Провадження № 2/752/2440/25
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2025 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Слободянюк А.В., розглянувши в приміщенні суду в м.Києві за правилами спрощеного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

в с т а н о в и в:

У вересні 2024 року представник позивача Лопатін К.О., який діє на підставі довіреності (а.с.26) в інтересах Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації (далі - КП «Київтеплоенерго») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 32 081,15 грн; заборгованість за спожиті послуги з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року з централізованого постачання гарячої води - 36 009,44 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з теплової енергії - 35 651,73 грн; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води - 29 655,32 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування з теплової енергії - 1 043,73 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування з гарячого водопостачання - 526,74 грн; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку послуг з постачання централізованого опалення - 32,90 грн; також, витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43,00 грн; витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн.

Позовна заява мотивована тим, що з 01 травня 2018 року КП «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. Будинок за адресою: АДРЕСА_1 , в цілому під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання, відповідачі є споживачами наданих послуг. Проте відповідачі своєчасно не сплачують за спожиті послуги, в результаті чого утворилась заборгованість

Повідомляє, що позивач діє на підставі типових договорів про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, опублікованому 28 березня 2018 року в газеті «Хрещатик» № 34 (5085).

Крім того позивач зазначає, що 11 жовтня 2018 між ПАТ «Київтеплоенерго» та КП «Київтеплоенерго» було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київтеплоенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до відповідачів з оплати спожитих послуг централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води.

Надання послуг відповідачам здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами 630, опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго» та в газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Факт відсутності письмового договору про надання таких послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 30 вересня 2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін, вирішено питання про витребування доказів у справі (а.с.116-118).

Відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву. Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, вважають їх такими, що не підлягають задоволенню в силу необхідності застосування строку позовної давності. Відповідач просить стягнути заборгованість з період з 01 травня 2018 року по 01 листопада 2021 року, звернувшись до суду у вересні 2024 році, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Одночасно з відзивом подано і заяву про застосування строку позовної даності (а.с.128-135).

Позивачем подано заперечення на заяву щодо застосування строку позовної давності, вказуючи, що відповідно до пункту 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України, під час дії карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) № 211 від 11 березня 2020 року, з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (СОVID -19), строки, визначені статтями 257, 258 цього Кодексу, продовжено на строк дії карантину. Постановою КМУ від 27 червня 2023 року № 651 з 30 червня 2023 року на всій території України карантин відмінено (а.с.136-139).

Відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 копії ухвали суду про відкриття провадження, позовної заяви з додатками, направлялись судом за адресою їх реєстрації (а.с.110-112), поштові відправлення двічі повернулись до суду без вручення з відміткою поштового відділення «за закінчення терміну зберігання» (а.с.144,145).

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня

2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не скористались процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву.

Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку.

Відповідно до Статуту, затвердженого рішенням Київської міської ради від 09 листопада 2023 року № 7340/7381, предметом діяльності КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», крім іншого, є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподілу електричної енергії (п.2.2 а.с.15-19).

Судом встановлено, що відповідачі є власниками квартири за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 січня 2007 року в рівних частках. Свідоцтво зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації у реєстрові книзі № 7455. Зазначене підтверджується відповіддю на запит суду КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 05 листопада 2024 року (а.с.123-126).

Відповідно положень ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує.

За нормою ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

11 жовтня 2018 року між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» було укладено договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), відповідно до якого ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01 серпня 2018 року з урахуванням оплат, що отримані кредитором за період з 01 серпня 2018 року до дати укладення цього договору (а.с.6).

Таким чином, позивач прийняв право вимоги до відповідачів про стягнення заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та/або централізованого постачання гарячої води.

Надання послуг здійснювалось на підставі договору про надання послуг з центрального опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також в газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511 а.с.7).

Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання послуг з постачання гарячої води та централізованого опалення регулюються як нормами Цивільного кодексу України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг.

Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року №2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Водночас, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV та п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 18, п. 20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (Постанова втратила чинність на підставі Постанови КМ № 85 від 02 лютого 2022 року), плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Постановою КМУ від 21 серпня 2019 року № 830 затверджено «Правила надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії». Положеннями п.п.5, 31,32 цих Правил визначено, виконавець забезпечує безпечне постачання теплоносія відповідно до цих Правил та умов договору про надання послуги з постачання теплової енергії (далі - договір). Теплоносій подається в обсязі відповідно до теплового навантаження будівлі. Вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, а для багатоквартирних будинків, обладнаних системою автономного теплопостачання, як сума тарифів на виробництво та постачання теплової енергії. Плата за послугу розраховується виходячи з розміру встановленого тарифу та обсягу спожитої послуги, визначеного та розподіленого відповідно до законодавства. Плата за послугу, абонентське обслуговування та плата за обслуговування, поточний ремонт внутрішньобудинкової системи теплопостачання багатоквартирного будинку вноситься споживачем виконавцю щомісяця однієї сумою в порядку та розмірах, визначених договором. При цьому виконавець забезпечує деталізацію інформації щодо структури плати у рахунках споживачів.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідачі не сплачують за фактичне щомісячне споживання послуг з централізованого опалення та/або гарячого водопостачання, чим порушують вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Суд вважає, що вимоги позивач ґрунтуються на законі.

З 01 травня 2018 року КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води; з 01 листопада 2021 року є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води.

КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085 а.с.6а).

Квартира відповідачів за адресою: АДРЕСА_2 під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води (а.с.37-48).

Проте, відповідачі своєчасно не сплачували за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води; від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлялася, не відключалася.

У зв`язку з неналежним виконання відповідачами своїх зобов`язань у відповідачів виникла заборгованість на загальну суму 135 001,01 грн, до складу якої входять:

- за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 32 081,15 грн.;

- за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 36 009,44 грн.;

- за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 35 651,73 грн.;

- за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 29 655,32 грн.;

- у період до 31 жовтня 2021 року з обслуговування вузла комерційного обліку послуг з постачання централізованого опалення у розмірі 32,90 грн;

- у період з 01 листопада 2021 року з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 043,73 грн.;

- період з 01 листопада 2021 року з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 526,74 грн (а.с.31-36).

Відповідачами доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості не надано.

Щодо доводів про застосування строків позовної давності суд дійшов до наступних висновків

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається від дня коли особа (позивач) довідався про порушення свого права, з певного моменту (факту) (ст. 261 ЦК України).

В даному випадку, позивач довідувався про порушення свого права щомісячно - періодично, після кожної періодичної не сплати відповідачем боргу за надані послуги позивачем.

Тобто, перебіг загальної позовної давності починався з кожного місяця заборгованості.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України визначено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, №22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,§ 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року).

02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211«Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. Дію карантину, встановленого цією Постановою, неодноразово було продовжено і Постановою КМУ № від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 30 червня 2023 року дію карантину на всій території України.

Так як від 02 квітня 2020 року набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року №540-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12.

Пунктом 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 2 57, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Тобто строк позовної давності за вимогою про стягнення з відповідача заборгованості в силу пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину.

Таким чином, строк позовної давності обраховується починаючи від березня 2017 року.

Отже, беручи до уваги викладене вище, встановлений на території України карантин з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), діяв з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року.

Крім того, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який є діючим на час розгляду справи в суді.

Згідно з п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

Таким чином, позивачем не пропущено трирічний строк позовної давності звернення з позовними вимогами до суду, оскільки на час подання позовної заяви такий строк був продовжений, ураховуючи зазначене.

Враховуючи наведене, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає вся сума заборгованості за спожиті послуги.

Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

З огляду на викладене, з урахуванням усіх наданих сторонами доказів, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Зокрема, вимога про стягнення з відповідача 43,00 грн за витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.49), не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів, що такі витрати понесені підприємством з вини відповідачів.

За правилами ч. 3 ст. 12,ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на наведене, позов КП «Київтеплоенерго» підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає 3 028,00 грн. в рівних частках з кожного відповідача по 757,00 грн.

Керуючись статями 4, 10, 13, 12, 76-82, 89, 141, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273, 279, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, - задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 32 081 (тридцять дві тисячі вісімдесят одна) грн 15 коп; заборгованість за спожиті послуги з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року з централізованого постачання гарячої води - 36 009 (тридцять шість тисяч дев`ять) грн 44 коп; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання теплової енергії - 35 651 (тридцять п`ять тисяч шістсот п`ятдесят одна) грн 73 коп; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року послуги з постачання гарячої води - 29 655 (двадцять дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) грн 32 коп; заборгованість з оплати за абонентське обслуговування послуг з теплової енергії - 1 043 (одна тисяча сорок три) грн 73 коп; заборгованість з оплати за абонентське обслуговування послуг з гарячого водопостачання - 526 (п`ятсот двадцять шість) грн 74 коп; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку послуг з постачання централізованого опалення - 32 (тридцять дві) грн 90 коп, а всього стягнути 135 001 (сто тридцять п`ять тисяч одна) грн 01 коп.

У решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір в сумі 757 (сімсот п`ятдесят сім) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір в сумі 757 (сімсот п`ятдесят сім) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір в сумі 757 (сімсот п`ятдесят сім) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судовий збір в сумі 757 (сімсот п`ятдесят сім) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач - Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», адреса: 01032, м. Київ, вул. площа Івана Франка, 5, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 16 квітня 2024 року.

Суддя А.В.Слободянюк