Справа № 521/5555/25
Номер провадження № 4-с/521/43/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м. Одеса

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Бобуйка І.А.,

секретаря судового засідання Шелкопляс В.В.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Одесі скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця, суб`єкт оскарження: державний виконавець Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), боржник: ОСОБА_2 ,-

В С Т А Н О В И В :

07.04.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, на дії (бездіяльність) державного виконавця, у якій просив суд: визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Малоги Дмитра Андрійовича про повернення виконавчого документа стягувачу від 26 березня 2025 року за виконавчим провадження №71470109 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів.

07.04.2025 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями Малиновського районного суду м. Одеси, справу розподілено судді Малиновського районного суду м. Одеси Бобуйку І.А.

ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, разом із скаргою надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, скаргу просив задовольнити.

Державний виконавець Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Малога Д.А. до судового засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив.

ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомив.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень ст.447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

За частиною першою ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Судом встановлено, що заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2022 року по справі № 521/1546/22 позовну заяву ОСОБА_1 до ТДВ «Міжнародна страхова компанія» та ОСОБА_2 про стягнення шкоди внаслідок ДТП було задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 різницю заподіяної шкоди внаслідок ДТП та страховою сумою у розмірі 83 399 гривень 03 копійок.

На підставі заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси було виконавчий лист, який було направлено на виконання до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса). 04 квітня 2023 року державним виконавцем Малогою Дмитром Андрійовичем було винесено про постанову про відкриття виконавчого провадження № 71470109 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів у розмірі 83 399 гривень 03 копійок. Стягувача було повідомлено державним виконавцем, що у виконавчому листі відсутня дата народження ОСОБА_2 , що унеможливлює ідентифікацію особи та подальше виконання заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси.

Судом встановлено, що протягом тривалого часу державним виконавцем не здійснювалось жодних дій в межах виконавчого проведження, у зв`язку з чим стягувачем було направлено заява з проханням надати інформацію щодо вчинених виконавчих дій. Однак, державним виконавцем Малогою Д.А. відповіді надано не було.

24 березня 2025 року ОСОБА_1 подав начальнику Хаджибейського ВДВС у місті Одесі скаргу на дії (бездіяльність) державного виконавця в якій просив зобов?язати державного виконавця вчинити дії задля виконання рішення суду за виконавчим листом від 18.01.2023 року.

У зв`язку з чим державним виконавцем 26 березня 2025 року було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, посилаючись на те, що під час проведення виконавчих дій, боржника та майна, належному йому, на яке можлива звернути стягнення виявлено не було, неможливо однозначно ідентифікувати фізичну

Суд зазначає, що відсутність у виконавчому листі відомостей про дату народження боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків та його паспортні дані не є обов?язковою підставою для повернення державним виконавцем виконавчих документів без прийняття до виконання і не позбавляє виконавця скористатися своїм правом та отримати таку інформацію у відповідних установах.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, розглянувши 22 серпня 2018 року цивільну справу № 471/283/17 (провадження №61-331св18) за скаргами на бездіяльність державного виконавця Братського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та в постанові Верховного Суду від 27 грудня 2018 року у справі № 469/1357/1бц (провадження №61-32698св18), прийнятій колегією суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду.

Згідно ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Суд зазначає, що відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження. Головним завданням виконавчого провадження є правильне і своєчасне виконання судового рішення. За умови відсутності у виконавчому листі окремих персональних даних у виконавця є можливість направити запит до відповідних державних органів для отримання цієї інформації. Повернення виконавчого документа через відсутність у виконавчому листі даних про особу має ознаки формальності, оскільки у виконавця під час виконання судового рішення не виникає проблем із отриманням такої інформації з баз даних і реєстрів. Саме тому судова практика складається таким чином, щоб судове рішення було виконано якомога швидше.

Суд зазначає, що посилання державного виконавця на те, що неможливо ідентифікувати особу боржника - є неспроможною, оскільки в межах виконавчого провадження не було здійснено належних заходів для встановлення необхідної інформації для ідентифікації

Із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що за весь час (2 роки) державний виконавець Малога Д.А. здійснив два запити, а саме: до Державної податкової служби України - 04.04.2023 року та до Державного реєстру актів цивільного стану громадян - 26 березня 2025 року. Тобто неможливо стверджувати, що державним виконавцем в рамках виконавчого провадження було вчинено достатньо дій для встановлення ідентифікації особи боржника, щоб в подальшому виносити постанову про повернення виконавчого листа стягувачу.

Належним доказом вжиття усіх передбачених Законом заходів з примусового виконання рішення суду, що свідчить про повноту виконавчих дій, є повне виконання рішення суду. Невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, свідчить про неповноту виконавчих дій, що є недопустимим з огляду на положення статті 129-1 Конституції України щодо обов?язковості судових рішень.

Оскільки примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка зобов?язана вживати передбачених Законом України «Про виконавче провадження» заходів щодо примусового виконання рішень, державний виконавець діяв із порушенням вказаного Закону, при цьому прийняв неправомірне рішення про повернення виконавчого листа.

Аналогічний правовий висновок було викладено у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №619/562/18.

Отже, суд зазначає, що з огляду на всі обставини виконавчого провадження, вбачається бездіяльність державного виконавця протягом всього часу, після чого виноситься постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, що є неправомірним рішенням, тож така постанова, яка перешкоджає подальшому належному виконанню заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси, підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.450 ЦПК України, Скарга розглядається у двадцятиденний строк з дня прийняття її до розгляду у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Якщо суд встановить, що особа, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються, звільнена з посади (не здійснює відповідну діяльність), він залучає до участі в справі посадову особу, до компетенції якої належить вирішення питання про усунення порушення права чи свободи заявника.

Згідно ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 1, 6, 34, 39 42 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 15-16, 263, 447 - 453 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) державного виконавця, суб`єкт оскарження: державний виконавець Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), боржник: ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Хаджибейського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Малоги Дмитра Андрійовича про повернення виконавчого документа стягувачу від 26 березня 2025 року за виконавчим провадження №71470109 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 коштів.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк, з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Бобуйок І.А.