Справа № 214/8521/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі :

головуючого судді - Сіденка С. І.,

за участю секретаря судового засідання Розстальної К. В.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача адвоката Мартинової Н. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатну дружину,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 28.12.1994 між сторонами по справі укладено шлюб. Відповідач добровільно не надає їй матеріальну допомогу, а вона не може працювати через стан свого здоров`я. Джерел доходу, крім пенсійних виплат, розмір яких становить 3132,00 грн., позивач не має. Позивачу відомо, що відповідач працює, стягнень по виконавчих документах не має. З наведених підстав позивач ОСОБА_1 просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її утримання, як непрацездатної дружини у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів.

Ухвалою від 24.10.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а. с. 25).

Заперечуючи проти позовних вимог, представник відповідача у відзиві на позовну заяву вказує, що відповідач не працює, інших доходів, крім пенсійних виплат не має. Крім того відповідач ОСОБА_2 несе додаткові витрати, що пов`язані з погашенням заборгованостей за комунальні послуги. Також відповідач має постійну потребу в обстеженні та дороговартісному лікуванні. Звертає увагу суду, що позивачем не надано жодних доказів, які підтверджують понесення позивачем витрат на своє лікування. Оскільки відповідач є непрацездатною особою, враховуючи його матеріальне становище та життєві обставини, вважає, що відсутні підстави для задоволення позову (а. с. 35 - 36).

У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву.

З наданих сторонами по справі пояснень у судовому засіданні також слідує, що вони проживають окремо, кожен у своєму житлі, що належить їм на праві власності, між ними склалися неприязні стосунки, шлюб має формальний характер. Під час розгляду справи сторони, надаючи пояснення, допустили взаємні звинувачення один одного щодо особистісних відносини між ними.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти позову, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони про справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.12.1994, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а. с. 5).

Відповідно до довідки про стан здоров`я від 15.08.2024 Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги №4» ОСОБА_1 перебуває на обліку у сімейного лікаря з діагнозом дифузний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст., супутні: остеоартроз, безкам`яний холецестит (а. с. 6).

Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 перебувала на стаціонарному лікуванні у період з 24.12.2023 по 01.01.2024 (а. с. 11 - 12).

Сума пенсії позивача ОСОБА_1 за період з 01.04.2024 по 30.09.2024 становить 18792,00 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 773729 від 27.09.2024, виданою ГУ ПФУ в Дніпропетровській області (а. с. 19).

Сума пенсії відповідача ОСОБА_1 за період з 01.10.2023 по 31.10.2024 становить 102961,46 грн., що підтверджується довідкою про доходи № 773729 від 18.11.2024 (а. с. 40).

Відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу відповідач ОСОБА_2 з березня 2023 року іншого доходу не отримує (а. с. 42).

Відповідно до наданих відповідачем медичних документів останньому діагностовано катаракту незрілу, ВМД суха форма лівого ока, зріла катаракта правого ока. У зв`язку з лікуванням відповідач 09.10.2024 поніс витрати у розмірі 14650,00 грн. (а. с. 43 - 50).

За положеннями ч. 2 ст. 75 СК України Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно із ч. 3 ст. 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Частину четверту статті 75 СК України визнано такою, що не відповідає Конституції України (є неконституційною), згідно з Рішенням Конституційного Суду № 1-р/2024 від 29.10.2024 «Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом».

Однією із умов закону стосовно надання права на утримання дружини є змога чоловіка таку матеріальну допомогу надавати.

Постановою Верховного Суду України від 28.02.2018 року у справі №130/2233/15-ц зазначено, що тягар доказування можливості платника надавати матеріальну допомогу покладається на позивача.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачкою не надано суду доказів, які підтверджували б, що вона несе витрати на лікування та відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Разом з тим відповідачем доведено понесення ним додаткових витрат на своє лікування.

Аналіз норм СК України свідчить, що істотною умовою виникнення права одного із подружжя на утримання є відсутність зловживання правом з її боку. Форми такого зловживання визначені у частині першій статті 83 СК України, згідно з якою рішенням суду може бути позбавлено одного з подружжя права на утримання або обмежено його строком, якщо:

1) подружжя перебувало в шлюбних відносинах нетривалий час;

2) непрацездатність того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, виникла в результаті вчинення ним умисного кримінального правопорушення;

3) непрацездатність або тяжка хвороба того з подружжя, хто потребує матеріальної допомоги, була прихована від другого з подружжя при реєстрації шлюбу;

4) одержувач аліментів свідомо поставив себе у становище такого, що потребує матеріальної допомоги.

Таким чином, за умови відсутності зловживань, визначених у частині першій статті 83 СК України, або передумов обмеження права одного із подружжя на утримання з боку іншого подружжя, непрацездатне подружжя має право на матеріальну допомогу в сенсі статті 75 СК України.

Судом враховується, що відповідно до ст. ст. 1, 26 Закону України „Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" непрацездатними громадянами є особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку: чоловіки 60 років, жінки 55 років.

За обставинами даної справи позивач досягла 72-річного віку, відповідач 70-річного віку та в силу норм Закону України „Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" є непрацездатними.

Позивачкою не надано суду доказів, які підтверджували б, що вона несе витрати на лікування та відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Разом з тим відповідачем доведено понесення ним додаткових витрат на своє лікування.

За обставинами даної справи стягнення аліментів з відповідача, який є непрацездатною особою в силу свого віку та несе витрати на своє лікування, що останнім доведено, є неможливим.

Факт непрацездатності позивача за встановлених судом обставин не є підставою для стягнення аліментів з позивача.

При ухваленні рішення, суд також приймає до уваги, що кожна з сторін по справі забезпечена власним житлом, що ними в судовому засіданні визнано та не оспорюється.

Виходячи з вищевказаних норм закону та наданих сторонами доказів, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі. Інші доводи учасників сторін не спростовують висновків суду по даній справі.

Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 141,137, 211, 263-265, 280-284, 353, ч.1 ст. 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23 квітня 2025 року.

Суддя Сіденко С. І.