Справа № 296/2454/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 квітня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі: головуючого судді Шкирі В.М., за участі секретаря судового засідання Сейко Л.В., представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Сможук-Семенюк Г.П., відповідача ОСОБА_2 , розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей, - ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 з позовом про стягнення додаткових витрат на 2 дітей щомісячно - 9000,00 гривень, а саме по 4500,00 грн на кожну дитину .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що вона та відповідач з 24.07.2010 року по 15.07.2017 перебували у шлюбі від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилося двоє дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

20.07.2017 року Богунським районним судом м.Житомира було ухвалено рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання двох малолітніх дітей у сумі по 1100 гривень на дитину, які наразі носять не регулярний характер та періодично утворюється заборгованість.

Участь у незапланованих додаткових витратах на лікування дітей, оздоровлення, відпочинок, розвиток їх здібностей відповідач не приймає, що змусило позивачку звернутися до суду. Позивач вказує, що нею щомісячно оплачуєтьс інтернет, мобільний зв`язок, медичне обслуговування, комунальні послуги та витрати на костюми для танців, репетитора з англійської мови для дітей. .

Також позивачка зазначає, що аліменти, які Відповідач періодично сплачує на утримання дітей, ніяким чином не покривають витрати, які позивачка самостійно змушена нести на утримання спільних з відповідачем дітей.

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Сможук-Семенюк Г.П. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, оскільки позивач не в змозі самостійно утримувати дітей.

07.04.2025 відповідачем був поданий відзив на позовну заяву в якомувказано, що відповідач частково погоджується з необхідністю додаткових виплат на утримання дітей у розмірах, визначених ним на підставі доказів, доданих позивачем до позовної заяви.

В судовому засіданні відповідач визнав позовні вимоги частково, а саме, що він має сплатити 50 відсотків від витрат на лікування дітей в сумі 6078,00 грн.

Щодо інших витрат то вказує, що вони не відносяться до додаткових та мають покриватися аліментами, а тому він не має їх сплачувати. Так щодо витрат на англійську мову то відсутні докази, що це витрати саме на дітей оскільки нема договору, окрім того мати дітей не погоджувала з ним необхідністьвивчення мов з репититором, оскільки позивач сама викладач іноземної мови як і бабуся дітей. Страхові поліси також придбані без погодження з ним, виключно за ініціативою позивача, тільки з позову він дізнався що вони є. Доказів до є витрати на зайняття хореографією нема, бо діти відвідують заклад безкоштовно. Щодо витрат на поїдку за кордон то його просили надати дозвіл на виїзд дітей, він його надав, проте, що це потребує витрат його не повідомляли.

Крім того відповідач посилається на той факт, що від другого шлюбу у нього також є двоє неповнолітніх дітей, які відвідують танці та він сплачує за ці послуги 3500,00 грн. Дружина Відповідача тимчасово не працює, перебуває на його утриманні, отже він не може сплачувати більше.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

З 24.07.2010 року сторони перебували у шлюбі, який був зареєстрований 24 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №9657.

Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 15.05.2017 року шлюб сторін розірвано.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 20.07.2017 року вирішено, стягувати з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дітей у розмірі 1100 грн. на кожну дитину, щомісячно починаючи з 20.05.2017 і до досягнення повноліття дітей.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є учасницями хореографічного колективу "Фантазія", що діє при КЗ "Палац культури" Житомирської міської ради (а.с.12-13)

ОСОБА_1 щомісячно сплачує по 3360,00 грн Мовній школі онлайн (а.с.14-24)

ОСОБА_3 згідно консультативних висновків від 04.02.2025 та 11.10.2023 потребує постійних окулярів та лінз (а.с.26-27)

Згідно чеку ТОВ "Інтероко" придбано лінзи та розчин вартістю 2278,80 грн (а.с.25)

ОСОБА_6 згідно довідки лікаря ортодонта від 07.02.205 знаходиться на ортодантичному лікуванні задопомогою функціональних апаратів: преортодонтичний трейнер -К та наступний LM 55 (а.с.28)

11.02.2025 придбано в ФОП Мілінчук лікувальний LM актив вартістю 3800,00 грн про що надано чек (а.с.29)

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 придбано о страхові поліси №100884174 та №100884180 відповідно на період з 07.08.2022 по 07.08.2037, вартістю 1736,00 грн за рік (а.с.30,31) .

Згідно платіжних інструкцій від 28.10.2024 та 21.09.2024 ОСОБА_1 сплатила ПрАТ МЕТЛАЙФ 13298,00 грн та 13478 грн відповідно, що сумврно26776,00 нре (а.с.32-33)

За послуги ТОВ "НЕТ-СІТІ" та ОСОБА_9 сплатила 3720,00 грн (а.с.34--46)

За комунальні послуги ОСОБА_1 сплатила за 2024 рік - 30157,00 грн, про що свідчать квитанції (а.с.47-93)

За мобільний зв`язок ОСОБА_1 сплатила за 2024 рік - 5960 грн, про що свідчать квитанції (а.с.94-121).

19.06.2024 року ОСОБА_2 надав дозвіл на виїзд дітей до Болгарії в супроводі їх матері - ОСОБА_1 (а.с.122) згідно штампів в паспорті позивача вона здійснювала у 2024 році віїзд за межі державного кордону України (а.с.123-124)

Таким чином суд встановив, що між сторонами існує спір з приводу додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей, що регулюється нормами Сімейного кодексу України.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України).

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України).

Судом встановлено, що сторони мають двох неповнолітніх дітей, на утримання яких з відповідача на користь позивача стягуються аліменти за рішенням суду в твердій грошовій сумі по 1100,00 грн .

Вказані обставини ніким не оспорюються, а тому не потребують доказуванню в силу положень ч.1 ст.82 ЦПК України якою передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Спірним є лише те чи несе позивач додаткові витрати на дітей, які відповідач має відшкодовувати.

Частиною 2 статті 51 Конституції України та статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 року № 789-XII(дата набуття чинності для України: 27.09.1991 року) держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Таким чином на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими.

Відповідно до вимог ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також з той батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду,з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Предметом доказування в справах даної категорії є наявність особливих обставин для понесення додаткових витрат, інших істотних обставин. Спір між батьками щодо розміру додаткових витрат може бути вирішено судом.

У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до ст. 185 СК України до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Додаткові витрати на утримання дитини мають бути викликані особливими обставинами.

У зв`язку із особливими обставинами (розвиток здібностей дитини, тяжка хвороба, каліцтво дитини, тощо) потрібні значні додаткові витрати, тому розмір додаткових витрат, що стягується, повинен визначатися залежно від дійсно понесених або передбачуваних витрат.

Участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батьків незалежно від сплати ним аліментів. Чинним законодавством не передбачена можливість повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору.

Аналіз відповідних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами. Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні.

До таких правових висновків дійшов Верховний Суд України у постанові від 13.09.2017 по справі № 6-1489цс17 та від 08 травня 2018 року у справі № 272/118/17.

У постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 320/383/19 КЦС ВС зробив висновок, що додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно.

Як встановлено судом, як на одну з підстав своїх позовних вимог щодо понесення додаткових витрат на утримання дітей сторін , позивач посилається на те, що:

- згідно консультативного висновку лікаря ЛЮКСОПТИКИ Закшевська Ірина має бінокулярний характер зору та потребує контактних лінз та окулярів для далини (а.с.26-27) та 04.02.2025 було придбано рекомендовані лінзи та краплі на суму 2278,80 грн (а.с.25)

- згідно довідки лікаря ортодонта від 07.02.2025 ОСОБА_6 знаходиться ортодонтичному лікуванні за допомогою меофункціональних апаратіа та їй необхідно придбати LM-55 (а.c.28) та 11.02.2025 придбано лікувальним LM актив вартістю 3800,00 гн (а.с.29)

Відтак, суд вважає доведеними витрати на офтольмологічне та стоматологічне лікування дітей сторін на загальну суму 6078,80 грн, що було викликано особливими обставинами.

Отже, половину цих витрат відповідач має відшкодувати позивачеві, що становить 3039,40 грн

Одночасно щодо решти позовних вимог, то суд приходить до переконання, що такі не доведені належними, достатніми та достовірними доказами з огляду на наступне.

Позивач покликається на те, що нею були понесені додаткові витрати на оплату мовної школи онлайн в сумі 36960,00 грн. Проте, що ці витрати стосуються саме дітей сторін та є вкрай їм необхідними не доведено ні позивачем ні його представником під час розгляду справи по суті.

Оплата житлово - комунальних послуг також не відноситься до додаткових витрат на дитину, вони мають охоплюватися аліментами на утримання дітей.

Це ж стосується і оплат інтернету та мобільного зв`язку, оскільки не доведено, що вони є вкрай необхідними.

Витрати на оплату страхових полісів дітей є виключно ініціативою позивача, доказів, що вони погоджувалися між батьками дітей матеріали справи не містять.

Суд вкотре звертає увагу, що саме сторна позивача має довести суду, що витрати були необхідними чи зумовлювалися за спільним волевиявленням батьків.

Отже відповідно до наданих доказів у справі позивачем доведено суду, що нею було витрачено додаткові витрати на дітей зокрема їх лікування на загальну суму 6078,80 коп., половина яких становить 3039,40 коп та саме ця сума має бути стягнута одноразово з відповідача на користь позивача.

В іншій частині вимог слід відмовити, оскільки не доведено необхідність щомісячного стягнення з відповідача на користь позивача додаткових витрат на дітей.

Згідно з п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідач позов визнала то стягненню з неї підлягає 50% від сплаченого судового збору.

При зверненні до суду позивач не сплачував судовий збір оскільки він звільнений від його сплати в силу положень п.3 ч.1 ст.5 Закону "України "Про судовий збір".

Отже необхідно стягнути з відповідача судовий збір в сумі 605,60 грн (50% від суми, що підлягала сплаті) на користь держави оскільки він визнав позов в тій частині в якій його і задоволено судом

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 206, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей - задовільнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ) одноразово, додаткові витрати на дітей - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в сумі 3039 (три тисячі тридцять дев`ять) гривень 40 копійок.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користьдержави судовий збір в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 копійок

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. М. Шкиря