Справа №333/7685/24
Провадження №2/333/569/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді Круглікової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Майсака А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом

за позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично мешкає: АДРЕСА_2

до відповідача: Мелітопольської міської ради Запорізької області, пр. Соборний, буд. 164, м. Запоріжжя, 69107

про визнання права власності,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Мелітопольської міської ради Запорізької області (далі Мелітопольська МР) про визнання права власності на житловий будинок. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі договору купівлі-продажу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрованого на Мелітопольській товарній біржі від 22.11.1999, позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: домоволодіння АДРЕСА_1 . З метою реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позивач 04.04.2024 звернувся до державного реєстратора. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 07.05.2024 № 73005330 відмовлено у реєстрації права власності на вказаний будинок з тих підстав, що державна реєстрація права власності на нерухоме майно на нерухоме майно за вказаною адресою була проведена Мелітопольским бюро технічної інвентаризації 02.12.1999 та у зв`язку з розташуванням паперових архівних БТІ на окупованій території відсутня можливість отримання відомостей про зареєстровані права від суб`єкта, який провів державну реєстрацію прав, що виникли та зареєстровані на паперових носіях до 2013 року. Таким чином, у позивача відсутня можливість отримати відомості про зареєстроване право власності на нерухоме майно, які зберігались в архіві Мелітопольського міжміського бюро технічної інвентаризації. З цих підстав, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав.

В судові засідання позивач та представник позивача не з`явились, причини неявки суд не повідомили, будь-яких заяв на адресу суду не надходило.

Представник відповідача до зали судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву до матеріалів справи не надано.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом встановлено, що 22.11.1999 між ОСОБА_2 (Продавець) та ОСОБА_1 (Покупець) укладено договір купівлі-продажу, на виконання умов п. 1 якого Продавець продав, а Покупець купив домоволодіння під АДРЕСА_1 .

Право власності на вказане вище домоволодіння зареєстровано 02.12.1999 в Бюро технічної інвентаризації м. Мелітополя за реєстровим № 8473, про що свідчить штамп на договорі купівлі-проджау від 22.11.1999.

Згідно з технічним паспортом на домоволодіння під АДРЕСА_1 , позивач є власником вказаного домоволодіння.

Рішенням державного реєстратору прав на нерухоме майно виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 07.05.2024 № 73005330 відмовлено ОСОБА_1 у проведенні реєстраційних дій щодо нерухомого майна за адресою: житловий будинок АДРЕСА_1 , оскільки архівні інвентаризаційні справи на об`єкт нерухомості перебувають у м. Мелітополі, яке перебуває в окупації.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності:

1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобов`язальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобов`язальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобов`язального права);

2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності

Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Наприклад, позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа.

Тобто, стаття 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Водночас, позивачем у позові про визнання права власності є особа, яка вже є власником.

З огляду на викладене, наявними в матеріалах цієї справи доказами підтверджується, що позивач є власником нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, отримати довідку про реєстрацію права власності на нерухоме майно, станом на 01.01.2013, згідно з архівних даних ОСОБА_1 позбавлений можливості, оскільки архівні інвентаризаційні справи на об`єкти нерухомості, які перебувають у м. Мелітополі, знаходяться на час розгляду цієї справи на території м. Мелітополь, яке перебуває в окупації.

У зв`язку з чим, позивач позбавлений можливості зареєструвати своє право власності на вказане домоволодіння в установленому законом порядку та повною мірою реалізовувати свої повноваження, як власник майна.

З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи №333/7685/24 докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача про визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будтнок загальною площею 52,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 є обґрунтованими, підтвердженими зібраними у справі доказами, а тому задовольняються судом повністю.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; фактично мешкає: АДРЕСА_2 ) право власності на житловий будинок, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 52,1 кв.м., житловою площею 29,2 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя А.В.Круглікова