КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 755/4777/23 Головуючий у суді першої інстанції - Гаврилова О.В.
Номер провадження № 22-ц/824/7159/2025 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Яворського М.А. (суддя-доповідач), Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

розглянувши цивільну справу в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрестей-Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати та оплати комунальних платежів,-

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2023 року ТОВ «Укрестей-Груп» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати та оплати комунальних платежів, в якому просило суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості, що складає 51 583,44 грн, яка складається з суми орендної плати 29 163,78 грн, оплати комунальних платежів 8 889,78 грн, пені 5 914, 03 грн інфляційних втрат в розмірі 6 699,14 грн і 3% річних в розмірі 916, 17 грн. Та просило судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору покласти на відповідача.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 01 січня 2022 року ТОВ «Укрестей-Груп» уклало із відповідачем договір оренди нежитлового приміщення №49/22-Е від 01 січня 2022 року, відповідно до умов якого Товариство передало в оренду відповідачу нежитлове приміщення - офісне приміщення - 109 кв. м (літера Д, поверх 2, приміщення 2, 3, 4, 5, 7, 8) 155,00 грн з ПДВ за 1 кв. м. площі на місяць.

Розмір місячної орендної плати за користування приміщеннями склав 16 895,00 грн. Окрім орендної плати, відповідно до п.3.3 договору, орендар компенсує орендодавцю вартість спожитої електроенергії та теплової енергії.

01 квітня 2022 року сторони підписали додаткову угоду №1 про розірвання договору з 01 травня 2022 року.

Представник позивача зазначає, що в порушення умов договору оплата відповідачем проводилась невчасно і в неповному обсязі та станом на дату подання позову заборгованість залишається непогашеною.

У зв`язку із виникненням заборгованості, позивачем було направлено акт звіряння взаєморозрахунків по сплаті орендної плати та комунальних послуг, відповідно до яких розмір заборгованості з орендної плати склав 29 163,78 грн, а з оплати комунальних платежів - 8 889,78 грн. Посилаючись на ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано інфляційні втрати та 3% річних.

На підставі викладеного, позивач був вимушений звернутися до суду для вирішення спору у судовому порядку, задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року позов ТОВ «Укрестей-Груп» - задоволено частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Укрестей-груп» заборгованість за договором оренди в розмірі 38 058,04 грн та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1980,25 грн. В іншій частині позову - відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводи своєї апеляційної скарги обґрунтовує тим, що вона не була обізнана про відкриття провадження у справі та призначення справи до розгляду. Наголошує, в матеріалах справи містяться конверти, які повернулися із відміткою «за закінченням терміну зберігання», що не вважається належним повідомленням згідно чинного законодавства. Таким чином, вона була позбавлена можливості скористатися своїми процесуальними правами.

Наголошує, згідно додаткової угоди №1 до Договору оренди від 01 січня 2022 року з 01 травня 2022 року вона повернула орендовані приміщення позивачу, однак не зважаючи на дату припинення дії договору оренди між сторонами, суд першої інстанції у оскаржуваному рішенні зазначає, що станом на 08 грудня 2022 року у неї виникла заборгованість по сплаті орендної плати. Таким чином, суд вказує на наявність заборгованості, не встановлюючи факту виконання нею умов та сум погашення.

Зазначає, судом не було враховано п. 7.1 договору №49/22-Е, відповідно до якого, сторони не відповідають за невиконання або неналежне виконання зобов`язань по даному договору, якщо це є наслідком надзвичайних (форс-мажорних) обставин, а також п. 7.2, яким визначаються підстави надзвичайних (форс-мажорних) обставин, а саме: громадські заворушення, війна та інші не залежні від сторін обставини.

Разом з тим, вказує, відповідно до норм ЦК України, наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Так, звертає увагу суду, у даному випадку має місце удаваний правочин, визначений ст. 235 ЦК України, оскільки між сторонами був укладений договір оренди для приховання іншого правочину - договору зберігання, який насправді був вчинений. Вказує, нею розміщувалося майно саме з метою зберігання, а не наймався офіс для проведення роботи.

Тому, на думку апелянта, судом першої інстанції не було встановлено дійсних правовідносин, що мали місце.

Вказує, рішення суду першої інстанції не містить посилань на те, що її дії є винними.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, 01 січня 2022 року ТОВ «Укрестей-Груп» (орендодавець) уклало із ОСОБА_1 (орендар) договорі оренди нежитлового приміщення № 49/22-Е (надалі - Договір оренди). (а.с. 7-11)

Відповідно до п. 1.1. та п. 1.3. Договору оренди, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування об`єкт оренди: нежитлові приміщення, що розміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , для використання під офісні приміщення. Загальна площа приміщень, що передаються в оренду складає: офісне приміщення - 109,0 м2 (літ. Д, пов. 2, прим. 8, 7, 6, 5, 2). Для забезпечення експлуатації приміщення, орендодавець надає орендарю можливість користування: комунальними послугами (в тому числі послуги з електропостачання, водопостачання та теплової енергії).

На виконання вимог Договору оренди, 01 січня 2022 року нежитлове приміщення передано орендарю, що підтверджується Актом приймання-передачі нежитлового приміщення від 01 січня 2022 року № 49/22-Е. (а.с. 12).

Згідно п. 3.1 Договору оренди, за оренду приміщення орендар сплачує орендодавцю плату з розрахунку: офісне приміщення - 109,0 м2 за ціною 155,00 грн з ПДВ за 1 м2 площі за місяць.

Загальна сума орендної плати разом з ПДВ за місяць складає 16 895 грн (п. 3.2 Договору оренди).

Окрім орендної плати орендар компенсує орендодавцю вартість спожитої електроенергії та теплової енергії. Компенсацію електроенергії здійснюється з розрахунку кількості фактично спожитої електроенергії, визначеної згідно з показниками електричного лічильника встановленого на приміщення орендаря помноженої на чинний тариф (вартість) електроенергії встановленої постановами НКРЕКП на відповідний період (місяць) та помноженої на коефіцієнт обслуговування електричних мереж 1,25. Компенсація вартості теплової енергії здійснюється відповідно до розміру опалювальної орендованої площі із врахуванням коефіцієнту перерахунку зміни розміру нарахувань за теплову енергію та послуги з постачання теплової енергії споживачам розрахованого постачальною організацією. (п. 3.3 Договору оренди).

Відповідно до п. 3.4. Договору оренди, платежі, передбачені п. 3.2, орендар виконує самостійно своїм платіжним дорученням за кожен місяць наперед з оплатою до 10 числа поточного місяця перерахуванням на розрахунковий рахунок орендодавця за виключенням першого платежу в двократному розмірі орендної плати передбаченої п. 3.2 цього договору, який включає в себе плату за перший і останній місяці оренди приміщення за цим договором. Даний платіж проводиться на протязі 10 днів після підписання цього договору. Орендна плата за останній місяць оренди приміщення орендарем сплачується тільки у розмірі , що перевищує суму першого платежу. Платежі передбачені п. 3.3., орендар сплачує протягом 10 календарних днів з моменту передачі орендодавцем відповідного акту та виставлення відповідного рахунку.

Згідно додаткової угоди № 1 до Договору оренди від 01 січня 2022 року № 49/22-Е та акту № 2 приймання-передачі нежитлового приміщення до Договору оренди від 01 січня 2022 року № 49/22-Е, сторони достроково розірвали договір оренди від 01 січня 2022 року № 49/22-Е з 01 травня 2022 року та відповідач повернула орендовані приміщення позивачу. (а.с. 13, 14).

Згідно акту надання послуг від 01 березня 2022 року № 152, компенсація витрат з утримання і обслуговування орендованого майна у лютому 2022 склала 8 889,77 грн разом з ПДВ; згідно акту надання послуг від 30 квітня 2022 № 269 оренда приміщення зг. Договору № 49/22-Е від 01.01.2022 у квітні 2022 року склала 3 379,00 грн разом з ПДВ; згідно акту надання послуг від 28 лютого 2022 року № 114 оренда приміщення зг. Договору № 49/22-Е від 01.01.2022 у лютому 2022 року склала 16 895,00 грн разом з ПДВ. Кожен із зазначених актів підписаний як орендодавцем ТОВ «Укрестей-груп» так і орендарем ОСОБА_1 (а.с. 16, 17, 18).

Таким чином, згідно акту звіряння взаєморозрахунків, відповідач орендну плату за умовами договору сплачував не в повному обсязі, в результаті чого станом на 08 грудня 2022 року у відповідача виникла заборгованість по сплаті орендної плати у розмірі 29 163,78 грн. (а.с. 15).

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, щоз акту звіряння взаєморозрахунків неможливо встановити заборгованість, оскільки в графі «сальдо на 08.12.22» заборгованість складає 29 163,78 грн, а в графі «Обороти» колонка «Дебет» становить 63 758,30 грн, колонка «Кредит» становить 34 594,52 грн. Отже різниця між нарахованою сумою за договором оренди та сплаченою сумою складає 29 163,78 грн.

Таким чином суд прийшов до висновку що вимога позивача про стягнення заборгованості за договором оренди підлягає задоволенню частково в розмірі 29 163,78 грн.

Апеляційний суд не може повністю погодитися із висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позову не повністю відповідає з огляду на наступне.

Так, ухвалюючи у справі судове рішення суд першої інстанції допустив порушення норм цивільного процесуального законодавства, що є підставою для обов`язкового скасування рішення суду та ухвалення у справі нового судового рішення у справі.

Згідно частин 6 і 7 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

За приписам п.1 ч.2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Колегією суддів встановлено, що справа розглянута судом першої інстанції у відсутність учасника справи - відповідача у справі ОСОБА_1 та належних доказів про вручення їй ухвали про відкриття провадження у справі, копії позовної заяви та доданих до неї документів матеріали справи не містять.

З врахуванням викладеного колегія суддів враховує, що належне повідомлення сторони про розгляд справи є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій принципу рівності сторін, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і про що неодноразово вказував у своїх рішенням Європейський суд з прав людини. Зокрема у справі «Лопушанський проти України» у зв`язку із розглядом справи у відсутність відповідача, який не був належно повідомлений, суд констатував, що не було дотримано принципу рівності сторін, гарантованого п. 1 ст. 6 Конвенції.

Розглянувши справу у відсутність відповідача ОСОБА_1 , яка взагалі не була обізнана про розгляд даної справи, суд допустив порушення процесуального принципу рівності сторін, що позбавило відповідача висунути свої заперечення і доводи проти заяви, поданої позивачем, в тому числі при розгляді справи судом першої інстанції, у зв`язку з чим вказане рішення суду відповідно до положень п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню із ухвалення апеляційним судом нового судового рішення по суті спору.

Вирішуючи подану ТОВ «Укрестей - Груп» позовну заяву з врахуванням доводів апеляційної скарги, поданої відповідачем, колегія суддів враховує наступні норми матеріального права та процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Предметом договору найму, згідно з вимогами статті 760 ЦК України, може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Законом можуть бути встановлені види майна, що не можуть бути предметом договору найму. Предметом договору найму можуть бути майнові права. Особливості найму окремих видів майна встановлюються цим Кодексом та іншим законом.

За найм (оренду) майна з наймача, відповідно до статті 762 ЦК України, справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за найм (оренду) майна. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Договір найму, згідно зі статтею 763 ЦК України, укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна із сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк. Законом можуть бути встановлені максимальні (граничні) строки договору найму окремих видів майна. Якщо до спливу встановленого законом максимального строку найму жодна із сторін не відмовилася від договору, укладеного на невизначений строк, він припиняється зі спливом максимального строку договору. Договір найму, строк якого перевищує встановлений законом максимальний строк, вважається укладеним на строк, що відповідає максимальному строку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів.

Порушенням зобов`язання, згідно зі статтю 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України у разі порушення зобов`язання особа може звернутися до суду за його захистом.

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки.

Як вбачається з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно зі cт. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1.1. та п. 1.3. Договору оренди, орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування об`єкт оренди: нежитлові приміщення, що розміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , для використання під офісні приміщення. Загальна площа приміщень, що передаються в оренду складає: офісне приміщення - 109,0 м2 (літ. Д, пов. 2, прим. 8, 7, 6, 5, 2). Для забезпечення експлуатації приміщення, орендодавець надає орендарю можливість користування: комунальними послугами (в тому числі послуги з електропостачання, водопостачання та теплової енергії).

На виконання вимог Договору оренди, 01 січня 2022 року нежитлове приміщення передано орендарю, що підтверджується Актом приймання-передачі нежитлового приміщення від 01 січня 2022 року № 49/22-Е. (а.с. 12).

Згідно п. 3.1 Договору оренди, за оренду приміщення орендар сплачує орендодавцю плату з розрахунку: офісне приміщення - 109,0 м2 за ціною 155,00 грн з ПДВ за 1 м2 площі за місяць.

Загальна сума орендної плати разом з ПДВ за місяць складає 16 895 грн (п. 3.2 Договору оренди).

Згідно додаткової угоди № 1 до Договору оренди від 01 січня 2022 року №49/22-Е та акту № 2 приймання-передачі нежитлового приміщення до Договору оренди від 01 січня 2022 року № 49/22-Е, сторони достроково розірвали договір оренди від 01 січня 2022 року № 49/22-Е з 01 травня 2022 року.

Доказів повної сплати орендної плати за період з 01 січня по 01 травня 2022 року відповідачем суду не надано, передання йому зазначеного приміщення в оренду за актом прийому-передачі ним не спростовано, також не надано рішення суду про визнання договору не дійсним.

Згідно акту надання послуг від 01 березня 2022 року № 152, компенсація витрат з утримання і обслуговування орендованого майна у лютому 2022 склала 8 889,77 грн разом з ПДВ; згідно акту надання послуг від 30 квітня 2022 № 269 оренда приміщення зг. Договору № 49/22-Е від 01 січня 2022 року у квітні 2022 року склала 3 379,00 грн разом з ПДВ; згідно акту надання послуг від 28 лютого 2022 року № 114 оренда приміщення згідно Договору № 49/22-Е від 01 січня 2022 року у лютому 2022 року склала 16 895,00 грн разом з ПДВ. Кожен із зазначених актів підписаний як орендодавцем ТОВ «Укрестей-груп» так і орендарем ОСОБА_1 (а.с. 16, 17, 18).

Щодо суми заборгованості з оплати комунальних платежів в розмірі 8 889,78 грн, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що згідно акту звіряння взаєморозрахунків встановити заборгованість за даними платежами неможливо, оскільки в графі «сальдо на 08.12.22» заборгованість складає 29 163,78 грн, а в графі «Обороти» колонка «Дебет» становить 63 758,30 грн, колонка «Кредит» становить 34 594,52 грн. Тобто різниця між нарахованою сумою за договором оренди від 01.01.2022 № 49/22-Е та сплаченою сумою складає 29 163,78 грн.

Отже доказів щодо несплати витрат з утримання і обслуговування орендованого майна матеріали справи не містять, а заборгованість у розмірі 8 889,77 грн наявними розрахунками не підтверджується, тому вказана сума заборгованості не підлягає стягненню .

Враховуючи вказане, колегія суддів вважає, що відповідач порушив умови договору оренди та не виконав свої зобов`язання щодо оплати своєчасно орендних платежів, а тому позовні вимоги про стягнення з неї орендної за вказаний період у сумі 29 163,78 грн підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 5.1. Договору оренди від 01 січня 2022 року № 49/22-Е, при порушенні орендарем п. 3.4 цього договору, орендар самостійно і одночасно з оплатою передбачених платежів сплачує орендодавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення від суми простроченого платежу. (а.с. 9).

При визначенні розміру пені від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за договором оренди, враховуючи розрахунок позивача, суд приймає до уваги період нарахування по 01.05.2022 (момент припинення дії Договору) та виходить з наступного розрахунку: в період 11 лютого 2022 року - 03 березня 2022 року сума пені складає 335,58 грн; в період 04 березня 2022 року - 01 травня 2022 року сума пені складає 942,83 грн. Всього сума заборгованості за пенею становить 1 278,41 грн.

Позивачем надано розрахунок заборгованості по орендній платі та пені, складений відповідно до умов договору.

Відповідач заперечуючи проти правильності такого розрахунку свій контрозрахунок не надала та розрахунок, наданий позивачем не спростувала.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки заборгованість по орендній платі є грошовим зобов`язання до спірних правовідносин застосовується ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Як вбачається із розрахунку, наданого позивачем, відповідачу за час прострочення виконання зобов`язання нараховано інфляційні втрати у сумі 6 699,14 грн., три відсотки річних у сумі 916,71 грн. (а.с.22, 23, 24). Судом приймаються вказані розрахунки, оскільки позивачем здійснено розрахунок 3% річних та інфляційних втрат на заборгованість у розмірі 29 163,78 грн.

Розрахунок нарахувань трьох процентів річних та інфляційних збитків відповідачем також не спростовано.

Таким чином із відповідача на користь позивача підлягає стягненню 38058,04 грн, із яких: 29 163,78 грн заборгованість по орендній платі, інфляційні втрати у сумі 6 699,14 грн, три відсотки річних у сумі 916,71 грн та пеня у розмірі 1 278,41 грн.

Посилання в апеляційній скарзі щодо неправомірності судового рішення базуються на тому, що фактично договір оренди має місце удаваний правочин для приховування іншого правочину, а саме договору зберігання, колегія суддів не може визнати обґрунтованим, оскільки на час розгляду даної справи недійсним вищевказаний договір не визнавався, а тому такі доводи апеляційний суд відхиляє.

Доводи апеляційної скарги, що судом не було враховано п. 7.1 договору, відповідно до якого, сторони не відповідають за невиконання або неналежне виконання зобов`язань по даному договору, якщо це є наслідком надзвичайних (форс-мажорних) обставин, а також п. 7.2, яким визначаються підстави надзвичайних (форс-мажорних) обставин, а саме: громадські заворушення, війна та інші не залежні від сторін обставини, апеляційний суд не може визнати обґрунтованими.

Відповідно до п. 7.3 договору вказано, що сторони, для якої склалася неможливість виконання зобов`язань по договору, повинна негайно повідомити в письмовій формі з належними підтвердженнями іншу сторону, як про початок дії так і про кінець дії надзвичайних (форс мажорних) обставин, які призвели до цього.

Таким чином лише саме по собі посилання на форс мажорні обставини не виключають відповідача для повідомлення іншу сторону про настання подій, відповідачка будь - яких доказів про повідомлення не надала позивача про настання подій не надала.

З урахуванням викладеного колегія суддів доходить висновку про скасування у вказаній справі рішення суду першої інстанції та ухвалення у справі нового судового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 980,25 грн.

Керуючись ст. ст. 7, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 13 листопада 2024 року скасувати та ухвалити у вказаній справі нове судове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрестей-Груп» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрестей-груп» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Алматинська, буд.6) заборгованість за договором оренди в розмірі 38 058,04 грн (тридцять вісім тисяч п`ятдесят вісім гривень чотири копійки).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрестей-груп» (, місцезнаходження: м. Київ, вул. Алматинська, буд.6) судовий збір у розмірі 1 980,25 грн (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят гривень двадцять п`ять копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню відповідно до норм п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає.

Судді : _______________ ________________ ______________

М.А.Яворський Т.Ц.Кашперська В.О.Фінагеєв