сумі 2 000,00 грн. на строк 30 днів зі сплатою 1,90 % в день за користування кредитом.
24.12.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» укладено Договір факторингу №02-24122001, за умовами якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 6 410,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. сума заборгованості за сумою кредиту; 4 410,00 грн. прострочена заборгованість за процентами. Відповідач не виконала свого обов`язку та не повертає наданий кредит в строки, передбачені кредитним договором, що змушує позивача звернутись до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 18.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
19 березня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника позивача адвоката Пархомчука С.В. надійшла заява про стягнення судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, в якій він просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 500,00 грн.
Учасникам справи було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Відповідач, яка належним чином повідомлена про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 10 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір №1962459 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами якого відповідачу надається кредит у сумі 2 000,00 грн. на 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом за стандартною процентною ставкою 1,90 % та зниженою процентною ставкою 0,01% (а.с.20-32).
Також, позивачем надано таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит та паспорт споживчого кредиту з інформацією про контактні дані кредитодавця, умови кредитування, орієнтовну реальну річну процентну ставку, загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту як додатки до вказаного договору (а.с.16-19).
Вказаний договір та додатки було підписано сторонами у відповідності до положень Закону України «Про електронну комерцію».
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 цього Закону «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Укладений кредитний договір та вказані додатки до нього містять дані про їх підписання одноразовим ідентифікатором.
У матеріалах справи наявна довідка про ідентифікацію з номером одноразового ідентифікатора, час його відправки та номер телефону, на який його було відправлено (а.с.36).
У той же час, належними доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до пункту 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.
При цьому, у договорі №1962459 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.05.2021 року наявне посилання на номер картки НОМЕР_2 , на яку необхідно перерахувати кредит.
Також до матеріалів справи долучено так звану виписку з особового рахунку, за підписом директора ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу».
Між тим, з врахуванням того, що надані позивачем виписка та лист не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами, суд дійшов висновку про те, що позивач не довів наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором, у розмірі, зазначеному у розрахунку.
Також, 24.12.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» укладено договір факторингу №02-24122001, за умовами якого фактор передає клієнту грошові кошти, а клієнт відступає факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами.
Відповідно до наданого Витягу з реєстру боржників до договору факторингу №02-24122001, ТОВ «ФК «Кеш Ту Гоу» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 .
Між тим, сформований Витяг представником ТОВ «Фінансова компанія «Кеш Ту Гоу» до Договору факторингу №02-24122001 від 24.12.2021 року містить лише його підпис, а підпис представника ТОВ «Лінеура Україна» відсутній. За вказаних обставин не можливо встановити, що дійсно між вказаними товариствами було досягнуто згоди щодо передачі права вимоги, саме до позивача.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Крім того, у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за Договором факторингу на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання позивачем своїх зобов`язань за договором.
За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами для підтвердження обставин, на які він посилається, а саме, недоведеності надання кредиту, як і не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за укладеним договором.
Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.
Згідно приписів ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись ст.ст. 12,76,77,78,79,80,81, 141, 211, 223, 263,265,280,285,289 ЦПК України, ст.ст. 11, 207, 509, 512, 514, 525, 526, 530, 546, 610, 625, 629, 638, 1050, 1052, 1054, 1077 ЦК України, суд,
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.М.Ковалевська