У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

18 квітня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Бенца К.К.,

при секретарі судового засідання Майор Ю.В.

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород за правилами загального позовного провадження матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_3 , подану в особі уповноваженого представника ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного Міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України, Головного управління Національної поліції України у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про звільнення майна з під арешту,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебуває справа за позовною заявою ОСОБА_3 , подану в особі уповноваженого представника ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного Міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України, Головного управління Національної поліції України у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про звільнення майна з під арешту.

У судовому засіданні представник позивача подану позовну заяву підтримав з підстав та мотивів зазначених у позові. Просив суд задовольнити позовну заяву. Вказав на те, що позивач є власником майна, набув право власності 28.04.2023 року на підставі іпотечного застереження, а відтак наявність арештів на його майно обмежує його права.

Представник відповідача Головного управління Національної поліції України у Закарпатській області проти задоволення позовних вимог в частині звільнення з під арешту житлової квартири АДРЕСА_1 , що накладений на підставі постанови про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження, серія та номер: 8677, виданий 21.03.2012 року, видавник: Ужгородське МУ УМВС України в Закарпатській області, кримінальна справа № 1123212, старший слідчий М.М.Осовська, відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 12301486, 21.03.2012 року 16:32:57, реєстратор: Перша ужгородська державна нотаріальна контора, Ужгородський міський нотаріальний округ заперечив. Зокрема вказав на те, що дане нерухоме майно - квартира фігурує у кримінальному провадженні. На даний момент досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, а тому вважає, що питання про скасування арешту квартири має розглядатись в межах кримінального провадження.

Представник відповідача Відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного Міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України в призначене судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив до суду не надходив.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в призначене судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Письмові пояснення до суду не надходили.

Заслухавши вступне слово представника позивача, представника відповідача , вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного.

Як встановлено судом в провадженні Ужгородського міськрайонного суду перебуває справа за позовною заявою ОСОБА_3 , подана в особі уповноваженого представника ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного Міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України, Головного управління Національної поліції України у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про звільнення майна з під арешту.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем було заявлено наступні позовні вимоги: звільнити з під арешту житлову квартиру АДРЕСА_1 , що накладений на підставі:

- Постанови про відкриття виконавчого провадження, серія та номер: ВП №23684503, виданий 17.01.2011, видавник: МВ ДВС Ужгородського МРУЮ, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 10718193, 17.01.2011 року. 12:00:23, реєстратор: Закарпатська філія державного підприємства.

- Постанови про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження, серія та номер: 8677, виданий 21.03.2012 року, видавник: Ужгородське МУ УМВС України в Закарпатській області, кримінальна справа № 1123212, старший слідчий М.М.Осовська, відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 12301486, 21.03.2012 року 16:32:57, реєстратор: Перша ужгородська державна нотаріальна контора, Ужгородський міський нотаріальний округ.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з частиною першої статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Щодо позовної вимоги про звільнення з під арешту житлової квартири АДРЕСА_1 , що накладений на підставі постанови про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження, серія та номер: 8677, виданий 21.03.2012 року, видавник: Ужгородське МУ УМВС України в Закарпатській області, кримінальна справа № 1123212, старший слідчий М.М.Осовська, відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 12301486, 21.03.2012 року 16:32:57, реєстратор: Перша ужгородська державна нотаріальна контора, Ужгородський міський нотаріальний округ суд виходить з наступного:

Згідно статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних і суспільних інтересів.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

При визначенні питання належності спору до юрисдикції суду постає питання: чи підлягає спір вирішенню судами, тобто чи є він юридичним у розумінні статті 124 Конституції України, якщо так, то до юрисдикції якого суду належить вирішення такого спору.

Судова юрисдикція - це інститут права, покликаний розмежувати між собою як компетенцію різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського й адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є предмет спору, характер спірних матеріальних правовідносин і їх суб`єктний склад. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції судів, які розглядають справи за правилами цивільного, кримінального, господарського й адміністративного судочинства. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до його відання, тобто діяти в межах установленої законом компетенції.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України).

У статті 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України від 23 червня 2005 року № 2709-IV «Про міжнародне приватне право». Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені статтею 19 ЦПК України, згідно з якою суди загальної юрисдикції розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України, Господарським процесуальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України або Кодексом України про адміністративні правопорушення віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи провадження в справах про адміністративні правопорушення.

У контексті зазначеної норми процесуального права здійснення розгляду справ за правилами іншого виду судочинства означає наявність у законодавстві чітко й однозначно сформульованих підстав і порядку вирішення відповідних правових питань судом іншої юрисдикції, що дає заінтересованій особі обґрунтовані підстави розраховувати на вирішення ним спору по суті.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства.

Питання щодо юрисдикції суду за вимогами про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами кримінального судочинства, неодноразово було предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, а правильність його вирішення залежить від такого.

Спір щодо звільнення майна з-під арешту є приватноправовим, якщо арешт накладений на майно особи, яка не була учасником кримінального провадження, розпочатого за Кримінально-процесуальним кодексом України(далі - КПК України) 1960 року та завершеного (вирок, постанова про закриття провадження) у порядку, передбаченому КПК України 1960 року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц) або КПК України2012року (постанова Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19). Залежно від суб`єктного складу учасників такого спору його слід розглядати за правилами цивільного чи господарського судочинства.

Якщо арешт накладений на майно особи, щодо якої за КПК України 1960 року була порушена кримінальна справа, але надалі постанову про порушення кримінальної справи за тим же процесуальним законом суд скасував, не вирішивши питання про зняття зазначеного арешту, спір про звільнення цього майна з-під арешту слід розглядати за правилами цивільного судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 766/21865/17 (провадження № 14-181цс19).

Якщо арешт накладений на майно особи під час досудового розслідування за правилами КПК України 1960 року, ця особа була засуджена, і вирок не виконаний, однак до її засудження інша особа на підставі судового рішення стала власником відповідного майна, то вирішення питання щодо зняття такого арешту здійснюється за правилами кримінального судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 569/4374/16-ц (провадження № 14-159цс18)).

Якщо арешт накладений на майно особи, яка не є учасником кримінального провадження, розпочатого в період дії КПК України 1960 року і такого, що триває, а кримінальне провадження не передане до суду на час набрання чинності КПК України 2012 року, то вирішення питання щодо зняття такого арешту й оскарження відповідних дій або бездіяльності слідчого в кримінальному провадженні здійснюються за правилами КПК України 2012 року (постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 335/12096/15-ц (провадження № 14-115цс18) (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 03липня 2018 року, від 17 жовтня 2018 року) у справі № 461/233/17 (провадження № 14-326цс18) та від 07 листопада 2018 року у справі № 296/8586/16-ц (провадження № 14-387цс18).

У свою чергу відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №336846486 від 23.06.2023 року вбачається що об`єкт нерухомого майна квартира АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100) належить на праві власності ОСОБА_3 .

З цієї саме довідки, а саме з розділу «Актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень» вбачається наявне обтяження за №50470450 від 21.03.2012 року. Підставою внесення запису про обтяження слугувало рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 67835201 від 01.06.2023 року, внесене приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А. Для проведення державної реєстрації були подана Постанова про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження №1123212 ст. Слідчим М.М. Осовська.

Поряд з цим, Представник відповідача Головного управління Національної поліції України у Закарпатській області вказав на те, що дана квартира фігурує у кримінальному провадженні. На даний момент досудове розслідування у кримінальному провадженні триває, вважає, що питання про арешт квартири має розглядатись в межах кримінального провадження.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 в рамках справи №461/233/17-ц, зазначено, що після набрання чинності КПК України від 2012 року, на час звернення до суду з цивільним позовом позивач мав право захистити свої права відповідно до норм КПК України і що таке право передбачене п. 9 розділу XI «Перехідні положення» КПК України від 2012 року. Згідно з цим пунктом питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Порядок накладення та скасування арешту на майно було урегульовано ст. 126 КПК 1960 року, в якій зокрема зазначено, що забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії, де б ці вклади, цінності та інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Скасування арешту на майно на стадії розслідування було можливим лише за постановою слідчого, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба (ч. 6ст. 126 КПК 1960 року).

В матеріалах справи також відсутні відомості щодо звернення позивача для вирішення питання про скасування арешту на транспортний засіб у порядку, передбаченому КПК 1960 року.

Таким чином, установивши, що арешт на майно позивача був накладений під час досудового слідства у кримінальній справі на підставі КПК України 1960 року в редакції, яка була чинною на час вчинення відповідної процесуальної дії, розгляд кримінального провадження на даний час не завершено, суд дійшов висновку про те, що питання про зняття такого арешту підлягає розгляду у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом.

Аналогічних висновків Велика Палата Верховного Суду дійшла при розгляді справ № 335/12096/15-ц (постанова від 15.05.2018),№ 569/4374/16-ц (постанова від 23.05.2018) та № 296/8586/16-ц (постанова від 07.11.2018).

З огляду на викладене, суд, ураховуючи суб`єктний склад сторін , предмет спору та характер спірних правовідносин у їх сукупності, вважає, що захист прав та інтересів ОСОБА_3 від наявних на його думку порушень з боку суб`єктів владних повноважень, є завданням кримінального судочинства.

Наведене виключає приватно-правовий характер спірних правовідносин.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку, що спір у цій справі підлягає розгляду в порядку кримінального судочинства.

З урахуванням наведеного, враховуючи суть спору, заявлені позовні вимоги, правовий висновок Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2018 року у справі № 335/12096/15-ц (провадження № 14-115цс18) (з урахуванням ухвали про виправлення описки від 03липня 2018 року, від 17 жовтня 2018 року) у справі № 461/233/17 (провадження № 14-326цс18) та від 07 листопада 2018 року у справі № 296/8586/16-ц (провадження № 14-387цс18), суд приходить до висновку про неможливість вирішення цього спору у порядку цивільного судочинства

Згідно з п.1 ч.1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки, позовні вимоги за позовною заявою ОСОБА_3 , подану в особі уповноваженого представника ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного Міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України, Головного управління Національної поліції України у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» про звільнення майна з під арешту в частині позовної вимоги про звільнення з під арешту житлової квартири АДРЕСА_1 , що накладений на підставі постанови про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження, серія та номер: 8677, виданий 21.03.2012 року, видавник: Ужгородське МУ УМВС України в Закарпатській області, кримінальна справа № 1123212, старший слідчий М.М.Осовська, відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 12301486, 21.03.2012 року 16:32:57, реєстратор: Перша ужгородська державна нотаріальна контора, Ужгородський міський нотаріальний округ не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, суд приходить до висновку про закриття провадження у частині цих позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

При цьому, позивачу слід роз`яснити його право на судовий захист в порядку кримінального судочинства.

Керуючись ст.ст. 255, 256, 268 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Провадження по справі за позовом ОСОБА_3 , подану в особі уповноваженого представника ОСОБА_1 до Відділу Державної виконавчої служби у місті Ужгороді Південно-Західного Міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції України, Головного управління Національної поліції України у Закарпатській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» в частині заявлених позовних вимог про звільнення майна з під арешту житлової квартири АДРЕСА_1 , що накладений на підставі постанови про порушення кримінальної справи та прийняття її до свого провадження, серія та номер: 8677, виданий 21.03.2012 року, видавник: Ужгородське МУ УМВС України в Закарпатській області, кримінальна справа № 1123212, старший слідчий М.М.Осовська, відомості про реєстрацію до 01.01.2013 року, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 12301486, 21.03.2012 року 16:32:57, реєстратор: Перша Ужгородська державна нотаріальна контора, Ужгородський міський нотаріальний округ - закрити.

Додатково позивачу роз`яснити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другійстатті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Дата складання повного тексту ухвали - 18.04.2025.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду К.К. Бенца