Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області
Справа № 209/9528/24
Номер провадження2/173/590/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
21 квітня 2025 року м. Верхньодніпровськ
Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого - судді Челюбєєва Є.В., за участі секретаря Усенко Ю.С., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом.
Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, у зв`язку з чим станом на 26.11.2024 року утворилась заборгованість за Договором у розмірі 152 803,65 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 43 758,54 грн.; суми прострочених платежів по процентах - 109 045,11 грн.
У зв`язку з викладеним, Позивач змушений був звернутися в суд з даним позовом. Крім того, Позивач просить стягнути з Відповідача сплачені при подачі позову судові витрати 2422,40 грн. судового збору.
Провадження у справі відкрито 24.02.2025.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності за наявними у справі матеріалами.
Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надав. Відзив на позов відповідачем не поданий.
Беручи до уваги, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 280-283 ЦПК України, заочно, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав.
Судом встановлено, що 03.04.2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 156206-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідачем не надано жодного доказу того, що ним оспорювався зазначений вище кредитний договір раніше. Крім того, відповідач зустрічного позову щодо оспорення зазначеного кредитного договору щодо його не укладення, не подав.
Орієнтована загальна вартість кредиту 114 360,00 грн., загальні витрати за кредитом 70 360,00 грн..
Згідно п. 3.2.2. Договору, у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно графіку платежів, у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи днів, то умови про нарахування процентів за заниженою процентною ставкою втрачають чинність і починає діяти стандартна процентна ставка.
Анкета клієнта містить особисті дані відповідача та номер банківського рахунку, перерахування кредитних коштів у сумі 44 000,00 грн. на яку підтверджується випискою за договором №б/н за період 03.04.2024 -18.09.2024 наданої АТ КБ «Приватбанк».
До матеріалів справи додано пропозицію укласти договір (оферта) № 156206-КС-002 про надання кредиту від 03.04.2024 року, прийняття пропозиції укласти Договір № 156206-КС-002 про надання кредиту, паспорт споживчого кредиту та Договір № 156206-КС-002 про надання кредиту, які підписані відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
До матеріалів справи також додана візуальна форма послідовності дій клієнта ОСОБА_1 щодо укладення електронного договору №156206-КС-002 про надання кредиту від 03.04.2025 року, в якому відображена послідовність дій позивача та відповідача як клієнта в ІТС.
Судом також встановлено, що відповідачем було сплачено частину заборгованості в розмірі - 32 460,00 грн., відповідно до чого на день звернення до суду загальна сума заборгованості становить 152 803,65 грн., що складається з:суми прострочених платежів по тілу кредиту - 43 758,54 грн.;суми прострочених платежів по процентах - 109 045,11 грн.
Встановлені обставини підтверджуються Інформаційною довідкою про успішну транзакцію на суму 44 000 грн., випискою про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № НОМЕР_1 за період з 03.04.2024 по 18.09.2024; розрахунком заборгованості за кредитом.
Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України.
Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
Крім того відповідно до абзацу 2 ч.2 ст. 639 ЦК України - Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Таким чином судом встановлено, що укладений між сторонами Договір №156206-КС-002 від 03.04.2024 року, відповідає формі, передбаченій ст. 207,208, 639, 1047, 1055 ЦК України.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки.
Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановленихст.11 цього Кодексу.
Зобов`язання, згідно із ст.526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.
Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч.1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами та частково сплачував заборгованість за договором, що підтверджує факт укладення кредитного договору.
Враховуючи, що ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» відповідно до кредитного договору надало відповідачу ОСОБА_1 кредит, однак відповідач кошти не повернув, тому заборгованість у розмірі 152 803,65 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.
Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», не довів відсутність заборгованості.
Таким чином позовні вимоги ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» про стягнення заборгованості за Договором №156206-КС-002 від 03.04.2024 року у розмірі 152 803,65 грн. є обґрунтованими.
Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними позивачем наявними в матеріалах справи доказами, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 152 803,65 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Керуючись ст. 12,13,81,141,259,263-265,268,273,280, 354 ЦПК України, суд
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» заборгованість за Договором № 156206-КС-002 про надання кредиту від 03.04.2024 року, що становить 152 803 (сто п`ятдесят дві тисячі вісімсот три) грн. 65 коп., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 43 758 (сорок три тисячі сімсот п`ятдесят вісім) грн. 54 коп.; суми прострочених платежів по процентах - 109 045 (сто дев`ять тисяч сорок п`ять) грн. 11 коп.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Заочне рішення може бути переглянуте Верхньодніпровським районним судом Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03.10.2017 року.

Суддя: Є.В. Челюбєєв