УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 686/10922/24

провадження № 61-3863ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. 0. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана Сисак Світланою Петрівною , на ухвалу Хмельницького апеляційного суду по справі від 21 лютого 2025 року у складі колегії суддів: Костенка А. М., Гринчука Р. С., Спірідонової Т. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про стягнення сплачених коштів, визнання кредитора таким, що втратив право вимоги, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що у квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті» (далі - ТОВ «Компанія Дасті»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») про стягнення сплачених коштів, визнання кредитора таким, що втратив право вимоги, стягнення моральної шкоди.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду в складі судді Палінчака О. М., позов задоволено частково. Визнано ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» таким, що втратило право вимоги за кредитним договором № 5394516/N від 19 серпня 2014 року, укладеним між ПАТ «Імексбанк» та ОСОБА_1 . Стягнуто з ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Компанія Дасті» в дохід держави 1211,20 грн судового збору, тобто по 605,60 грн з кожного. В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено. Дата складання повного тексту рішення 14 жовтня 2024 року.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 31 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Сисак С. П. на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2024 року залишено без руху, надано строк до 10 днів з дня вручення копії ухвали для подачі клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших поважних причин для його поновлення, а також для подання доказів надсилання копії апеляційної скарги з додатками для інших учасників справи.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 20 січня 2025 року, продовжено представнику ОСОБА_1 - адвокату Сисак С. П. строк для усунення недоліків, вказаний в ухвалі Хмельницького апеляційного суду від 31 грудня 2024 року, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення цієї ухвали та запропоновано адвокату Сисак С. П. надати докази щодо технічного збою та неотримання нею копії судового рішення, саме 17 жовтня 2024 року та неможливості користуватися електронним кабінетом адвоката у період з 18 жовтня 2024 року до 18 листопада 2024 року.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 07 лютого 2025 року, продовжено представнику ОСОБА_1 - адвокату Сисак С. П. строк для усунення недоліків, вказаний в ухвалі Хмельницького апеляційного суду від 20 січня 2025 року, який не може перевищувати 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду по справі від 21 лютого 2025 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Сисак С. П. на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2024 року відмовлено.

Судове рішення мотивоване тим, що:

ОСОБА_1 не погодився із заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 01 жовтня 2024 року подав через свого представника - адвоката Сисак С. П. апеляційну скаргу, поза межами строку на апеляційне оскарження;

як встановлено судом апеляційної інстанції, представник ОСОБА_1 - адвокат Сисак С. П. отримала копію оскаржуваного рішення суду в електронному кабінеті 17 жовтня 2024 року, а з 18 жовтня 2024 року, розпочався 30-денний строк для подачі апеляційної скарги, з моменту отримання рішення суду і останнім днем подачі апеляційної скарги є 18 листопада 2024 року;

апеляційна скарга, сформована в електронному суді - 25 грудня 2024 року, а 26 грудня 2024 року зареєстрована судом апеляційної інстанції;

залишаючи без руху апеляційну скаргу, суд прийшов до висновку про пропуск строку на апеляційне оскарження, оскільки доводи представника ОСОБА_1 - адвоката Сисак С. П. про технічні несправності роботи системи «Електронний Суд», некоректної роботи електронного суду в період з 18 жовтня 2024 року по 18 листопада 2024 року та неможливості подачі апеляційної скарги у встановлений процесуальним законом строк, визнано недоведеними. Запропоновано адвокату Сисак С. П. надати докази щодо технічного збою та неотримання нею копії судового рішення, саме 17 жовтня 2024 року та неможливості користуватися електронним кабінетом адвоката у період з 18 жовтня 2024 року до 18 листопада 2024 року;

згідно листа ДУ «Інформаційні судові системи», наданого у відповідь на запит адвоката Сисак С. П., вбачається, що судове рішення у справі № 686/10922/24 від 01 жовтня 2024 року на електронний кабінет представника позивача Сисак С. П. в системі «Електронний суд» надійшло 17 жовтня 2024 року о 17:51;

відтак виходячи з положень статті 358 ЦПК України вбачаються підстави для відмови у відкритті апеляційного провадження.

У березні 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, яка підписана представником Сисак С. П. на ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 21 лютого 2025 року, в якій просив скасувати ухвалу суду, справу направити для відкриття провадження у справі.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

копія рішення від 01 жовтня 2024 року не надсилалась засобами поштового зв`язку позивачу та представнику позивача, а вручена особисто позивачу ОСОБА_1 у канцелярії суду 25 листопада 2024 року, про що є розписка, яка міститься в матеріалах справи, а також, відмітка в рішенні. Також, повний текст рішення не надходив представнику позивача через систему «Електронний суд», в роботі якого часто виникають складнощі та помилки. Відтак, отримати повний текст рішення раніше не виявилось можливим, а періодичні несправності в роботі системи «Електронний суд» стали перешкодою для подачі апеляційної скарги відразу після отримання рішення суду;

представник позивача неодноразово звертався до суду з проханням надати копію рішення по справі, але на той час повідомлялось, що рішення відсутнє. У строк з 18 листопада 2024 року представником не виявилось можливим отримати копію рішення суду у канцелярії суду через тривалу хворобу, яка мала місце з початку листопада 2024 року, але до медичного закладу представник звернулась у грудні 2024 року через значне навантаження в роботі, що підтверджується відповідною випискою медичного закладу;

на її запит до ДУ «Інформаційні судові системи» було отримано відповідь, яка не відображає всі питання, поставлені у запиті. Але зазначено, що відповідно до інформації, що міститься в базі даних підсистеми «Електронний суд», документ було направлено. Стосовно некоректної роботи системи або кабінету користувача, інформації не надано;

всі зазначені обставини вважає поважними та такими, що спричинили складнощі у своєчасному звернені позивача до суду з апеляційною скаргою, однак, вони не мають стати перешкодою для захисту його прав, оскільки виникли з незалежних від позивача та представника обставин;

однак, суд апеляційної інстанції не прийняв жоден з наданих доказів, які підтверджували перешкоди у своєчасному отриманні представником позивача рішення суду, чим порушено право сторони на оскарження рішення, чим обмежено йому доступ до правосудді, не зважаючи на ті обставини, що апеляційну скаргу подано у тридцятиденний строк з момент його отримання стороною по справі.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

Європейський суд з прав людини неодноразово зауважував, що: «вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження» (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року);

«саме до повноважень національних судів належить вирішувати питання про будь-яке поновлення строку на апеляційне оскарження, такі повноваження не є необмеженими. Національні суди зобов`язані навести підстави. У кожній справі суди мають перевірити, чи можуть підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження виправдати втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує свободу розсуду судів щодо часу або підстав для поновлення строків (OSOVSKA AND OTHERS v. UKRAINE, № 2075/13, 19306/13, 28131/13, 21478/14, 56107/14, § 27 - 29, ЄСПЛ, від 28 червня 2018 року);

Провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи (частина третя статті 3 ЦПК України).

Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 354 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу частина друга статті (частини друга, третя статті 354 ЦПК України).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

Можливість поновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості (див., зокрема, пункти 74, 75 постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2024 року в справі № 752/8449/20 (провадження № 61-15447св23)).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 грудня 2021 року в справі № 592/6701/19 (провадження № 61-15286св20) зазначено, що «суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України). Наведені вимоги процесуального закону унеможливлюють відкриття апеляційного провадження та апеляційний перегляд справи до вирішення питання щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційний суд встановив, що: представник ОСОБА_1 - адвокат Сисак С. П. отримала копію оскаржуваного рішення суду в електронному кабінеті 17 жовтня 2024 року, апеляційна скарга, сформована в електронному суді - 25 грудня 2024 року, а 26 грудня 2024 року зареєстрована судом апеляційної інстанції.

В клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження представник ОСОБА_1 - адвокат Сисак С. П. посилалась на те, що повний текст рішення не надсилався позивачу засобами поштового зв`язку, не надходив представнику позивача через систему «Електронний суд», у строк з 18 листопада 2024 року представником не виявилось можливим отримати копію рішення суду у канцелярії суду через тривалу хворобу, яка мала місце з початку листопада 2024 року, але до медичного закладу представник звернулась у грудні 2024 року через значне навантаження в роботі, що підтверджується відповідною випискою медичного закладу.

Зазначені обставини спростовуються змістом листа ДУ «Інформаційні судові системи», наданого у відповідь на запит адвоката Сисак С. П.

За таких обставин, встановивши, що відсутні поважні причини для поновлення строку суд апеляційної інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

Посилання в касаційній скарзі на те, що судове рішення не було направлено засобами поштового зв`язку не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки відповідно до частини третьої статті 272 ЦПК України у разі проголошення в судовому засіданні скороченого рішення суд надсилає учасникам справи копію повного судового рішення протягом двох днів з дня його складення в електронній формі у порядку, встановленому законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Днем вручення судового рішення є, в тому числі: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи (частина шоста статті 272 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги про те, що апеляційна скарга була подана до суду апеляційної інстанції до спливу тридцятиденного строку з дня отримання копії судового рішення, що є безумовною підставою для поновлення строку, необгрунтоване, оскільки Сисак С. П. отримала копію оскаржуваного рішення суду в електронному кабінеті 17 жовтня 2024 року, а апеляційна скарга, сформована в електронному суді лише 25 грудня 2024 року.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Керуючись статтями 260, 390, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка підписана Сисак Світланою Петрівною , на ухвалу Хмельницького апеляційного суду по справі від 21 лютого 2025 року у складі колегії суддів: Костенка А. М., Гринчука Р. С., Спірідонової Т. В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про стягнення сплачених коштів, визнання кредитора таким, що втратив право вимоги, стягнення моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат