КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Цалко Д.М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2025 року про відмову у зміні способу і порядку виконання рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просив:

- постановити ухвалу, якою змінити спосіб виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.09.2023 у справі № 761/16918/23 та встановити спосіб і порядок виконання вищезазначеного рішення суду, а саме стягнути з ГУПФУ в м. Києві на користь ОСОБА_1 шляхом здійснення виплати однією сумою, яка не підлягає оподаткуванню, 226183 грн. 08 коп.;

- встановити судовий контроль за виконанням рішення суду та зобов'язати відповідача надати суду письмовий звіт про виконання рішення суду у справі № 761/16918/23.

Заява обгрунтована тим, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 761/16918/23, виданого 22.02.2024 Шевченківським районним судом м. Києва про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 13.12.2019 по 30.06.2021 у відповідності до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 за № 159.

Листом № 18949-17919/М-02/8-2600/24 від 10.05.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві повідомило, що на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.09.2023 у справі № 761/16918/23, Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві було здійснено розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 13.12.2019 по 30.06.2021, розмір якої становить 226183,08 грн. та зазначено, що виплата коштів на виконання рішення суду здійснюється в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Разом з тим, заявник вказував, що станом на 05.02.2025 рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.09.2023 у справі № 761/16918/23 залишається невиконаним, тому на підставі положень ч. 3 ст. 434 ПЦК України звернувся до суду з даною заявою.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.03.2025 у задоволенні заяви відмовлено (т. 1, а.с. 243-246).

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог заяви.

В обгрунтування вимог заяви вказує на неврахування судом першої інстанції того, що на час подання ним заяви про зміну способу виконання рішення суду у лютому 2025 року законодавцем визначена, як самостійна підстава для зміни способу і порядку виконання судового рішення, як невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням, шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна чи грошових виплат.

Зазначає, що посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду, викладені, зокрема у постановах від 07.03.2018 у справі № 456/953/15-а, від 16.07.2020 у справі № 130/2176/17, від 11.11.2020 у справі № 817/628/15 та від 17.02.2021 у справі № 295/16238/14-а є неактуальними та не є застосовними до спірних правовідносин, з огляду на зміни, внесені Законом України від 21.11.2024 № 4094-ІХ до Кодексу адміністративного судочинства України та Цивільно-процесуального кодексу України в частині положень щодо судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних та цивільних справах і зміни способу і порядку їх виконання, якщо рішення суду, яке стосується виплат, не виконане суб'єктом владних повноважень впродовж двох місяців з дати набрання законної сили.

Вказує на неврахування судом першої інстанції того, що ЦК України відносить грошові кошти до майна безвідносно до їх готівкової чи безготівкової форми (т. 2, а.с. 2-13).

Позивач у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не зв'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили.

Разом з тим, судом апеляційної інстанції визнано за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 11.09.2023 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про стягнення компенсації, зумовленої простроченням виплати пенсії задоволено та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити розрахунок та виплату ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 13.12.2019 по 30.06.2021 у відповідності до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159.

Постановою Київського апеляційного суду від 19.04.2024 рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 11.09.2023 залишено без змін.

На примусове виконання рішення суду стягувачу 22.02.2024 видано виконавчий лист, який з 27.02.2024 перебуває на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві та Київській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), виконавче провадження №74267476.

ОСОБА_1 звертався до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із зверненнями щодо виконання рішення суду та виплати коштів, однак листом від 07.08.2024 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило заявника, що рішення виконуються в порядку черговості в межах відповідних бюджетних асигнувань.

Доказів виконання вказаного рішення суду відповідачем матеріали справи не містять.

Так, відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з частиною третьою статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.

У відповідності до положень ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою стягувача є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з боржника суми вартості відповідного майна, крім випадків, коли стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій, вартість майна неможливо визначити або майно відповідно до закону не може оцінюватися.

Вартість майна визначається відповідно до вимог Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні".

Відмовляючи у задоволенні заяви та керуючись висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 07.03.2018 у справі № 456/953/15-а, від 16.07.2020 у справі № 130/2176/17, від 11.11.2020 у справі № 817/628/15 та від 17.02.2021 у справі № 295/16238/14-а, суд першої інстанції виходив з того, що зобов`язання відповідача виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати і стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень певного розміру грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішенні.

При цьому, вказав, що у розумінні положень ч. 3 ст. 435 ЦПК України майном є об'єкти в матеріальній формі, а не грошові кошти, а тому посилання заявника на абзац другий частини третьої статті 435 ЦПК України, як на підставу для задоволення даної заяви, є лише трактуванням вказаної норми на свою користь.

Разом з тим, вказаний висновок суду першої інстанції є помилковим, адже у відповідності до положень глави 13 Цивільного кодексу України гроші є майном безвідносно до їх готівкової чи безготівкої форми.

При цьому, посилання суду першої інстанції на висновки Верховного Суду, викладені, зокрема у постановах від 07.03.2018 у справі № 456/953/15-а, від 16.07.2020 у справі № 130/2176/17, від 11.11.2020 у справі № 817/628/15 та від 17.02.2021 у справі № 295/16238/14-а є неактуальними та не є застосовними до спірних правовідносин, з огляду на зміни, внесені Законом України від 21.11.2024 № 4094-ІХ до Кодексу адміністративного судочинства України та Цивільно-процесуального кодексу України в частині положень щодо судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних та цивільних справах і зміни способу і порядку їх виконання, якщо рішення суду, яке стосується виплат, не виконане суб'єктом владних повноважень впродовж двох місяців з дати набрання законної сили.

Таким чином, оскільки на час подання позивачем заяви про зміну способу виконання рішення суду законодавцем визначена, як самостійна підстава для зміни способу і порядку виконання судового рішення, невиконання боржником судового рішення про зобов`язання вчинити певні дії щодо майна стягувача або майна, присудженого на користь стягувача, протягом двох місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви позивача в частині зміни способу і порядку виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11.09.2023 у справі №761/16918/23 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати за період з 13.12.2019 по 30.06.2021 у розмірі 226183 грн. 08 коп.

Разом з тим, заява позивача в частині встановлення судового контролю за виконанням рішення суду та зобов'язання відповідача надати суду письмовий звіт про виконання рішення суду у справі № 761/16918/23 задоволенню не підлягає, з огляду на передчасність такої вимоги.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи (частини 1, 2 статті 376 ЦПК України).

Таким чином, постановлена судом ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 11 березня 2025 року про відмову у зміні способу і порядку виконання рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов`язання вчинити дії - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_1 про зміні способу і порядку виконання рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Змінити спосіб і порядок виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 вересня 2023 року у справі № 761/16918/23 шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на користь ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати за період з 13 грудня 2019 року по 30 червня 2021 року у розмірі 226183 (двісті двадцять шість тисяч сто вісімдесят три) грн. 08 коп.

В іншій частині вимог заяви - відмовити.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві, , адреса місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська, 16, м. Київ.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 18 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова