ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 682/2443/24

Провадження № 22-ц/820/834/25

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа виконавчий комітет Нетішинської міської ради як орган опіки та піклування, про визнання особи недієздатною та встановлення опіки, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області в складі судді Мотонок Т.Я. від 27 січня 2025 року.

Заслухавши доповідача, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 , звертаючись до суду з заявою про встановлення опіки та призначення опікуна, зазначав, що його рідний брат ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має інвалідність ІІ групи з дитинства внаслідок психічного розладу. Він перебуває на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: важка розумова відсталість та потребує постійного стороннього догляду. Заявник проживає разом з братом та здійснює догляд за ним, тому просив суд визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та призначити його опікуном ОСОБА_2 .

Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.01.2025 року заяву задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кривин Славутського району Хмельницької області, проживаючого по АДРЕСА_1 , недієздатним.

В задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Роз`яснено положення ст. 300 ЦПК України, відповідно до якого скасування рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, яка була визнана недієздатною, в разі її видужання або значного поліпшення її психічного стану здійснюється за рішенням суду на підставі відповідного висновку судово-психіатричної експертизи за заявою опікуна, членів сім`ї, органу опіки та піклування або самої особи, визнаної недієздатною.

Судові витрати у сумі 7210,42 грн. за проведення судово-психіатричної експертизи ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , компенсовано за рахунок держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати як незаконне рішення суду в частині відмови призначити ОСОБА_1 опікуном недієздатного ОСОБА_2 та задовольнити його заяву повністю. На думку апелянта, суд першої інстанції не взяв до уваги що він є єдиним фізично здоровим та працездатним членом сім`ї ОСОБА_2 , оскільки батько апелянта ОСОБА_3 , 1955 року народження, має незадовільний стан здоров`я, а у матері, ОСОБА_4 1953 року народження хвороба Панкірсона, вона не може без допоміжних заходів пересуватись в межах будинку, тому сама потребує потребує стороннього догляду. Окрім цього, рішенням Славутського міськрайонного суду від 2013 року ОСОБА_4 призначена опікуном молодшого брата апелянта, недієздатного ОСОБА_5 , 1995 року народження.

Також, на думку апелянта, безпідставним є посилання в рішенні, що органом опіки та піклування не розглядалося питання про призначення опікуном ОСОБА_2 його батьків. ОСОБА_4 , не є батьком ОСОБА_2 , а отримання ним щомісячної допомоги від управління соціального захисту населення Нетішинської міської ради як особі, що проживає разом з особою з інвалідністю І та ІІ групи внаслідок психічного захворювання, не може бути підставою для призначення його опікуном.

Подання органу опіки та піклування Нетішинської міської ради є обґрунтованим та таким, що винесене з врахуванням найкращих інтересів ОСОБА_2 як особи, над якою встановлюється опіка, а отже відповідає вимогам закону. Тому безпідставним є висновок суду першої інстанції про необґрунтованість та невмотивованість подання щодо доцільності призначення саме ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 .

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про розгляд справи.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що згідно з актом огляду у МСЕК від 02.06.2000 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має інвалідність ІІ групи з дитинства.

Відповідно до довідки КП «Славутська міська лікарня ім. Ф.М. Михайлова» № 93 від 01.01.2024 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є інвалідом ІІ групи з дитинства довічно, страждає на важку розумову відсталість, потребує постійного стороннього догляду.

Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 1013 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , страждає на стійкий хронічний психічний розлад важку розумову відсталість, через що він не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 .

За вказаною адресою, крім ОСОБА_2 , станом на 11.06.2024 року зареєстровані: заявник ОСОБА_1 , 1989 року народження, батько ОСОБА_3 , 1955 року народження, мати ОСОБА_4 , 1953 року народження, брат ОСОБА_5 , 1995 року народження.

Повнолітні члени родини не заперечують проти призначення ОСОБА_1 опікуном на ОСОБА_2 .

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.

Задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції виходив з того, що психічне захворювання ОСОБА_2 позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому наявні підстави для визнання його недієздатним.

Відмовляючи у призначенні опікуна, суд першої інстанції виходив з того, що подання опікунської ради виконавчого комітету Нетішинської міської ради про призначення опікуном ОСОБА_1 , є недоцільним та винесено передчасно, оскільки не містить жодних мотивів призначення саме заявника опікуном ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги щодо неправильності рішення в частині відмови у призначенні заявника опікуном є безпідставними.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (ст. 55 ЦК України).

Відповідно до ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до ст. 63 ЦК опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника.

Опікуном або піклувальником не може бути фізична особа: яка позбавлена батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; поведінка та інтереси якої суперечать інтересам фізичної особи, яка потребує опіки або піклування (ст. 64 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.

Відповідно до п. 3.1 Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом № 34/166/131/88 від 25.05.1999 року, при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ч.1 ст. 60 ЦК України призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке має відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі відповідно до вимог ЦПК України.

При внесені подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

В матеріалах справи наявне подання опікунської ради виконавчого комітету Нетішинської міської ради про можливість призначення заявника опікуном ОСОБА_1 , за підписом заступника міського голови, голови опікунської ради.

Рішення погодити призначення ОСОБА_1 опікуном над братом ОСОБА_2 , 1984 року народження, у разі визнання його недієздатним, прийняла саме опікунська рада при виконкомі Нетішинської міської ради (протокол засідання опікунської ради №12 від 24.10.2024 року).

Разом з тим, згідно з ч.1 ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Аналогічну норму містить пункт 1.3. Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом N 34/166/131/88 від 26.05.99 року, - органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

В свою чергу за змістом пункту 1.6. Правил опіки та піклування опікунські ради створюються для допомоги в роботі при органах опіки та піклування, і мають дорадчі функції, а отже, прийняття рішення про призначення особи опікуном не входить до компетенції цього органу.

Відтак саме виконавчий комітет Нетішинської міської ради є органом опіки та піклування, який мав би на своєму засіданні ухвалити рішення про призначення опікуна і внесення відповідного подання до суду.

Проте у справі відсутнє рішення виконавчого комітету Нетішинської міської ради як органу опіки та піклування про призначення заявника опікуном, до суду не звертався з відповідним поданням міський голова чи його заступник (у встановлених випадках).

Відтак за відсутності належного подання органу опіки та піклування правильним є висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для призначення опікуном ОСОБА_2 ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 січня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 17 квітня 2025 року.

Судді Л.М. Грох

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк