Справа №: 398/2665/14-ц
провадження №: 4-с/398/4/25
УХВАЛА

Іменем України

"16" квітня 2025 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Голосеніної Т.В.

за участю секретаря Шаповал І.Ф.,

представника заявника Тригубенка В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Олександрії скарги Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», зацікавлена особа: боржник ОСОБА_1 , на постанову старшого державного виконавця Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Неруша Андрія Євгеновича від 18.06.2024 про закінчення виконавчого провадження № 46736756,

ВСТАНОВИВ:

25.02.2025 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду зі скаргою на постанову старшого державного виконавця Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Неруша А.Є. від 18.06.2024 про закінчення виконавчого провадження № 46736756. У скарзі АТ КБ «Приватбанк» просило:

-визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Неруша А.Є. від 18.06.2024 про закінчення виконавчого провадження №46736756;

- направити виконавчий лист № 398/2665/14-ц, виданий 26.02.2015 Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 5 931 долар США 79 центів, що, відповідно до курсу НБУ в еквіваленті становить 59 199 грн. 27 коп. та судовий збір у розмірі 591 грн. 99 коп. до Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) для відновлення виконавчого провадження.

В обґрунтування скарги АТ КБ «Приватбанк» зазначило, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 10.07.2014 у справі № 398/2665/14-ц з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», стягнуто заборгованість у сумі 5 931 долар США 79 центів, що за курсом НБУ в еквіваленті становить 59 199,27 грн, та судовий збір 591,99 грн.

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції від 10.03.2015 відкрито виконавче провадження № 46736756.

18 червня 2024 року старшим державним виконавцем Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нерушем А.Є. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. У постанові зазначено, що державним виконавцем встановлено факт виконання рішення суду та відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 46736756.

Представник АТ КБ «Приватбанк» 21.02.2025 онлайн ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 46736756, внесеними до Автоматизованої системи виконавчих проваджень, зокрема з постановою державного виконавця від 18.06.2024 про закінчення виконавчого провадження №46736756. Ідентифікатор доступу та постанову стягувач не отримував.

Відповідно до виписки по рахунку боржника ОСОБА_1 заборгованість, стягнута рішенням суду від 10.07.2014 у справі № 398/2665/14-ц за кредитним договором у розмірі 5 931,79 доларів США, не сплачена.

Кредит, заборгованість за яким була стягнута рішенням суду від 10.07.2014 у справі № 398/2665/14-ц, ОСОБА_1 було надано в іноземній валюті доларах США. У резолютивній частині рішення суду від 10.07.2014 у справі № 398/2665/14-ц вказано про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 у доларах США із зазначенням еквіваленту у гривнях за курсом НБУ на дату ухвалення рішення.

Однак у постанові про відкриття виконавчого провадження від 10.03.2015 сума заборгованості зазначена у розмірі 59 791,26 грн, що є еквівалентом заборгованості у гривнях.

На теперішній час рішення суду від 10.07.2014 у справі № 398/2665/14-ц фактично не виконане, тому постанова від 18.06.2024 винесена державним виконавцем передчасно.

Представник скаржника в судовому засіданні підтримав вимоги скарги.

Державний виконавець та ОСОБА_1 в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином про день, час та місце розгляду скарги, клопотань про відкладення не подали, а тому суд вважає, що розгляд скарги слід здійснити за відсутності учасників справи, за наявними матеріалами.

Вислухавши представника скаржника, перевіривши скаргу на дотримання строків звернення до суду, дослідивши викладені у ній обставини та додані до неї письмові докази, суд вважає, що подану скаргу необхідно залишити без розгляду з огляду на таке.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Ст. 449 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою.

У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.

У ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Рішення виконавця про відкладення проведення виконавчих дій може бути оскаржене протягом трьох робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Отже, строки на подання скарги є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних причин за заявою заявника. При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця необхідно виходити з того, що у ЦПК України не міститься переліку поважних причин пропуску строку, їх з`ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

У даному випадку, як свідчать матеріали справи, скаржник просить визнати протиправною та скасувати постанову від 18.06.2024 про закінчення виконавчого провадження та направити виконавчий лист до Олександрійського ВДВС в Олександрійському районі Кіровоградської області для відновлення виконавчого провадження. Із клопотанням про поновлення строку звернення до суду зі скаргою скаржник не звертається.

Строк звернення до суду зі скаргою на дії державного, приватного виконавця є процесуальним строком, а тому у разі його пропуску, скарга може бути розглянута по суті лише після вирішення питання про його поновлення, оскільки, відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до частини четвертої статті 263ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 18.11.2020 у справі № 466/948/19 зроблено висновок, що з`ясування обставин дотримання заявником процесуального строку на звернення до суду зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, наявності клопотання про його поновлення та поважних причин для його поновлення має першочергове значення, оскільки правовим наслідком недотримання встановленого законом строку звернення зі скаргою на дії чи бездіяльність державного виконавця, відсутності клопотання про поновлення зазначеного строку та поважності причин для його поновлення, є залишення скарги без розгляду та повернення її заявникові.

Суд враховує правова позиція Верховного Суду, викладену у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19, згідно з якою при вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до суду необхідно чітко диференціювати поняття «дізнався» та «повинен був дізнатися».

Так, під поняттям «дізнався» необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Варто зазначити, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі № 510/1286/16-а вказала на те, що поняття «повинен був дізнатися» необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 у справі №340/1019/19).

За змістом ст.ст. 447, 449 ЦПК України, ч. 5 ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження», за порівняльного аналізу змісту термінів «дізнався» та «повинен був дізнатися», що містяться у положеннях статті 449 ЦПКУкраїни, можна зробити висновок про презумпцію обов`язку особи знати про стан своїх прав у виконавчому провадженні, доведення факту, через який сторона не знала про порушення свого права, і саме з цієї причини не звернулася за його захистом до суду, недостатньо.

Під час визначення початку перебігу строку звернення до суду із скаргою на дії (бездіяльність) суб`єкта, закріпленого у частині першій статті 449 ЦПК України та частині п`ятій статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», необхідно враховувати поведінку скаржника, чи мав він реальну можливість (повинен був) дізнатися про стверджуване ним порушення його прав, вчинені ним дії, направлені на з`ясування стану виконавчого провадження тощо.

Висновки щодо презумпції обов`язку особи знати про стан своїх справ у виконавчому провадженні, що є сталою та послідовною судовою практикою, викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду: від 14 серпня 2019 року в справі № 910/7221/17; від 12 січня 2021 року в справі № 910/8794/17; від 12 жовтня 2021 року в справі № 918/333/13-г.

Системний аналіз ст. 126 ЦПК України разом із положеннями пункту «а» частини першої статті449ЦПКУкраїни, статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що перебіг десятиденного строку для оскарження рішення, дій чи бездіяльності виконавця починається з наступного дня після настання події, з якою пов`язано його початок, тобто після фактичної або можливої обізнаності особи про порушення її прав і свобод.

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 143/950/19 (провадження № 61-21057св19), від 28 грудня 2020 року у справі № 501/3532/18 (провадження № 61-14723св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 2-1441/10 (провадження № 61-17257св20).

Скарга на рішення державного виконавця скаржником подана до суду 25.02.2025.До скарги не додано клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду. А тому суд не оцінює поважність чи неповажність причин пропуску строку на звернення до суду із скаргою.

Дотримання вимог процесуального законодавства України при пред`явленні скарги до суду є імперативним правилом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Разом з тим, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступу до правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Таким чином, у кожному випадку заявник при зверненні до суду із заявою повинен як дотримуватися норм процесуального законодавства, так і очікувати, що ці норми застосовуються.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.04.2020 по справі №9901/604/19, початок перебігу строку на звернення до суду не може бути пов`язаний з обізнаністю чи необізнаністю позивача про окремі підстави позову, тобто окремі фактичні та/або юридичні обставини, на яких ґрунтується вимога позивача, а розпочався для нього з часу, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про ухвалення відносно нього оскаржуваного рішення.

Отже, зважаючи на презумпцію обов`язку скаржника АТ КБ «Приватбанк», як стягувача, знати про стан своїх справ у виконавчому провадженні № 46736756, скаржник мав можливість вчасно дізнатись про винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження № 46736756 та оскаржити її у строк, визначений п. «а» ч. 1 ст. 449 ЦПК України.

Враховуючи, що строк на вчинення процесуальної дії сплинув,суд прийшов до висновку про залишення скарги АТ КБ «Приватбанк» без розгляду.

Керуючись статтями 13, 76 - 81, 89, 126 - 127, 259 - 261, 353 - 354, 447 - 449 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», зацікавлена особа: боржник ОСОБА_1 , на постанову старшого державного виконавця Олександрійського відділу державної виконавчої служби в Олександрійському районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Неруша Андрія Євгеновича від 18.06.2024 про закінчення виконавчого провадження № 46736756 залишити без розгляду.

Роз`яснити, що особи, заяви яких залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, мають право звернутися до суду повторно.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Т.В. Голосеніна