Справа № 599/526/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року Зборівський районний суд Тернопільської області

в складі судді Снігурського В. В,

при секретарі Куриляк О.Г.,

розглянувши в місті Зборові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно,

В С Т А Н О В И В:

позивач ОСОБА_1 звернулася в суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 з вимогами про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,2500 га (кадастровий номер :02:001:0291) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у АДРЕСА_1 .

Позивач позовні вимоги підтримує, посилаючись на те, що вона 15 лютого 2025 року придбала даний житловий будинок та земельну ділянку, якими користується з того часу. Позивач та відповідач домовилися укласти договір та засвідчити угоду нотаріально. Позивач сплатила відповідачу кошти, однак не може належно оформити своє право власності, так як відповідач втратив оригінали документів на дане майно, ухиляється від їх поновлення та належного посвідчення договору. Нотаріусом у посвідченні угоди відмовлено.

Відповідач надав заяву, згідно якої просить розглянути справу без його участі, позов визнає, не заперечує обставин, вказаних позивачем, в тому числі факту отримання коштів.

Дослідивши матеріали справи суд встановив, що відповідачу на праві власності належали: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,2500 га (кадастровий номер :02:001:0291) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у АДРЕСА_1 .

15 лютого 2025 року між позивачкою та відповідачем досягнуто домовленості про продаж вказаного майна. За придбане майно позивачка сплатила кошти, які відповідач отримав і майно було фактично передано позивачці, яка в даний час проживає у придбаному будинку та користується майном.

Однак нотаріусом у посвідченні угоди відмовлено. Таким чином зареєструвати своє право власності позивачка не може, так як відповідач втратив оригінали правовстановлюючих документів та ухиляється від їх поновлення, ухиляється від виконання угоди.

У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Згідно ч. 1 ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Водночас, в силу ст.220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Проте нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним, відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України.

Судом встановлено, що волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин був спрямований на дійсне настання правових наслідків, що узгоджується з ч.3 ст. 203 ЦК України.

Правочин, укладений між сторонами, підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, однак зміст договору не суперечить іншим вимогам закону та не порушує прав третіх осіб, які не є його сторонами.

Договір не може бути нотаріально посвідчений без участі відповідача, який не надав необхідні документи та ухиляється від виконання угоди. У зв`язку з цим можливість для позивача посвідчити договір нотаріально втрачено і в інший спосіб, крім звернення до суду, позивач захистити свої права не має можливості.

Враховуючи, крім вказаного вище, що позивачка всі свої зобов`язання виконала, користується придбаним майном, однак не може оформити право власності на майно з причин незалежних від неї, суд вважає, що договір слід вважати укладеним, а правочин дійсним, отже позов слід задовольнити та визнати за позивачкою право власності на майно.

Керуючись ст.ст.12,81,206,211,264,265 ЦПК України, ст.203, 215, 220, 328, 334, 628 ЦК України,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,2500 га (кадастровий номер :02:001:0291) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у разі подання апеляційної скарги, якщо рішення не скасовано, після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга може бути подана до Тернопільського апеляційного суду на протязі 30 днів з дня прийняття рішення.

Суддя Зборівського

районного суду В. В. Снігурський