Справа № 756/541/25
Провадження № 2-о/756/163/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ткач М.М.,

присяжних - Груця Н.П., Кривуца А.О.,

за участі секретаря судового засідання - Тагієва Р.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі у м. Києві у порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки і піклування Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки,

УСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Оболонського районного суду міста Києва з вищезазначеною заявою, в якій просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та встановити опіку над ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначивши її опікуном.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 23.01.2025 прийнято до розгляду та відкрито окреме провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки і піклування Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки.

Заявник ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась.

Уповноважений представник Органу опіки і піклування Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явився. При цьому, 10.04.2025 до суду від представника Органу опіки і піклування Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації - Павлової Л.Л. надійшла заява, в якій просила здійснити розгляд справи без її участі.

Представник особи, щодо якої розглядається справа ОСОБА_2 - адвокат Бураго М.Д. у судове засідання не з`явилася. При цьому, 10.04.2025 подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як вбачається з копії витягу рішення виконавчого комітету Мінської районної ради народних депутатів №303 від 13.07.1987, заінтересованій особі ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 було призначено опікуна - бабусю ОСОБА_3 , 1927 року народження, яка є матір`ю заявника.

За таких обставин, як зазначає ОСОБА_1 вона є тіткою ОСОБА_2 .

Відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Важливою складовою сімейного життя є право жити разом, щоб сімейні стосунки могли нормально розвиватись, а члени сім`ї могли спілкуватись одне з одним. Поняття сімейного життя є автономним. Відповідь на питання, існує чи ні сімейне життя, залежить переважно від факту реального існування у дійсності тісних особистих зв`язків та стосунків.

Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України).

Сімейний кодекс України регулює зокрема сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини, між бабою, дідом, прабабою, прадідом та внуками, правнуками, рідними братами та сестрами, мачухою, вітчимом та падчеркою, пасинком, між іншими членами сім`ї, визначеними у ньому. Водночас, Сімейний кодекс України не регулює сімейні відносини між двоюрідними братами та сестрами, тіткою, дядьком та племінницею, племінником і між іншими родичами за походженням (стаття 2 СК України).

Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї» членами сім`ї є, зокрема особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах та утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Отже, законодавством не передбачено вичерпного переліку членів сім`ї та визначено критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання.

Кодекс законів про працю України передбачає, що близькими родичами чи свояками є батьки, подружжя, брати, сестри, діти, а також батьки, брати, сестри і діти подружжя(стаття 25-1 КЗпП України).

Положеннями статті 1 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що близькі особи - це члени сім`ї суб`єкта, зазначеного у частині першій статті 3 цього Закону, а також чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний та двоюрідний брати, рідна та двоюрідна сестри, рідний брат та сестра дружини (чоловіка), племінник, племінниця, рідний дядько, рідна тітка, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, зять, невістка, тесть, теща, свекор, свекруха, батько та мати дружини (чоловіка) сина (дочки), усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням зазначеного суб`єкта. Члени сім`ї: особа, яка перебуває у шлюбі із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону, та діти зазначеного суб`єкта до досягнення ними повноліття - незалежно від спільного проживання із суб`єктом; будь-які особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки із суб`єктом, зазначеним у частині першій статті 3 цього Закону (крім осіб, взаємні права та обов`язки яких не мають характеру сімейних), у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

У рішенні Конституційного Суду України зазначається, що поняття «близькі родичі» міститься у Кримінально-процесуальному кодексі України.

Пунктом 1 частини першої статті 3 КПК України («Визначення основних термінів») визначено, що близькі родичі та члени сім`ї - це чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Закон України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» визначає, що близькі родичі - це батьки, дружина (чоловік), діти, рідні брати і сестри, дід, баба, онуки.

Міжнародний стандарт бухгалтерського обліку визначає, що близькими родичами фізичної особи є діти, чоловік (дружина) чи шлюбний партнер особи, діти чоловіка (дружини) чи шлюбного партнера особи, утриманці фізичної особи або її чоловіка (дружини) чи шлюбного партнера.

Медичні норми клінічних випробувань визначають, що близькі родичі - чоловік (дружина), батьки, діти, рідні брати і сестри.

Отож, член сім`ї (у сімейно-правовому аспекті) - це особа, яка має тісний правовий зв`язок із сім`єю, що ґрунтується на шлюбі, спорідненні, усиновленні, інших формах влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, характеризується спільністю життя та інтересів, наявністю взаємних прав і обов`язків, передбачених сімейним законодавством.

Як убачається, заявник ОСОБА_1 є тіткою ОСОБА_2 , тому не є близьким родичем у розумінні вищенаведених вимог законодавства.

Належних доказів спільного проживання та ведення господарства ОСОБА_1 з ОСОБА_2 заявником не надано.

Встановлення обставин сумісного проживання заявника та особи, яку він просить визнати недієздатною, та встановлення їх сімейних відносин можливо лише за рішенням суду, дослідивши докази на їх підтвердження.

При цьому, з позовом про встановлення юридичного факту родинних відносин або проживання однією сім`єю з особою, щодо якої вирішується питання про встановлення опіки - ОСОБА_2 заявник ОСОБА_1 не зверталася.

Відтак, враховуючи, що заявник ОСОБА_1 не є близьким родичем ОСОБА_2 відповідно до норм законодавства та у справі відсутні докази на підтвердження того, що вона є членом її сім`ї, суд дійшов висновку, що заявник ОСОБА_1 не наділена правом подання заяви про визнання ОСОБА_2 недієздатною, відтак, у суду відсутні підстави для її розгляду.

Подібні висновки викладені Верховним Судом у постанові від 11 червня 2019 року у справі № 130/2391/18 (провадження №61-1307св19), у постанові від 31 березня 2020 року у справі № 205/4245/17 (провадження № 61-17628св19), у постанові від 25 лютого 2025 року у справі № 459/1313/24 (провадження № 61-16430св24).

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Оскільки питання про залишення заяви про визнання особи недієздатною без розгляду, поданої особою, яка не може виступати заявником у даній категорії справ не врегульовано чинним ЦПК України, суд при розгляді даної заяви застосовує аналогію закону з залишенням позову без розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позов подано особою, яка не має цивільної процесуальної дієздатності.

Беручи до уваги, що заява про визнання особи недієздатною, подана особою, яка не може виступати заявником у даній категорії справ, суд дійшов висновку про залишення заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки і піклування Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20 січня 2022 року у справі № 752/24219/20 та від 28 лютого 2024 року у справі № 372/3474/21(провадження № 61-16349св23).

При цьому, суд звертає увагу, що таке судове рішення не є перешкодою для звернення до суду з відповідною заявою належного суб`єкта звернення відповідно до частини третьої статті 296 ЦПК України (членами сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги).

Суд враховує позицію ЄСПЛ, сформовану, зокрема, у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01, пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00, пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04, пункт 58), за якою принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що в рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належно зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (див. рішення в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), пункт 29).

Керуючись статтями 257, 260, 263, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Орган опіки і піклування Оболонської районної у місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_2 , про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її ппідписання.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не був вручений у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М. М. Ткач

Присяжні Н.П. Груця

А. О. Кривуца