Дата документу 17.04.2025Справа № 554/5509/25
Провадження № 2-з/554/25/2025
У Х В А Л А

Іменем України

17 квітня 2025 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого судді Михайлової І.М.,

за участі секретаря судового засідання Васюти А.Є.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до пред`явлення позову шляхом накладення арешту та заборони на відчуження земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :15:010:0083, котра належить на праві приватної власності в частках ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; накладенням арешту та заборони на відчуження земельної ділянки площею 0,0155 га, кадастровий номер :15:010:0098, що належить на праві приватної власності в частках ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; накладенням арешту та заборони на відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта 101), що належить на праві приватної власності в частках ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Заява вмотивована тим, що ОСОБА_1 має намір звертатися із позовом про оскарження рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме: рішення приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мєдвєдєвої В.І. від 26.02.2022 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку в частці 49/155 за ОСОБА_3 ; рішення державного реєстратора Сирота К.О. Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради від 21.10.2022 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку в частці 27/155 за ОСОБА_2 ; рішення державного реєстратора Дмитренко Т.І. Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради від 31.05.2022 року про реєстрацію права власності на земельну ділянку в частці 49/155 за ОСОБА_3 ; а також визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, виданого приватним нотаріусом 20.06.2022 року.

Підставою для звернення до суду із заявою про забезпечення позову ОСОБА_1 вказала, що рішенням Октябрського районного суду м. Полтава від 19.05.2017 року у справі № 554/17125/14-ц про розподіл майна подружжя за ОСОБА_1 визнано право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2 та за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/3 частину вказаної квартири. Зазначене судове рішення відповідно змінило розмір часток на земельну ділянку під житловим будинком. Предметом спору був договір купівлі-продажу спірного житлового будинку від 26.10.2012 року. Однак, у 2022 році на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.2012 року одним із відповідачів зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на частку земельної ділянки під житловим будинком, котра не відповідає законному розподілу часток відповідно до часток права власності на житловий будинок, інші відповідачі також зареєстрували свої частки, що в сукупності становить одне ціле. У такий спосіб ОСОБА_1 , як власника частки спірного житлового будинку та земельної ділянки, позбавили частки її нерухомості, хоча нею виготовлялася технічна документація на спірну земельну ділянку під житловим будинком, котра становить 49/155 частки земельної ділянки.

Крім того, ОСОБА_1 стало відомо, що у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Василенка В.А. планувалося посвідчення правочину договору купівлі-продажу частини земельної ділянки, зареєстрованої у власності ОСОБА_6 , від імені якого діяв його батько ОСОБА_7 . Заявник завадила укладенню такого договору.

ОСОБА_1 звернулася до Управління адміністративних послуг Полтавської міської ради щодо отримання актуальної інформації про право власності та встановлення власників спірної земельної ділянки № :15:010:0098 та надала витяг від 14.04.2025 року № 422624360 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно із яким заявниці стало відомо, що у 2022 році співвласники зареєстрували право власності на земельну ділянку без урахування частки заявниці. Також, згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 10.04.2025 року № :15:010:0098 та на земельну ділянку № :15:010:0083 площею 0,1000 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, інформація про власників в сукупності їх часток становить одиницю, проте частка заявниці у власності на земельну ділянку відсутня.

Також, ОСОБА_1 зазначила, що на веб порталі «ДІМ РІА» опубліковано оголошення про продаж житлового будинку АДРЕСА_1 , однак її, ОСОБА_1 , інші співвласники не повідомили про відчуження спірного житлового будинку, чим порушили вимоги закону про переважне право співвласника.

Таким чином, заявниця вважає, що відповідачі можуть розпорядитися своїми частками у праві спільної часткової власності та продати спірний житловий будинок та земельні ділянки, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання можливого рішення суду. Після пред`явлення позовної заяви можливе подальше відчуження спірних об`єктів нерухомого майна, що в подальшому ускладнить ефективний захист порушеного права позивача.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 153 ЦПК України сторони в судове засідання не викликались.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову, оцінивши доводи позивача про необхідність забезпечення позову, не вирішуючи питання обґрунтованості позовних вимог по суті, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Із матеріалів заяви про забезпечення позову вбачається, що позивач до суду подала заяву про забезпечення позову до пред`явлення позову.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття певних заходів утруднить або зробить неможливим виконання судового рішення.

Так, предметом спору є оскарження державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а саме на земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер :15:010:0083, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку АДРЕСА_1 , господарських будівель і споруд; а також на земельну ділянку площею 0,0155 га, кадастровий номер :15:010:0098, цільове призначення землі житлової та громадської забудови (для ведення садівництва) по АДРЕСА_1 . Відчуження житлового будинку АДРЕСА_1 та вказаних земельних ділянок, із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, для житлової та громадської забудови (для ведення садівництва) відповідачами може призвести до істотного ускладнення виконання можливого судового рішення та ефективного захисту, а також поновлення оспорюваних прав позивача.

Ураховуючи зміст позовних вимог, їх підставу та предмет позову, суд вважає, що при розгляді заяви про забезпечення позову знайшли підтвердження доводи позивача про наявність спірних правовідносин між сторонами у справі, а тому суд приходить до висновку про задоволення заяви частково та забезпечення позову шляхом заборони відчуження вищевказаного майна до набрання законної сили судовим рішенням у справі,

Вимога про заборону відчуження вищевказаного майна є співмірною із вказаними заявницею позовними вимогами, та такою, що відповідає засадам справедливості, розумності та може забезпечити ефективне поновлення прав позивача, у разі ухвалення відповідного судового рішення, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог позивача.

Отже, заява про забезпечення позову, підлягає задоволенню частково.

У частині такого виду забезпечення позову як арешт майна на час розгляду справи необхідно відмовити, оскільки при вирішенні питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких, зокрема право користування, можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.

Як вбачається із матеріалів заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 , звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, не навела правових підстав заявляти вимоги про забезпечення позову саме шляхом накладення арешту, не надала докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб.

Відповідно до ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: 1) позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або 2) суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові. Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованим судом, та розміром збитків, яких можуть зазнати відповідачі у зв`язку із забезпеченням позову.

Суд вважає, що підстави для застосування зустрічного забезпечення позову відсутні, оскільки заборона відчуження спірного житлового будинку та земельних ділянок для його будівництва і обслуговування, ведення садівництва не спричинить збитків відповідачам.

Відповідно до ч. 1 ст. 156, ч. 1 ст. 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи або за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Згідно з ч.7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Вжиття заходів забезпечення позову буде мати наслідком, лише, збереження існуючого становища до розгляду даної справи по суті та не зумовить фактичного вирішення спору по суті. А у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ч.9 ст. 158 ЦПК України).

Керуючись ст. ст.149,150,151,153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження:

квартири АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта 101), що належить на праві приватної власності 2/3 частки ОСОБА_1 та 1/3 частки ОСОБА_2 ;

земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер :15:010:0083, що знаходиться по АДРЕСА_1 , та належить на праві приватної власності в частках ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ;

земельної ділянки площею 0,0155 га, кадастровий номер :15:010:0098, що знаходиться по АДРЕСА_1 та належить на праві приватної власності в частках ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

У задоволенні заяви в іншій частині відмовити.

Копію ухвали надіслати негайно для виконання до Управління адміністративних послуг Полтавської міської ради, а також особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний термін.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Роз`яснити, що суд може за вмотивованим клопотанням учасника справи скасувати заходи забезпечення позову; допустити заміну одного заходу забезпечення позову іншим.

Строк пред`явлення ухвали до виконання - три роки.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Співвідповідач: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_6 .

Співвідповідач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_6 .

Третя особа: Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Мєдвєдєва Валентина Іванівна, РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: 36014, м. Полтава, вул. Соборності, 49.

Третя особа: Департамент з питань реєстрації Полтавської міської ради, , адреса місцезнаходження юридичної особи: 36000, м. Полтава, вул. Соборності, буд. 36.

Суддя І.М. Михайлова