Справа № 214/2238/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 квітня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Фастовець Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою та просить суд встановити факт того, що померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 є її чоловіком, посилаючись на розбіжності в правильності написанні їх прізвищ та неможливістю у зв`язку з цим перейти на інший вид пенсії по втраті годувальника. В обґрунтування вимог заявником зазначено, що вона є пенсіонером за віком та перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного Фонду в Дніпропетровській області. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 19 грудня 2024 року вона звернулась із заявою про переведення її з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника. Однак рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 31 січня 2025 року їй було відмовлено у переході пенсії у зв`язку з наявністю різниці у їх прізвищі: згідно її паспортних даних, її прізвище значиться як « ОСОБА_1 », а чоловіка згідно свідоцтва про його смерть як « ОСОБА_2». Указані неточності виникли через неправильний переклад їх прізвищ з російської мови на українську при отриманні паспортів громадян України, тому з метою можливості переходу на пенсію чоловіка, просить задовольнити вимоги.

Ухвалою суду від 20 березня 2025 року прийнято до розгляду заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження, призначено по справі судове засідання.

У судове засідання учасники процесу не з`явилися.

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на заявлених вимогах наполягає.

Представники заінтересованих осіб Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області Онищук Т.В. та Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області Рикіна Ю.І. звернулися до суду із заявами про розгляд справи за їх відсутності за наявними у справі письмовими доказами.

Ураховуючи вимоги частини першої статті 223 ЦПК України та частини другої статті 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу на підставі наявних у справі доказів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, оскільки сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце цього засідання, їх неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Як установлено судом та підтверджується письмовими доказами, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 10 жовтня 1980 року зареєстрували шлюб у Центрально-Міському відділ РАЦСу м. Кривого Рогу, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу, заповненого російською мовою (а.с. 8 - копія свідоцтва).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер (а.с. 7 - копія свідоцтва).

Відповідно до змісту частин першої та другої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті … осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, … - незалежно від тривалості страхового стажу. Непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії (частина 3 статті 45 Закону № 1058-IV).

Згідно пункту 2.3 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Також надаються такі документи:документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;

ОСОБА_1 звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перехід з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак отримала рішення № 43 про відмову в перерахунку пенсії від 30 січня 2025 року, оскільки згідно паспортних даних заявниця зазначена як ОСОБА_1 , згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 17.12.2024, чоловік вказаний як ОСОБА_2 , а тому зробити перехід на пенсію померлого годувальника не має підстав (а.с. 13 - копія рішення).

Так, з практики лінгвістичних експертиз відомі непоодинокі випадки некоректної документальної фіксації особових імен або імен по батькові, прізвищ під впливом російської вимови та фонетичних говіркових особливостей в ситуації контактного білінгвізму, відхилення орфографічних норм і правил і принципів міжмовного перетворення і зумовлені ситуацією контактного білінгвізму.

У паспорті заявниці ОСОБА_1 , виданого 30 листопада 2000 року міститься штамп органів РАЦСу про укладення 10 жовтня 1980 року шлюбу з ОСОБА_2 (а.с.10 - корпія паспорту), аналогічна відмітка містилася за життя у виданому 30 листопада 2000 паспорті ОСОБА_2 про укладення шлюбу із заявником (а.с. 12 - копія паспорта).

Указані неточності в прізвищах заявниці та її чоловіка при видачі їм паспортів громадян України у листопаді 2020 року допущено внаслідок службової недбалості та неправильного перекладу особистих даних з російської мови (мову заповнення офіційних документів на час видачі первинних документів) на українську мову (мову офіційних документів на час видачі паспортів громадян України).

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Стосунки між подружжям не є родинними.

Виходячи з вимог Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням.

Таким чином, подружжя вважається сім`єю, однак чоловік є членом сім`ї, а не родичем, оскільки родинні відносини засновані на кровних узах, а тому факт родинних відносин між чоловіком і дружиною встановленню в судовому порядку не підлягає.

Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 30 липня 2018 року у справі №737/120/18.

Разом з тим, згідно частини другої статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).

Положеннями частини першої статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Тому аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, приймаючи до уваги факт підтвердження шлюбних відносин між заявницею ОСОБА_1 та померлим ОСОБА_2 , оскільки розбіжності у написанні їх з померлим чоловіком прізвищ іншим шляхом виправити неможливо, що позбавляє заявницю належним чином захистити свої права на пенсійне забезпечення та претендувати на перерахунок (призначення) пенсії по втраті годувальника, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог.

Судові витрати відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України не відшкодовуються.

Керуючись статями 10, 12, 13, 81, 141, 263, 265, 315 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - повністю.

Установити факт, що має юридичне значення, а саме факт того, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про учасників справи:

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, ,місце знаходження за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 26.

Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, ,місце знаходження за адресою: Одеська область, м. Одеса, вул. Канатна, буд. 83.

Повне рішення складено 22 квітня 2025 р.

Суддя А.В. Ткаченко