КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 08 серпня 2024 року про передачу справи на розгляд іншого суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 08.08.2024 позовну заяву направлено на розгляд за підсудністю до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області (а.с. 17).

Постановляючи вказану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що вказана позовна заява подана з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності), а зазначена цивільна справа не підсудна Голосіївському районному суду м. Києва, оскільки відповідачка не має зареєстрованого місця проживання на території Голосіївського району м. Києва.

У зв`язку з зазначеним, суд першої інстанції дійшов висновку, що на виконання ч. 1 ст. 27 ЦПК України позовна заява мала бути подана за зареєстрованим місцем проживання відповідачки ОСОБА_2 до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, якому на підставі розпорядження ВССУ від 02.09.2014 № 27/0/38-14 визначена підсудність справ Кіровського районного суду м. Донецька.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення процесуального права та неповне встановлення обставин, що мають значення для справи, просить ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Так, в обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не взяв до уваги фактичне перебування відповідачки у Польщі, а позивача у Голосіївському районі м. Києва, та прийняв помилкове рішення про направлення справи для розгляду до Красноармійського суду Донецької області, виходячи з того, що початкове місце реєстрації відповідачки було у м. Донецьку.

Зазначає, що позовна заява була подана ним до Голосіївського районного суду м. Києва за його місцем реєстрації і знаходження, виходячи з територіального підсудності справи за вибором позивача відповідно до положень ст. 28 ЦПК України, оскільки відповідачка перебуває за межами України, а вихати за місцем проживання відповідачки він не може за станом здоров`я та відсутністю коштів. З цих же причин позивач не має змоги виїжджати до Красноармійського суду Донецької області для участі у судових засіданнях.

При цьому, вказує, що вони з відповідачкою погодили розгляд справи про розлучення по місцю проживанню і реєстрації позивача у м. Києві, що підтверджується письмовою згодою відповідачки, копія якої додана до апеляційної скарги (а.с. 26-28).

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зокрема, щодо передачі справи на розгляд іншого суду, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Як передбачено ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, справу розглянуто апеляційним судом відповідно до ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Так, згідно з положеннями ч. 1 с. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до загальних правил, встановлених ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , справу необхідно передати за підсудністю до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області, якому на підставі розпорядження ВССУ від 02.09.2014 № 27/0/38-14 визначена підсудність справ Кіровського районного суду м. Донецька.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Так, як встановлено судом першої інстанції та вбачається з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру від 08.08. 2024 за № 729241 ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, відомостей щодо реєстрації відповідача ОСОБА_2 , як внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_2 , до позовної заяви позивачем не додано.

У свою чергу, відповідно до положень ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

При цьому, розпорядженням Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ від 02.09.2014 року № 2710/38-14 "Про визначення територіальної підсудності справи" встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції", на підставі подань Державної судової адміністрації України на зміну територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним та апеляційним судам (вх. № 913/0/1-14 від 29.08.2014 року, вх. № 10027/0/30-14 від 01.09.2014 року), визначено територіальну підсудність, зокрема Кіровським районним судом м. Донецька за Красноармійським міськрайонним судом Донецької області.

Таким чином, встановивши, що місце реєстрації відповідачки не відноситься до території Голосіївського району м. Києва, суд першої інстанції дійшов правильного та обґрунтованого висновку про передачу справи за підсудністю до Красноармійського міськрайонного судом Донецької області.

Щодо посилань апелянта на те, що даний позов подано ним до суду за своїм місцем проживання, що відповідає положенням ч. 2 ст. 28 ЦПК України, слід зазначити наступне.

Так, відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть предявлятися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоровя чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що позивач не може за станом здоров`я чи інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідачки, (в даному випадку місце дислокації суду).

Також, слід зауважити, що позивач не позбавлений можливості брати участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції або шляхом подання до суду письмових пояснень та заяв.

Посилання апленянта на домовленість подружжя про можливість розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, що підтверджується відповідною згодою відповідачки, доданою до апеляційної скарги, колегія суддів відхиляє адже долучаючи до матеріалів справи нові докази, позивачем не надано докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду вищевикладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а ухвали суду - без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 372, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 08 серпня 2024 року про передачу справи на розгляд іншого суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова