Справа № 194/216/24
Провадження № 2-о/188/9/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Бібіковій В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Петропавлівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про встановлення особи,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі заявник) звернувся до суду із заявою про встановлення особи.

В обґрунтування заяви зазначив, що втратив паспорт громадянина України, в 2012 році, після чого з 2012 року до 2017 року відбував покарання в місцях позбавлення волі.

Після звільнення він не відновив документи.

Стверджує, що не має можливості відновити втрачені документи, бо м. Лисичанськ, де він отримував паспорт, знаходиться на тимчасово окупованій території. Де знаходяться його батьки, він не знає, з ними не спілкується.

Посилаючись на ст.ст. 293, 294, 315 ЦПК України, заявник просить встановити його особу.

Ухвалою суду від 22 березня 2024 року ця заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного окремого провадження і призначене судове засідання.

В судове засідання заявник не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій заяву про встановлення особи підтримав, просив задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, причина неявки суду не відома, про час та місце розгляду справи заінтересована особа повідомлена належним чином, заяв та клопотань не надала.

Суд, вивчивши заяву про встановлення особи та додані до неї письмові докази, зазначає таке.

Судом встановлено, що в 2023 році заявник звернувся до Павлоградського відділу Головного управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявою з приводу оформлення вперше після досягнення 18-річного віку паспорта громадянина України.

Як вбачається з копії відповіді на заяву, яку скеровано на поштову адресу заявника, йому повідомлено про те, що в ході проведених перевірок його особу встановити не вдалося, тому було прийняте рішення про відмову в оформленні паспорта на підставі підпункту 6 пункту 100 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 р. № 302 (далі - Порядок № 302).

Також вказано, що для проведення процедури встановлення його особи та документування паспортом громадянина України необхідним є звернення до підрозділу міграційної служби за місцем свого перебування, з наданням вказаних у відповіді документів або у разі відсутності документів з фотокарткою - осіб, які є членом його сім`ї, близькою особою або сусідом і можуть засвідчити його особу, або маючи рішення суду про встановлення особи (а.с. 8-9).

Заявник вказує, що встановлення особи йому потрібно для видачі йому паспорта громадянина України та реєстрації як внутрішньо переміщеної особи, тому він змушений звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільногосудочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності абовідсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи абостворення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремогопровадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових правфізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У рішенні суду повинно бути чітко зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт (стаття 319 ЦПК України).

У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах провстановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року № 5 (далі ППВСУ № 5) роз`яснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до статті 318 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Надання адміністративної послуги з оформлення паспорта громадянина України регламентовано Законом України 5492-VI «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (далі - Закон 5492-VI),Законом України «Про громадянство України».

Згідно з підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону 5492-VI паспорт громадянина України відноситься до документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, і оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Єдиного державного демографічного реєстру (далі ЄДДР).

Частиною першою статті 4 вказаного Закону передбачено, що ЄДДР ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання,вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Закономдокументів. ЄДДР у межах, визначених законодавством про свободу пересування та вільний вибір місця проживання, використовується також для обліку інформації про реєстрацію місця проживання чи місця перебування.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 зазначеного Закону ідентифікація особи - встановлення особи шляхом порівняння наданих даних (параметрів), у тому числі біометричних, з наявною інформацією про особу в реєстрах, картотеках, базах даних тощо.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону 5492-VI розпорядник ЄДДР -центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції таеміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Пунктом 1 Положення про Державну міграційну службу (далі ДМС) України, затвердженого постановоюКабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 року № 360, визначено, що Державна міграційна служба України є центральним органом виконавчої влади, який реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції,громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення,повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» визначено загальний порядок видачі та відновлення паспорта громадянина України (далі - Порядок № 302).

В пунктах 38-40 Порядку № 302 передбачено, що після прийняття до розгляду заяви - анкети та доданих до неї документів працівник територіального підрозділу Державної міграційної службиУкраїни здійснює заходи з ідентифікації особи, на ім`я якої оформляється паспорт. Ідентифікаціяособи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних ЄДДР. Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт і стосовно якої відсутня інформація в базах даних ЄДДР, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.

У виключних випадках за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, проводиться процедура встановлення особи (пункт 43 Порядку № 302).

Зокрема, цим пунктом встановлено, що у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Міністерства внутрішніх справ, Національної поліції, Міністерства юстиції України, органів Державної фіскальної служби, навчальних закладів, військових частин, військових комісаріатів,установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів,інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник. Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС. Перевірка стосовно осіб, які проживають на тимчасово окупованій території України проводиться, зокрема, за даними Державного реєстру виборців шляхом надсилання запитів до відповідних відділів ведення Державного реєстру виборців. Крім того, у виключних випадках за відсутності фотокартки особи та за результатами перевірок, за якими особу не ідентифіковано, з метою встановлення особи проводиться опитування родичів, сусідів, які були зазначені у письмовому зверненні. За результатамиїх свідчень складається акт встановлення особи за формою, встановленою МВС. Строк проведення процедури встановлення особи не повинен перевищувати двох місяців.

Згідно з частиною першою статті 10 Закону 5492-VI у разі неможливості встановити особу розпорядником реєстру особа встановлюється за рішенням суду про встановлення факту, що має юридичне значення, для видачі документів, що посвідчують особу та підтверджують громадянствоУкраїни. До завершення процедури встановлення особи державною міграційною службою України та (або) прийняття відповідного рішення суду, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, не видаються.

З огляду на викладені норми законодавства, суд дійшов висновку, що заявник має право на встановлення відповідного факту, що має юридичне значення, у порядку, визначеному частиною першою статті 10 Закону 5492-VI.

У разі, якщо ДМС України не змогла встановити особу заявника після проведення процедури ідентифікації, встановлення такого факту проводиться у судовому порядку.

Основними документами, які дозволяють особі звернутися до суду, мають бути: свідоцтво про народження особи та рішення ДМС України про неможливість встановити особу після проведення процедури ідентифікації.

На підтвердження заяви про встановлення особи заявник подав до суду відповідні документи.

Зокрема, згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданим повторно 25.03.2002 відділом реєстрації актів громадянського стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області України, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Лисичанськ Луганської області від батьків ОСОБА_2 (росіянин) та ОСОБА_3 (українка), про що 13.08.1993 зроблений актовий запис № 815 (а.с. 5).

Заявник має рідну сестру ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно 25.03.2002 відділом реєстрації актів цивільного стану Лисичанського міського управління юстиції Луганської області (а.с. 6).

Заявником також надано копіЇ дубліката картки фізичної особи платника податків на його ім`я (а.с. 10), додатка до до свідоцтва про присвоєння (підвищення) робітничої кваліфікації від 16.07.2014, реєстраційний № 1267 на його ім`я (а.с. 12), додатку до атестата про повну загальну середню освіту НОМЕР_3 від 25.05.2012 реєстраційний номер 6286 на його ім`я (а.с. 13), його заяв про прийняття на курс соціальної реабілітації та про добровільне погодження з режимом перебування в реабілітаційному центрі від 26.01.2021, договору про погодження з режимом та умовами соціальної реабілітації, завірені печаткою громадської організації «Надія-НП», розташованої у м. Лисичанську, пер. Сибірський, буд. 3 (а.с. 14-7), довідок лікаря та медичної установи КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Лисичанської міської ради Луганської області про позитивний результат тесту на COVID 19 від 19.10.2021 та щеплення від COVID 19 від 02.11.2021 (а.с. 19).

На копії довідки про звільнення по закінченню строку кримінального покарання від 20.10.2017, завіреній оперуповноваженим СКП Станично-Луганського ВП 20.10.2017, мається фотографія ОСОБА_1 (а.с. 20).

На підставі аналізу наданих заявником доказів, враховуючи, що встановлення особи має для заявника юридичне значення, оскільки необхідне для отримання паспорта громадянина України, тобто для реалізації його прав, беручи до уваги наявність достатніх належних та допустимих доказів на підтвердження його особи, в тому числі документа з фотозображенням заявника, суд вважає можливим задовольнити заяву.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. ст.ст. 12, 81, 82, 247, 259, 263, 265, 268, 293, 315-319 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , заінтересована особа Головне управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, , місце знаходження: 49000, вул. В. Липинського, 7, м. Дніпро, Дніпропетровська область, про встановлення особи, задовольнити.

Встановити особу ОСОБА_1 , громадянина України, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Лисичанськ Луганської області України, батьками якого є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда