Провадження № 22-ц/812/726/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 квітня 2025 року м. Миколаїв

справа № 488/292/14

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу

Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт»

на рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва, ухвалене 14 червня 2024 року суддею Чернявською Я.А., в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 13 червня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У провадженні суду вже перебувала аналогічна заява ОСОБА_2 .

Ухвалою суду Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20 грудня 2021 року заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були об`єднані в одне провадження для спільного розгляду.

Підставами для перегляду судового рішення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зазначали те, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2014 року частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 06/МК/2007-980 від 29 листопада 2007 року в розмірі 169 889, 60 грн, з яких: 71 509, 84 грн заборгованості за кредитом, 73 537, 54 грн заборгованості за відсотками, 17 569,85 грн пені та 7 252, 37 грн штрафу.

Після ухвалення судового рішення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стало відомо, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2009 року у справі № 2-4274/09 вирішено розірвати кредитний договір № 06/МК/2007-980, укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 та стягнути з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 солідарно на користь ВАТ КБ «Надра» в сумі 86 045, 71 грн, з яких 85 164,07 грн заборгованості за договором кредиту та 881,64 грн судових витрат.

Отже, наявні два судові рішення, які набрали законної сили, відносно одних і тих самих спірних правовідносин між тими ж сторонами та з тих же підстав, та якими двічі стягнута заборгованість за кредитним договором № 06/МК/2007-980 від 29 листопада 2007 року з солідарних боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Посилаючись на те, що під час постановлення Корабельним районним суду м. Миколаєва рішення від 13 червня 2014 року ні суду, ні відповідачам не було відомо про наявність заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2009 року, заявники просили переглянути рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2014 року за нововиявленими обставинами, скасувати його та відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2024 року заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про перегляд рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва у справі № 488/292/14-ц від 13 червня 2014 року у зв`язку з нововиявленими обставинами - задоволено.

Скасовано рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2014 року за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку із нововиявленими обставинами.

У задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ТОВ «ФК Форт», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на час ухвалення Корабельним районним судом м. Миколаєва рішення від 13 червня 2014 року спір було розглянуто Шевченківським районним судом м. Києва, про що не було відомо заявникам та суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

З апеляційною скаргою на судове рішення звернулося ТОВ «ФК Форт» як правонаступник ПАТ КБ «Надра».

Посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалите нове, яким у задоволенні заяв відмовити.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що про розгляд справи Шевченківського районного суду м. Києва відповідачі повідомлялися належним чином, проте заперечень про ти позову не подавали. З огляду на викладене 18 березня 2009 року Шевченківським районним судом м. Києва було ухвалено заочне рішення.

Отже, на час розгляду справи Миколаївським районним судом Миколаївської області відповідачі не могли не знати про наявність зазначеного вище рішення.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2014 року набрало законної сили у 2014 році, однак із заявою про його перегляд за нововиявленими обставинами відповідачі звернулись тільки у 2021 році.

Крім цього, посилання суду першої інстанції на рішення Шевченківського районного суду м. Києва, як на нововиявлену обставину є помилковим та таким, що суперечить статтям 423 та 424 ЦПК України.

Узагальнені доводи інших учасників

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просили залишити її без задоволення, а рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2024 року - без змін.

2.Мотивувальна частина

Враховуючи приписи пункту 23 частини першої статті 353 та частини першої статті 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України при розгляді справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.

Про розгляд справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином.

Відповідно до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не у повній мірі.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 18 березня 2009 року у справі № 2-4274/09, укладений між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» кредитний договір № 06/МК/2007-980, розірвано. У солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «Надра» стягнуто 86 045,71 грн, з яких 85 164,07 грн заборгованість за кредитним договором та 881,64 грн судових витрат.

Рішенням Корабельного районного суду м.Миколаєва від 13 червня 2014 року у справі № 488/292/14-ц частково задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 06/МК/2007-980 від 29 листопада 2007 року в розмірі 169 889, 60 грн, з яких: 71 509, 84 грн заборгованості за кредитом, 73 537, 54 грн заборгованості за відсотками, 17 569,85 грн пені та 7 252, 37 грн штрафу.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2014 року в частині стягнення з ОСОБА_2 основного боргу (тіло кредиту), а також процентів за користування кредитом за кредитним договором від 29 листопада 2007 року за період, який передував ухваленню Шевченківським районним суду м. Києва заочного рішення від 18 березня 2009 року, скасовано та провадження у цій частині закрито.

В частині стягнення з ОСОБА_2 процентів за користування кредитними коштами за період, який не було охоплено заочним рішенням Шевченківського районного суд м. Києва від 18 березня 2009 року, а також пені та штрафу, скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення - про відмову в задоволенні цих вимог.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У подальшому ОСОБА_2 судових рішень не оскаржувала.

Позиція апеляційного суду

У вересні 2024 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просив скасувати постанову Миколаївського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року й залишити в силі рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 14 червня 2024 року. На обґрунтування своїх вимог зазначав, що суд апеляційної інстанції не врахував, що постановою Миколаївського апеляційного суду від 22 вересня 2021 року рішення Корабельного районного суду міста Миколаєва від 13 червня 2014 року скасовано частково. Фактично в апеляційному порядку було переглянуто та змінено рішення суду першої інстанції, яким і закінчено розгляд цієї справи.

Постановою Верховного Суду від 12 березня 2025 року касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена, постанова Миколаївського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року в частині закриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення за нововиявленими обставинами скасована, справа направлена до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Отже, оскільки постановою Миколаївського апеляційного суду від 27

серпня 2024 року за заявами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2014 року провадження закрито, та ця постанова в частині закриття провадження за заявою ОСОБА_2 не оскаржувалася, то рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2024 року переглядається тільки в межах вимог заяви ОСОБА_1 .

Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

У главі 3 розділу V ЦПК України передбачено перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами.

Відповідно до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно із частиною другою статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктом 3 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Також слід розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є важливою гарантією захисту прав і свобод людини, зокрема, у сфері цивільного судочинства. Перегляд судових рішень, які набрали законної сили, є додатковим засобом забезпечення законності судового рішення і є резервним механізмом захисту прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб і забезпечення справедливого та ефективного здійснення правосуддя.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та/або необґрунтованість судового рішення, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду відповідні факти та аргументи. Метою перегляду справи за нововиявленими обставинами є не ревізія судових рішень або усунення судових помилок, а перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставин, про існування яких стало відомо після ухвалення судового рішення.

Інститут перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами за своєю природою передбачає баланс між принципами правової визначеності

та res judicata і правом на справедливий суд.

Законодавство, у тому числі й ЦПК України, не містить визначення поняття "нововиявлені обставини", проте за своєю юридичною суттю нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного, повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.

Ураховуючи викладене, сутність перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами - це встановлення наявності або відсутності нововиявлених обставин і повторний розгляд справи у разі їх встановлення з метою досягнення істини у справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 лютого 2021 року у справі № 826/20239/16, провадження № 11-314апп20).

Верховний Суд у постанові від 20 листопада 2024 року в справі № 308/11243/21 (провадження № 61-6981св24) виснував, що процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення.

ЄСПЛ зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства

права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року в справі "Пономарьов проти України", заява № 3236/03, § 40).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама собою не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ від 18 листопада 2004 року в справі "Правєдная проти росії", заява № 69529/01, § 27, 28,). Отже, перегляд рішення суду у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок (що є прерогативою судів апеляційної та касаційної інстанції), а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, апеляційній/касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 червня 2021 року в справі 9901/424/18.

Зі справи, яка переглядається, вбачається, що як на підставу для перегляду за нововиявленими обставинами рішення Миколаївського районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2014 року заявник ОСОБА_1 посилається на заочне рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2009 року у справі № 2-4274/09, яким розірвано кредитний договір № 06/МК/2007-980 від 29 листопада 2007 року, укладений між ним та ВАТ КБ «Надра», та з нього і ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «Надра» солідарно стягнуто кредитну заборгованість.

При цьому заявник посилається на те, що на час розгляду справи Миколаївським районним судом м. Миколаєва та ухвалення судового рішення про розірвання кредитного договору.

У зв`язку з тим, що ні він, ні ОСОБА_2 не були обізнані про існування цього рішення, вони не мали можливості повідомити про це Миколаївський районний суд м. Миколаєва.

З цих підстав обставини, встановлені заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2009 року, не були враховані при ухваленні рішення Миколаївським районним судом м. Миколаєва 13 червня 2014 року.

У відзиві на заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про перегляд судового рішення, ТОВ «ФК Форт» посилалась на їх обізнаність про ухвалення рішення Шевченківським районним судом м . Києва. Однак жодних доказів на підтвердження цієї обставини ТОВ «ФК Форт» не надало.

З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку про недоведеність обізнаності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про існування заочного рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2009 року на час ухвалення рішення Миколаївського районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2014 року.

Отже, колегія суддів вважає, що заочне рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2009 року є тією істотною обставиною, про яку учасники судового розгляду не знали та, відповідно, не могли надати суду відповідні факти та аргументи, однак яка могла суттєво вплинути на вирішення справи по суті спору.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2014 року за нововиявленими обставинами.

Проте, судом не було враховано наступні обставини.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, 29 листопада 2007 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав 74 088 грн на придбання транспортного засобу під 19,5% річних строком до 20 листопада 2012 року.

Належне виконання кредитних зобов`язань забезпечено порукою ОСОБА_2 відповідний договір з якою укладено 29 листопада 2007 року.

Предметом спору у даній справі були, в тому числі вимоги ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення у солідарному порядку 71 509,84 грн основного боргу (тіло кредиту), 73 537,54 грн процентів за користування кредитом за кредитним договором станом на 12 грудня 2013 року.

Проте заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва кредитний договір, укладений 29 листопада 2007 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» і ОСОБА_1 було розірвано, а з останнього як позичальника, а також з поручителя - ОСОБА_2 стягнуто 85 164,07 грн заборгованості.

Наведені факти свідчать про те, що спір щодо стягнення основного боргу (тіло кредиту), а також процентів за користування кредитом за кредитним договором від 29 листопада 2007 року за період, який передував ухваленню рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2009 року вже було вирішено судом.

За таких обставин, рішення від 13 червня 2014 року в частині вимог ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 про стягнення основного боргу (тіло кредиту), а також процентів за користування кредитом за вказаний період в силу статті 377 ЦПК підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції зміні.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, пропорційно до розміру задоволених вимог.

Отже, стягненню з ТОВ «ФК Форт» як правонаступника ТОВ КБ «Надра» підлягають судові витрати ОСОБА_1 , понесені ним при поданні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами 424, 73 грн, та при поданні касаційної скарги 484, 48 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» задовольнити частково.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 червня 2024 року змінити.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2014 року в частині вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Форт», до ОСОБА_1 про стягнення основного боргу (тіло кредиту), а також процентів за користування кредитом за кредитним договором від 29 листопада 2007 року за період до ухвалення заочного рішення Шевченківським районним судом м. Києва від 18 березня 2009 року скасувати та закрити провадження у цій частині.

Рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2014 року в частині вимог Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК Форт», до ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування кредитом за кредитним договором від 29 листопада 2007 року за період, який не було охоплено заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2009 року, а також пені та штрафу скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні цих вимог.

В частині задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 13 червня 2014 року за нововиявленими обставинами та про скасування цього рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК Форт» на користь ОСОБА_1 899 (вісімсот дев`яносто дев`ять) грн 21 коп судових витрат.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 21 квітня 2025 року