КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/9619/2025 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

секретар Тіткова І.Ю.,

розглянувши апеляційні скарги ОСОБА_1 та адвоката Новак Наталії Юріївни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , на рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року та додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання,-

в с т а н о в и в:

В листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Зазначала, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 , який був розірваний рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2011 року. Від шлюбу вони мають повнолітню дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка з вересня 2024 року навчається у Державному торговельно-економічному університеті за спеціальністю «Туризм і рекреація» за освітньою програмою «Міжнародний туризм» за освітнім ступенем бакалавра за денною формою навчання. Загальна вартість навчання становить 152 000,00 грн. При цьому ОСОБА_3 проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. ОСОБА_2 ухиляється від надання утримання їх спільній повнолітній дочці у добровільному порядку. ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дочкою двадцяти трьохрічного віку.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , на період навчання в розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 листопада 2024 року, але не більш ніж до закінчення навчання або досягнення нею двадцяти трьох років. У задоволенні інших вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В березні 2025 року представник ОСОБА_2 подав заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21 000,00 грн. Додатковим рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року заяву представника ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Не погоджуючись із вказаним рішенням та додатковим рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дочкою двадцяти трьох річного віку, а також скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення. Посилається на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне встановлення обставин, що мають значення для справи. Мотивувальна частина судового рішення не містить жодного правового обґрунтування зробленого судом висновку про часткове задоволення позову. Суд першої інстанції безпідставно вважав доведеним, що на утриманні у ОСОБА_2 перебуває його непрацездатна мати та дружина, яка тимчасово не працює і у зв`язку з цим зменшив розмір аліментів, які підлягають стягненню на дочку. Суд першої інстанції не врахував стан здоров`я дитини, вартість її навчання, стан здоров`я ОСОБА_2 та його майновий стан. Суд помилково стягнув з неї на користь відповідача витрати на правничу допомогу, не врахувавши, що спір виник саме внаслідок ухилення від утримання дочки самого відповідача.

Представник ОСОБА_2 також подав апеляційну скаргу на рішення та додаткове рішення суду першої інстанції. Просить змінити рішення суду першої інстанції та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період навчання в розмірі 1/25 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 листопада 2024 року до 30 червня 2028 року, але не більш ніж до закінчення навчання або досягнення нею двадцяти трьох років. Просить змінити додаткове рішення суду першої інстанції та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22500,00 грн.. В іншій частині додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Згідно довідки Державного торговельно-економічного університету від 13 листопада 2024 року, строк навчання ОСОБА_3 визначений до червня 2028 року, а тому суд першої інстанції мав зазначити про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_3 з 21 листопада 2024 року по 30 червня 2028 року, але не більше ніж до закінчення нею навчання або досягнення віку 23 років. Суд жодним чином не обґрунтував розмір присуджених до стягнення аліментів, який, виходячи з наявних в матеріалах доказів заробітку ОСОБА_2 , становить більше 8 500,00 грн. на місяць. Документально підтверджено, що розмір витрат на навчання дочки становить 38 000,00 грн. на рік, тобто, 3 166,67 грн. на місяць. Суд мав врахувати можливість утримання доньки і позивачкою, оскільки згідно вимог ст.ст. 198, 199 СК України обов`язок утримувати своїх повнолітніх дочку, сина покладений на обох батьків у рівних долях. ОСОБА_2 вважає, що з нього підлягали стягненню аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі прожиткового мінімуму працездатних осіб, а саме, 3 028,00 грн., що становить 1/25 частину його доходу. Вважає також, що суд неправильно визначив розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають відшкодуванню ОСОБА_2 , оскільки відповідно до наданих суду доказів загальна вартість наданої йому правової допомоги в суді першої інстанції становить 22 500,00 грн.

В апеляційній інстанції ОСОБА_1 , і представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу та просять її задовольнити.

Третя особа ОСОБА_3 просить відхилити апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 і задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_1 .

Вислухавши пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та додаткового рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20 липня 2011 року.

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають повнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до договору про навчання №ФТБ24-242-БДр/51 від 10 серпня 2024 року, укладеного ОСОБА_3 , ОСОБА_1 як законним представником, та Державним торгівельно-економічним університетом, ОСОБА_3 було зараховано на навчання на перший курс для здобуття вищої освіти у 2024 році, за спеціальністю 242 «Туризм і рекреація» за освітньою програмою «Міжнародний туризм», за освітнім ступенем бакалавр, за денною формою навчання. Згідно умов договору фінансування навчання здійснюється за рахунок коштів фізичних осіб (а.с. 7 т. 1).

Згідно із додатковим договором №2649 д/6к-2024 від 13 серпня 2024 року до Договору про навчання №ФТБ24-242-БДр/51 від 10 серпня 2024 року загальна вартість освітньої послуги складає 152 000, 00 грн. (а.с. 8-9 т. 1).

Згідно довідки Державного торгівельно-економічного університету №33/24 1259 від 13 листопада 2024 року ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету технологій та бізнесу Державного торгівельно-економічного університету, термін закінчення навчання за навчальним планом здобувача вищої освіти освітнього ступеня «бакалавр» червень 2028 року.

ОСОБА_1 порушила питання про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дочкою двадцяти трьох річного віку.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд першої інстанції частково задовольнив позовні вимоги, стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , на період навчання в розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 листопада 2024 року.

Відповідно до положень ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Частиною 3 ст. 199 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

За ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після набуття повноліття продовжила навчання у Державному торгівельно-економічному університеті тає студенткою денної форми навчання факультету технологій та бізнесу. Вона проживає разом з своєю матір`ю - позивачкою ОСОБА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, проходив службу у Службі безпеки України, середній розмір його грошового забезпечення у 2024 році склав 86 248,40 грн. Відтак відповідач, має можливість надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці. Суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , на період навчання.

Колегія суддів погоджується із визначеним судом розміром аліментів, які підлягають стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 .

Суд стягнув з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, з урахуванням стану здоров`я ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , доводів останнього щодо перебування на його утриманні матері та дружини, розміру його доходів.

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на безпідставність врахування судом факту перебування на утриманні у відповідача його матері та дружини, неврахування судом стану здоров`я дочки. ОСОБА_1 не доведено, що визначений судом розмір аліментів є недостатнім для забезпечення потреб дочки у зв`язку з її навчанням, з урахуванням також і доходів відповідача.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи представника ОСОБА_2 про необхідність визначення розміру аліментів на утримання повнолітньої дочки на рівні прожиткового мінімуму, оскільки ним не доведено, що такий розмір аліментів є достатнім. Визначений законодавством розмір прожиткового мінімуму не є сумою, яка забезпечує повністю всі потреби людини. Визначаючи розмір аліментів, суд має враховувати майновий стан платника аліментів, стан його здоров`я, вік та стан здоров`я дитини, її потреби, реальний рівець цін та послуги та товари, а також інші обставини, які мають значення.

Разом з тим, зазначаючи у рішенні про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 щомісячно, починаючи з 21 листопада 2024 року, але не більш ніж до закінчення навчання або досягнення нею двадцяти трьох років, суд першої інстанції не врахував, що згідно довідки Державного торгівельно-економічного університету №33/24 1259 від 13 листопада 2024 року строк навчання ОСОБА_3 визначений до червня 2028 року. Відтак, у резолютивній частині рішення суд мав зазначити про стягнення аліментів по 30 червня 2028 року.

Колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника ОСОБА_2 про відшкодування витрат на правничу допомогу та стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 8000,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Предметом спору в даній справі є позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За наслідком розгляду позовних вимог ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення аліментів. При цьому у справах про стягнення аліментів позивач визначає розмір аліментів, який на його думку є необхідним для забезпечення потреб дитини, натомість визначення аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, належить до прерогативи суду.

Крім того, позов про стягнення аліментів заявлений ОСОБА_1 не у власних інтересах, а в інтересах повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відтак, стягнення судом першої інстанції з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в меншому за заявлений нею розмір, не є достатньою підставою для стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесених судових витрат на правничу допомогу.

Враховуючи викладене, рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року підлягає зміні в частині визначення періоду стягнення аліментів, шляхом зазначення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, починаючи з 21 листопада 2024 року і по 30 червня 2028 року. В іншій частині рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року підлягає залишенню без змін.

Додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та адвоката Новак Наталії Юріївни, яка діє від імені та в інтересах ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року змінити в частині визначення періоду стягнення аліментів, шляхом зазначення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/10 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на період навчання, починаючи з 21 листопада 2024 року і по 30 червня 2028 року.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду міста Києва від 19 лютого 2025 року залишити без змін.

Додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 10 березня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 18 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.