Справа № 461/7374/24 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/811/214/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючогосудді Ніткевича А.В.,

суддів: Бойко С.М., Копняк С.М.,

секретаря Гаврилюк Я.Ю.

з участю представників позивача Жовтонецького В.М., Лубоцької Н.І., відповідача ОСОБА_1 , представника відповідача Григоренка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Григоренка Андрія Олександровича на рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2024 року в складі судді Романюка В.Ф. у справі за позовом Акціонерного товариства «Ідея Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором, -

встановив:

У березні 2024 року позивач АТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягненняборгу за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що13 серпня 2021 року між АТ «Ідея банк» та ОСОБА_1 укладено угоду №С-212-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки.

Укладаючи кредитний договір, сторонни погодились, що клієнт ознайомлений з умовами договору, що затверджений розпорядженням банку із усіма змінами та доповненнями, які оприлюднені на Інтернет-сторінці банку за електронною адресою www.ideabank.ua та які йому роз`яснені, зрозумілі та з якими він цілком згідний (п. 3).

Згідно із умовами Кредитного договору відповідач отримав кредит шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії по відкритому поточному рахунку № НОМЕР_1 , операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу в межах встановленого Кредитним договором ліміту Кредитної лінії, доступного відповідачу.

Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 58,8 % річних (4,9% в місяць) по операціях видачі готівки; 34,8% річних (2,9% в місяць) по торгових операціях, згідно Тарифів банку.

Максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200000,00 (двісті тисяч) грн. Ліміт Кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди, становить 58 800 грн. Враховуючи, що зобов`язання банку щодо встановлення ліміту кредитної лінії є для нього відкличними та безризиковими, визначення суми Кредитної лінії, що може бути доступна клієнту протягом строку дії відновлювальної кредитної лінії, здійснюється банком в межах встановленого угодою максимального ліміту кредитної лінії без будь-яких обмежень.

Позивач свої зобов`язання відповідно до кредитного договору виконав повністю, що підтверджується випискою по поточному рахунку.

Однак, відповідач не повернув отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив нараховані відсотки і комісію, інші платежі за кредитним договором.

Останній платіж відповідач здійснив 31.05.2022 року, отже сума боргу за кредитним договором на 10.07.2024 становить 104 006 грн. 94 коп, з яких: 50096,55 грн. прострочений борг, 53910,39 грн. прострочені проценти.

У зв`язку із невиконанням умов кредитного договору на адресу відповідача банком направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань від 07 травня 2024 року. Згідно даної вимоги AT «Ідея Банк» вимагало терміново, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня направлення вищевказаної вимоги виконати зобов`язання по кредитному договору, а саме: достроково повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитними коштами, тобто, до дня фактичного погашення всієї заборгованості за кредитом, а також суму пені, нараховану по день повного погашення заборгованості та інші платежі за Кредитним договором.

З урахуванням викладеного, просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 104006 грн. 94 коп, з яких: 50096,55 грн. прострочений борг, 53910,39 грн. прострочені проценти, судовийзбір у розмірі 3 028 грн.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2024 року позов Акціонерного товариства «Ідея Банк» задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користьАкціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 104006,94 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користьАкціонерного товариства «Ідея Банк» судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , апеляційну скаргу в інтересах якого подав адвокат Григоренко А.О. Вважає рішення незаконним та необгрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вказує на те, що судом не враховано, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в рахунок обгрунтування вимог щодо наявності заборгованості, яка виникла на підставі неналежного виконання відповідачем взятих на себе грошових зобов`язань та можливості у зв`язку із цим застосування цивільно-правової відповідальності.

Звертає увагу суду, що деякі положення Кредитного договору не узгоджуються між собою, зокрема, Угодою №С-212-0 про відкриття Кредитної лінії, обслуговування Кредитної картки та страхування зазначено Процентна ставка за користування коштами Кредитної лінії становить 58,8% річних (4,9% в місяць) по операціях видачі готівки; 34,8% річних (2,9% в місяць) по тргових операціях, згідно тарифів банку. При цьому паспорт споживчого кредиту передбачає зовсім іншу реальну процентну ставку 40,83%. Таким чином, за наявними матеріалами справи, неможливо встановити дійсний розмір заборгованості за Кредитним договором №С-212-014-864-21-980 від 13.08.2021.

Окрім того, зазначає, що поза увагою суду першої інстанції залишилось те, що Кредитний договір містить елементи страхування, а тому ним не було перевірено наявність прихованих комісій.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про призначення експертизи, оскільки на думку апелянта, суд не володіє спеціальними знаннями у сфері судової економічної експертизи.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2024 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення присутніх учасників справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення по справі суд першої інстанції виходив з обґрунтованості позовних вимог, при цьому врахував, що відповідачем не надано доказів виконання своїх договірних зобов`язань в частині повернення фактично отриманих кредитних коштів за названим кредитним договором. Заперечуючи проти розрахунку заборгованості, стороною відповідача не було надано власного розрахунку. Встановлено, що відповідач погодився на умови кредитного договору, шляхом його підписання та в подальшому порушив строки та порядок погашення заборгованості за Угодою, що призвело до утворення заборгованості за Угодою.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що 13 серпня 2021 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено угоду №С-6212-0 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування (а.с.15-16).

Згідно пп. 2.1., 2.2., 2.3. п. 2 угоди, максимальний ліміт кредитної лінії встановлюється у розмірі 200 000,00 гривень зі строком дії 12 місяців, з можливістю автоматичної пролонгації. Розмір Кредитної лінії у дату укладання Угоди становить 58800 грн. та може бути змінений в межах Максимального розміру за ініціативою Банку або Клієнта з дотриманням вимог ДКБОФО. Процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 58,8 % річних (4,9% в місяць) по операціях видачі готівки; 34,8 % річних (2,9% в місяць) по торгових операціях, згідно тарифів Банку.

Відповідно до п.3.2 угоди, укладанням цієї угоди клієнт підтверджує Публічну пропозицію про приєднання до ДКБОФО та Публічну пропозицію укладення договору про використання аналогі власноручного підпису та відтиску печатки АТ «Ідея Банк» (оферта), які розміщені на сайті банку www.ideabank.ua.

Згідно із п. 3.4 підтверджує, що перед укладанням Угоди отримав та погодився з інформацією, передбаченою чинним законодавством України, для прийняття обгрунтованого рішення про укладання Угоди, зокрема: з порівнянням пропозиції з кредитування у формі паспорта споживчого кредиту, розміщеним на сайті Банку www.ideabank.ua; з умовами та порядком повернення заборгованості за Кредитнм лімітом; зі змістом ч.2 ст.12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; змістом ДКБОФО, чинними Тарифами Банку, Паспортом споживчого кредиту, орієнтованою загальною вартістю кредиту та Довідкою про систему гарантування вкладів фізичних осіб, що розміщені на сайті Банку www.ideabank.ua.

У п. 25 Угоди клієнт підтверджує, що 13.08.2021 отримав примірник Угоди №С -212-0 від 13.08.2021, платіжну картку та ПІН-код до неї, і реквізити Рахунку.

Випискою по рахунку клієнта фізичної особи ОСОБА_1 підтверджується, що банк виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши кошти в кредит в межах встановленого ліміту, а позичальник користувався кредитними коштами та вносив платежі на погашення кредитної заборгованості (а.с.19-22).

Згідно із довідкою-розрахунком заборгованості, наданою позивачем АТ «Ідея Банк», відповідач ОСОБА_1 станом на 10.07.2024 року має заборгованість за договором №С-212-0 від 13.08.2021, що становить 104 006 грн. 94 коп, з яких: 50096,55 грн. прострочений борг, 53910,39 грн. прострочені проценти (а.с.23).

07 травня 2024 року АТ «Ідея Банк» надіслав відповідачу вимогу №12.4.2/С-212-0 з вимогою про усунення порушення кредитних зобов`язань. (а.с.24).

У зв`язку з невиконанням вимоги, АТ «Ідея Банк» звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за Угодою №С-212-0 від 13.08.2021 в розмірі 104 006 грн. 94 коп.

Відповідно до ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 203 ЦК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

За змістом статей 205, 207 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Як встановлено судом, стороною відповідача не заперечується сам факт укладення кредитного договору.

У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16 зазначено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Як вбачається з наданої позивачем виписки з карткового рахунку відповідача, він дійсно отримав картку із встановленим кредитним лімітом, активно користувався картковим рахунком, переказував грошові кошти іншим особам, періодично погашав кредит та відсотки.

Отже, надана позивачем виписка про рух коштів по картці підтверджує обставини видачі кредиту та його розмір, а також розмір заборгованості за кредитом, який додатково підтверджується довідкою розрахунком заборгованості.

ОСОБА_1 розмір наявної у нього заборгованості жодним чином не спростовув, та не надав суду свої контррозрахунки.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів приходить висновку про те, що наявні у справі докази в своїй сукупності підтверджують погодження сторонами всіх істотних умов договору, факт надання позивачем відповідачу - ОСОБА_2 кредитних коштів, користування ними та не повернення відповідачем наданих позивачем коштів.

З огляду на що, безпідставними є посилання апелянта на необгрунтованість позивачем розміру заборгованості.

Заперечуючи щодо задоволення позовних вимог, відповідач, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження виконання ним зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами та відсутності у нього заборгованості за кредитним договором, чи наявної заборгованості в іншому розмірі.

Враховуючи, що між сторонами було досягнуто згоди за істотними умовами спірного кредитного договору, такий правочин, відповідно до вимог статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим цей договір, відповідно до статті 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами, зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованість за угодою № С-212-0 від 13.08.2021 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки та страхування в розмірі 104006,94 грн, оскільки підписавши 13.08.2021 угоду №С-212-0 від 13.08.2021 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, сторони досягли згоди щодо всіх її істотних умов, ОСОБА_1 з моменту укладення кредитної угоди отримував кредитні кошти, частково повертав кредитні кошти та сплачував передбачені угодою платежі, в тому числі проценти.

Доводи апелянта про те, що дійсний розмір заборгованості за договором неможливо встановити, оскільки оскільки відсоткова ставка в паспорті споживчого кредиту є іншою ніж в Угоді, колегією суддів відхиляються, оскільки відповідач покликається на реальну річну процентну ставку (40,83%), зазначену у паспорті споживчого кредиту, який передував укладанню 13.08.2021 Угоди, в той час, як проценти за користування кредитними коштами нараховувалися відповідно до умов Угоди (п. 2.3), що підтверджується матеріалами справи, про що також було відображено у Паспорті споживчого кредиту.

Відповідач безпідставно ототожнив поняття реальної річної процентної ставки та процентної ставки, які мають різну правову природу. Реальна річна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом, виражені у процентах річних від загального розміру виданого кредиту. Реальна процентна ставка не враховує додаткові витрати, пов`язані з отриманням кредиту. Водночас, процена ставка включає всі додаткові витрати, такі як комісії, страхування, адміністративні витрати тощо.

Колегія суддів зауважує, що ОСОБА_1 відповідно до п. 8 Угоди мав право протягом 14 календарних днів з дня укладання Угоди відмовитись від Угоди без поясненя причин, незалежно від факту отримання ним грошових коштів, проте таким правом не скористався.

Матеріали справи не містять доказів, які підстверджували звернення ОСОБА_1 до Банку з роз`ясненням тих чи інших пунктів щодо застосування процентної ставки.

Всі інші доводи апеляційної скарги зводяться лише до незгоди апелянта з оскаржуваним рішенням суду першої інстанції та намаганням ухилитися від сплати кредитної заборгованості.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції виконано вимоги статті 89 ЦПК України щодо оцінки доказів і статті 263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно досліджено і оцінено докази та встановлено обставини у справі, правильно застосовано норми матеріального права, внаслідок чого ухвалено законне та обґрунтоване рішення про відмову в позові.

Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи, висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32).

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no. 2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За встановлених обставин, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Григоренка Андрія Олександровича необхідно залишити без задоволення, а рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2024 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Григоренка Андрія Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 11 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня ухвалення, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 16 квітня 2025 року.

Головуючий А.В. Ніткевич

Судді С.М. Бойко

С.М. Копняк