Справа № 761/5535/25
Провадження № 2-р/761/10/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Савчук Ю.Н., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали суду у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Документ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державна міграційна служба України про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Шевченківського районного суду міста Києва до Державного підприємства «Документ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державна міграційна служба України про зобов`язання вчинити дії.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 11.02.2025 року відмовлено у відкритті провадження у справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 28.02.2025 року повернуто позивачу судовий збір, сплачений за подання позовної заяви.

Позивач звернувся до суду із заявою про роз`яснення ухвали суду від 28.02.2025 року про повернення судового збору.

Вирішуючи заяву про роз`яснення по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1,2,4 статті 271 Цивільного процесуального кодексу України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Вказаним положенням статті 271 ЦПК України передбачено право осіб, які брали участь у справі та органів виконання рішення суду вимагати роз`яснення рішення, ухваленого по суті спору, коли його зміст викладено нечітко, його положення незрозумілі, внаслідок чого реалізація такого рішення і викликає труднощі чи стає неможливою.

Право роз`яснення рішення належить суду, який його ухвалив, якщо рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення суду може бути пред`явлене до примусового виконання.

Зі змісту вказаного положення статті 271 ЦПК України випливає, що роз`ясненню підлягає лише рішення суду, винесене по суті заявлених позовних вимог.

Ухвала суду про повернення судового збору не є таким судовим рішенням.

Крім того, підставою для роз`яснення судового рішення як засобу усунення недоліків ухваленого судового акта є його неясність, невизначеність. Фактично роз`ясненням рішення є зміна форми його викладення таким чином, щоб ті частини судового акта, які викликають труднощі для розуміння, були висвітлені ясніше та зрозуміліше. При цьому суд, роз`яснюючи рішення, не вправі вносити будь-які зміни в існуюче рішення. Тобто процесуальна процедура роз`яснення судового акта виключає можливість будь-яким чином змінювати зміст цього судового рішення, навіть у разі подальшого виявлення судом правових помилок, допущених під час його ухвалення.

Верховний Суд у постанові від 20 грудня 2023 року у справі №400/2839/22 , враховуючи існуючу судову практику з цього питання, зробив висновок, що рішення суду може бути роз`яснено у разі, якщо без такого роз`яснення його важко виконати, оскільки існує значна ймовірність неправильного його виконання внаслідок неясності резолютивної частини рішення.

Тобто, роз`яснення рішення суду - це засіб виправлення певних текстуальних недоліків (якості) резолютивної частини судового акта, який полягає у поясненні рішення суду у більш зрозумілій формі. Зрозумілість рішення полягає в тому, що його резолютивна частина для учасників спору є логічною та не допускає кілька варіантів тлумачення. Без відповідного роз?яснення виконання рішення суду може бути ускладненим або взагалі неможливим.

У цьому аспекті Верховний Суд звернув увагу на висновки, що сформульовані у рішенні ЄСПЛ у справі «BALAN v. The Republic of Moldova №2» (заява №49016/10), яке, головним чином, стосується встановлення правомірності роз`яснення судового рішення. Розглядаючи цю справу, ЄСПЛ зазначив, що національні суди зобов`язані не допускати порушення принципу правової визначеності під час розгляду заяви про роз`яснення судового рішення. У цьому рішення вказано, що роз`яснення рішення, яке в результаті фактично змінює спосіб його виконання, виходить за межі звичайного тлумачення чи виправлення канцелярських або судових помилок, що має наслідки, несумісні з принципом юридичної визначеності, гарантовані статтею 6 Конвенції.

У цій справі Верховний Суд визначив критерії встановлення судом можливості прийняття до розгляду заяви про роз`яснення відповідного судового рішення, а саме: заява про роз`яснення судового рішення має бути подана особою, щодо якої воно ухвалене, або особою, якою буде здійснюватися його примусове виконання; судове рішення має підлягати виконанню, але на момент подання відповідної заяви має бути ще не виконане; заявником має бути доведено, що зміст резолютивної частини судового рішення є незрозумілим (об`єктивно ускладнює або робить неможливим виконання такого рішення).

В заяві про роз`яснення рішення зазначається, що саме у резолютивній частині рішення є незрозумілим, в чому полягає незрозумілість рішення, які припускаються варіанти тлумачення рішення, як це впливає на його виконання. Роз`яснення інших частин рішення (крім резолютивної) не має правового значення, оскільки вони не мають обов`язкового характеру.

Суд звертає увагу, що зі змісту заяви позивача вбачається, що останній звернувся до суду за роз`ясненням не з підстав незрозумілості ухвали суду, а у зв`язку з необхідністю роз`яснення порядку її виконання.

Дана заява за своєю суттю є заявою про роз`яснення порядку виконання ухвали суду.

Зважаючи, що позивачем не наведено в чому полягає незрозумілість ухвали, які припускаються варіанти тлумачення ухвали, а зазначено про необхідність роз`яснення порядку виконання ухвали суду, що згідно чинного законодавства не може вважатись підставою для звернення до суду із заявою про роз`яснення виконання рішення, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви та відсутність підстав для її задоволення.

Однак з метою забезпечення реалізації конституційного права позивача на судовий захист та доступ до суду, суд зазначає, що 07.01.2025 року набув чинності наказ Міністерства фінансів України від 26.11.2024 № 606 «Про внесення змін до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.12.2024 за № 1888/43233.

Даним наказом внесено зміни до механізму повернення судового збору у випадках, визначених статтею 7 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до вказаного порядку органи Казначейства здійснюють повернення судового збору в усіх випадках виключно на підставі електронного подання, сформованого або Державною судовою адміністрацією України, або її територіальним управлінням, або відповідним судом. Разом із заявою про повернення коштів судового збору з бюджету платником подається до зазначених органів оригінал або копія платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету.

Таке подання формується відповідним судовим органом на підставі поданої платником (його уповноваженою особою) заяви про повернення коштів з бюджету, складеної із зазначенням усіх необхідних реквізитів, визначених пунктом 5 Порядку № 787.

Таким чином, позивачу з метою повернення судового збору необхідно звернутися до територіального управління Державної судової адміністрації України в м.Києві або до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про формування електронного подання про повернення судового збору. Ухвала суду про повернення судового збору, яка відповідно до ст.7 Закону України «Про судовий збір» є підставою для повернення судового збору, винесена 28.02.2025 року.

Зважаючи на викладене, керуючись статтями Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення ухвали суду від 28.02.2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Документ», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державна міграційна служба України про зобов`язання вчинити дії.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на Ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: