Справа №623/1402/20
Провадження № 2-р/638/3/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м.Харків

Суддя Дзержинського районного суду м.Харкова Теслікова І.І., перевіривши заяву Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області про роз`яснення рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 травня 2020 року у справі №623/1402/20, -

встановив:

До Дзержинського районного суду м.Харкова надійшла вказана заява Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області про роз?яснення рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 травня 2020 року у справі №623/1402/20 про роз?яснення строку на який призначено опікуна над недієздатною, оскільки рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова №766 про визнання ОСОБА_1 недієздатною датоване 29.05.1997 - до набрання чинності змін до ст.300 ЦПК України.

На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 листопада 2024 року, вищевказана заява надійшла у провадження судді Дзержинського районного суду м.Харкова Аркатової К.В.

Ні підставі розпорядження керівника апарату Дзержинського районного суду від 02 квітня 2025 року щодо повторного автоматизованого розподілу справи та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 квітня 2025 року вищевказана справа про адміністративне правопорушення, надійшла у провадження судді Дзержинського районного суду м.Харкова Теслікової І.І.

Вивчивши матеріали заяви вважаю, що її необхідно повернути заявника без розгляду з наступних підстав.

Одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода у наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 129 Конституції України).

Як визначено у ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч. 2ст. 12 ЦПК України).

Крім того, згідно з п. 4 ч.5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У п. 9 ч. 3ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, установлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції».

Статтею першою Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Загальні вимоги до форми та змісту письмової заяви, клопотання, заперечення визначено у ст.183 ЦПК України.

Згідно ч. 1 цієї статті будь-яка письмова заява, клопотання, заперечення повинні містити:

1) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) особи, яка подає заяву чи клопотання або заперечення проти них, її місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України);

2) найменування суду, до якого вона подається;

3) номер справи, прізвище та ініціали судді (суддів), якщо заява (клопотання, заперечення) подається після постановлення ухвали про відкриття провадження у справі;

4) зміст питання, яке має бути розглянуто судом, та прохання заявника;

5) підстави заяви (клопотання, заперечення);

6) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви (клопотання, заперечення);

7) інші відомості, що вимагаються цим Кодексом.

Розділ VI ЦПК України врегульовує процесуальні питання, пов`язані з виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), як заключного етапу у процесі реалізації захисту цивільних прав.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до ст. 182 ЦПК України при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань. Заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі. У випадках, визначених цим Кодексом, заяви і клопотання подаються тільки в письмовій формі. Заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли цим Кодексом такий порядок не встановлено - він встановлюється судом.

Таким чином, якщо законом визначений порядок для вчинення певних дій, такий порядок в силу вимог вітчизняного та Європейського законодавства повинен дисциплінувати осіб, що звертаються до суду, оскільки право на суд не є абсолютним.

Як вбачається з поданої заяви, заявником не надано будь-яких доказів на підтвердження направлення копії заяви сторонам у справі. Відомості щодо виконання такої вимоги процесуального закону у тексті заяви також відсутні.

Також суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч.1ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до суду заяви про роз?яснення судового рішення поданої юридичною особою у розмірі 0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, судовий збір за подання до суду заяви про роз?яснення судового рішення поданої юридичною особою станом на 01 січня 2025 року становить 1514.00 грн., тож заявником не надано документа про сплату судового збору за подання заяви про роз?яснення судового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 ЦПК України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

З огляду на відсутність доказів направлення заявником заяви про роз?яснення рішення та доказів сплати судового збору, суд вважає, що заява підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Керуючись ст.2,12,158,182,183,258-261 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву Головного управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області про роз`яснення рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 12 травня 2020 року у справі №623/1402/20- повернути без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів в порядку ч. 2 ст.261, ст.354 ЦПК України.

Суддя І.І.Теслікова