Справа №:755/5056/25
Провадження №: 2-о/755/320/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" квітня 2025 р. Суддя Дніпровського районного суду міста Києва Хромова О.О., перевіривши матеріали цивільної справи окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки, призначення опікуна.

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2025 року заяву залишено без руху та надано заявникові строк для усунення недоліків - три дні з дня отримання копії ухвали шляхом подання до суду документа про сплату судового збору у встановленому законом розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а також оригіналу подання органу опіки та піклування про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною фізичною особою, у разі ухвалення судом рішення, а також доказів того, що заявник звертався з приводу цього питання до органу опіки та піклування.

На виконання вимог статей 2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» ухвалу про залишення заяви без руху від 11 квітня 2025 року внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень, а тому позивач у вільному доступі мав можливість ознайомитись з її змістом.

Частиною п`ятою статті 272 ЦПК України передбачено, що учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відомостей про наявність електронного кабінету у заявника ОСОБА_1 не встановлено.

За заявою учасника справи копія повного судового рішення вручається йому під розписку безпосередньо в суді (частина четверта статті 272 ЦПК України).

Відповідно до пункту 1 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку;

Відповідно до розписки, що міститься в матеріалах справи, копію ухвали про залишення заяви без руху ОСОБА_1 отримав особисто 14 квітня 2025 року, про що проставив особистий підпис.

16 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав до суду заяву на усунення недоліків, до якої долучив квитанцію про сплату судового збору від 03 березня 2025 року № 9371-4410-0073-7543, а також зазначив, що у наданні відповідного подання органом опіки та піклування йому відмовлено, оскільки подання висновку даного органу щодо кандидатів в опікуни здійснюється виключно після відкриття провадження у справі та призначення психіатричної експертизи. Доказів звернення до органів опіки та піклування не долучено.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

До заяви ОСОБА_1 додано платіжну інструкцію від 03 березня 2025 року № 9371-4410-0073-7453 про сплату судового збору у сумі 605,60 грн на рахунок UA0026005, одержувач платежу - ГУК у м. Києві/Дніпров.р-н/22030101.

Згідно із частинами першою та другою статті 9 Закону України «Про судовий збір» судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд вчинив перевірку зарахування судового збору у розмірі 605,60 грн, сплаченого відповідно до платіжної інструкції від 03 березня 2025 року № 9371-4410-0073-7453 до Державного бюджету України.

При перевірці зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України судом з`ясовано, що станом на 11 квітня 2025 року інформація про зарахування коштів за платіжною інструкцією від 03 березня 2025 року № 9371-4410-0073-7453 про сплату судового збору у справі

№ 755/5056/25 за подання заяви окремого провадження відсутня.

До поданої заяви про усунення недоліків заяви ОСОБА_1 повторно додано платіжну інструкцію від 03 березня 2025 року № 9371-4410-0073-7453 про сплату судового збору у сумі

605,60 грн. Водночас, підтвердження (довідки) органу Державної казначейської служби України про зарахування судового збору у розмірі 605,60 грн відповідно до платіжної інструкції від 03 березня

2025 року № 9371-4410-0073-7453 до спеціального фонду цього бюджету, заявником не надано.

Судом повторно вчинено перевірку зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України за допомогою комп`ютерної програми документообігу суду «Д-3».

Однак, станом на дату постановлення цієї ухвали відомостей про зарахування судового збору у сумі 605,60 грн, сплаченого відповідно до платіжної інструкції від 03 березня 2025 року № 9371-4410-0073-7453, до спеціального фонду Державного бюджету України не встановлено, підтвердження відсутнє.

При цьому, шляхом моніторингу відомостей відкритого порталу даних «Єдиний державний реєстр судових рішень» встановлено, що 11 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду із заявою про визнання фізичної особи недієздатною, справа

№ 755/4019/25. Через комп`ютерну програму документообігу суду «Д-3» встановлено, що до вказаної позовної заяви позивачем також додано платіжну інструкцію від 03 березня 2025 року № 9371-4410-0073-7453 про сплату судового збору у сумі 605,60 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 березня 2025 року по справі

№ 755/4019/25 заяву ОСОБА_1 на підставі пункту 7 частини четвертої статті 185 ЦПК України повернуто суб`єкту звернення.

01 квітня 2025 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою окремого провадження про визнання фізичної особи недієздатною, справа

№ 755/5056/25.

Як уже зазначалося раніше, до поданої вдруге заяви знову додано копію платіжної інструкції від 03 березня 2025 року № 9371-4410-0073-7453 про сплату судового збору в розмірі 605,60 грн.

При цьому, через комп`ютерну програму документообігу суду «Д-3» судом встановлено відсутність підтвердження щодо зарахування судового збору в сумі 605,60 грн, який сплачено відповідно до платіжної інструкції від 03 березня 2025 року № 9371-4410-0073-7453 до спеціального фонду Державного бюджету України.

Верховний Суд в ухвалі від 05 лютого 2024 року по справі № 759/1911/19 вказав: «Додана до касаційної скарги квитанція від 29 грудня 2023 року на суму 3 073,60 грн за подану 05 січня 2024 року касаційну скаргу, яку ухвалою суду касаційної інстанції від 11 січня 2024 року повернуто, не є підставою для його зарахування за подання касаційної скарги 23 січня 2024 року. Оскільки за повторно подану касаційну скаргу судовий збір сплачується на загальних підставах.».

Таким чином, додана до позовної заяви платіжна інструкція від 03 березня 2025 року

№ 9371-4410-0073-7453 про сплату судового збору не може слугувати належним доказом сплати судового збору за подачу заяви від 01 квітня 2025 року по справі № 755/5056/25.

Отже, ОСОБА_1 вимоги ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 11 квітня 2025 року в цій частині не виконав, недоліки заяви не усунув.

Також в ухвалі про залишення заяви без руху суд зазначав про необхідність надання подання органу опіки та піклування про можливість призначення ОСОБА_1 опікуном над недієздатною фізичною особою, у разі ухвалення судом рішення, а також доказів того, що заявник звертався з приводу цього питання до органу опіки та піклування.

У заяві про усунення недоліків ОСОБА_1 зазначив, що органом опіки та піклування відмовлено у наданні такого подання, однак будь-яких доказів звернення до відповідного органу опіки та піклування з приводу необхідності отримання подання щодо можливості його призначення опікуном над недієздатною особою, ОСОБА_1 до заяви не додано.

Суд також враховує, що клопотання про витребування від відповідного органу опіки та піклування подання щодо можливості призначення заявника опікуном над недієздатною особою ОСОБА_1 не заявлено.

Таким чином, ОСОБА_1 вимоги ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від

11 квітня 2025 року в цій частині також не виконав, недоліки заяви не усунув

Вказані недоліки позовної заяви є суттєвими і такими, що перешкоджають відкриттю провадження у справі до їх усунення.

Відповідно до частини дев`ятою статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Тобто, виходячи зі змісту вищенаведених положень ЦПК України, дотримання вимог процесуального законодавства України при пред`явленні заяви до суду є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Із цього приводу прецедентними є рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Таким чином, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із заявою повинен, як дотримуватися норм процесуального законодавства, так і очікувати, що ці норми застосовуються.

Відповідно до вимог частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

В зв`язку з тим, що заявником недоліки, зазначені в ухвалі суду від 11 квітня 2025 року не усунуто, суд приходить до висновку, що заяву слід вважати неподаною та повернути заявнику.

Водночас, суд роз`яснює заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

При цьому, пунктом 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Тому, ОСОБА_1 не позбавлений можливості звернутися із відповідним клопотанням та повернути суму сплаченого судового збору за подання заяви по справі

№ 755/4019/25 за наявності відповідних правових підстав.

На підставі викладеного та керуючись статтями 10, 185, 258-260, 261, 353 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна, - вважати не поданою та повернути суб`єкту звернення.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, з урахуванням викладеного в даній ухвалі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Суддя О.О. Хромова