КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/3078/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Євграфової Є. П. (суддя-доповідач), Писаної Т. О., Гаращенка Д. Р.,

розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Малахової Віри Олексіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 ,

на ухвалу Печерського районного суду міста Києва

від 23 вересня 2024 року

у цивільній справі № 757/27374/24-ц Печерського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2 ,

третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської РДА у місті Києві

про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 12 вересня 2024 року справу передано для розгляду за підсудністю до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська.

В апеляційній скарзі адвокат Малахова В. О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зазначає, що звертаючись із позовом про стягнення пені за прострочення сплати аліментів та позбавлення батьківських прав до Печерського районного суду міста Києва позивач керувався положеннями статті 28 ЦПК України («Підсудність справ за вибором позивача»), у якій, зокрема, зазначено, що позови про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Крім того, апелянт звертає увагу суду, що розгляд цієї справи за місцем проживання позивача, самої дитини та за місцем перебування третьої особи - органу опіки та піклування буде сприяти встановленню фактичних обставин у справі та економії процесуального часу при розгляді даної справи.

Вказує, що до позовної заяви були додані довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 21.12.2023р. № 3006-; № 3006-, які підтверджують факт проживання позивача ( ОСОБА_1 ) та її доньки ( ОСОБА_3 ) за адресою: АДРЕСА_1 . З огляду на що, вважає, що суд першої інстанції помилково вважав адресу АДРЕСА_1 незареєстрованим фактичним місцем проживання, та дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для подачі позову за виробом позивача в порядку ст. 28 ЦПК України. При цьому стверджує, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування особи при визначенні підсудності розгляду справи.

За приписами ч.2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд до іншого суду розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, що підтверджується звітом про доставку копії ухвали про відкриття апеляційного провадження до електронного суду адвоката Малахової В. О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , третій особі: Служба у справах дітей та сім`ї Печерської РДА у місті Києві та направленням на поштову адресу відповідача ОСОБА_2 .

Учасники справи не скористались правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах апеляційного оскарження та дійшла наступних висновків.

Передаючи справу за підсудністю до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з отриманих Печерським районним судом міста Києва в порядку ч. 9 ст. 187 ЦПК України відомостей з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що є територіальною юрисдикцією Вугледарського міського суду Донецької області. Оскільки розпорядженням Верховного Суду від 08.04.2022 № 17/0/9-22 територіальна підсудність судових справ Вугледарського міського суду Донецької області змінена на Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська, суд дійшов висновку, що справа не підсудна Печерському районному суду міста Києва, у зв`язку з чим її необхідно передати за підсудністю до суду за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до загального правила закріпленого частиною 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Право альтернативної підсудності закріплено у ст. 28 ЦПК України.

Так, ч. 1 ст. 28 ЦПК України визначено, що позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Даний перелік не містить вимог про позбавлення батьківських прав, й ураховуючи, й не зважаючи на те, що така вимога поєднана із вимогою про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, розгляд справи віднесено до територіальної юрисдикції суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування саме відповідача.

Водночас передаючи справу на розгляду до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, суд не звернув уваги на наступне.

Згідно з ч. ч. 6-10 ст. 187 ЦПК України, у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду.

Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

На виконання наведених норм процесуального права судом було здійснено запит щодо визначення реєстрації місця проживання відповідача.

Як вбачається з відповіді на запит суду № 790508 від 17.09.2024, отриманої з Єдиного державного демографічного реєстру, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Вважаючи адресу реєстрації відповідача встановленою, суд першої інстанції не врахував, що адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) відповідача знаходиться на тимчасово окупованій Російською Федерацією території й відповідач, відповідно до положень пункту 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання. Відомості про адресу задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), що знаходиться на територіях, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації, вносяться до реєстру територіальної громади, яка здійснила відповідну реєстраційну дію за межами таких територій.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» центральний орган виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну відповідає за забезпечення формування та ведення Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб.

Згідно з п. 5 Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509(зі змінами), з метою обліку внутрішньо переміщених осіб уповноважений орган веде Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб, держателем якої є Мінсоцполітики.

Отже, отримавши інформацію про місце реєстрації відповідача на тимчасово окупованій території, суд не врахував, що відповідач, без зняття з реєстрації за вказаною адресою може мати інше зареєстроване місце проживання, відомості про яке має містити Єдина інформаційна база даних про внутрішньо переміщених осіб.

Дотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) у такому випадку вимагає отримання у Міністерства соціальної політики України актуальної з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, адже запроваджені законодавцем заходи спрямовані на те, щоб належно встановити місце проживання учасника справи та й повідомити про перебування спору на вирішенні суду з метою забезпечення їх участі у відправленні правосуддя.

06 грудня 2024 року Київський апеляційний суд зобов`язав Міністерство соціальної політики України надати суду інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщеної особи інформацію щодо:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ,

а саме: - загальні відомості про особу (прізвище, ім`я, по батькові, громадянство, дата і місце народження, стать);

- відомості про реєстраційний номер облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають про це відмітку в паспорті або які не є громадянами України);

- дані про останнє зареєстроване та фактичне місце проживання/ перебування внутрішньо переміщеної особи на території, де виникли обставини, зазначені у статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»;

- дані про фактичне місце проживання особи на дату звернення;

- адреса, за якою із внутрішньо переміщеною особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та номер телефону;

- у разі наявності відомості про смерть внутрішньо переміщеної особи або визнання її безвісно відсутньою.

24 грудня 2024 року до Київського апеляційного суду на електронну пошту надійшов лист від Міністерства соціальної політики України на виконання ухвали від 06 грудня 2024 року у справі № 757/27374/24/24-ц про надання відомостей суду з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених особі повідомляє інформацію станом на 19 грудня 2025 року, а саме те, що ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 ( а.с. 75).

Оскільки, судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано дані про реєстрацію місця проживання відповідача, висновок про передачу справи на розгляд до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, є передчасним, адже відповідач, зареєстрований як внутрішньо-переміщена особа у Синельниківському районі Дніпропетровської області, й вказане порушення не може бути усунуте апеляційним судом.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з позицією ЄСПЛ основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечено можливість звернутися до суду для вирішення певного питання і держава не повинна чинити правових чи практичних перешкод для здійснення цього права.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Оскільки порушення судом першої інстанції норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, така ухвала підлягає скасуванню з підстав визначених п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Малахової Віри Олексіївни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 ,задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 23 вересня 2024 року скасувати, направити справу для продовження розгляду до Печерського районного суду міста Києва.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Є. П. Євграфова

Т. О. Писана

Д. Р. Гаращенко