Номер провадження: 22-ц/813/2260/25
Справа № 504/112/22
Головуючий у першій інстанції Барвенко В.К.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Вадовської Л.М.,

Комлевої О.С.,

за участю:

секретаря Козлової В.А.,

представника ОСОБА_1 - адвоката Левіта В.С.,

представника ТОВ «Вердикт Капітал» - адвоката Даніліної Н.С.,

представника ОСОБА_2 адвоката Тодорова А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Брагарчук Ольги Русланівни на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 липня 2022 року, ухваленого під головуванням судді Барвенко В.К., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сімаченко Світлана Леонідівна, ОСОБА_2 , про визнання договорів дарування недійсними,

встановив:

11 січня 2022 року представник ТОВ «Вердикт Капітал», який є правонаступником «Кредекс Фінанс», а останнє в свою чергу - правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л., ОСОБА_2 , в якому просило суд:

- визнати недійсним договір дарування від 29.01.2010 року, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л., зареєстрований у реєстрі за № 70, за змістом якого ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар земельну ділянку, загальною площею 3,8872 га, цільове призначення «ведення садівництва», кадастровий номер :01:001:2661, яка розташована за адресою: Одеська область, Одеський (колишній Комінтернівський, Лиманський) район, Фонтанська сільська рада (за межами населеного пункту);

- визнати недійсним договір дарування від 29.01.2010 року, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , та посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л., зареєстрований у реєстрі за № 67, за змістом якого ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар земельну ділянку, загальною площею 1,97 га, цільове призначення «ведення садівництва», кадастровий номер :01:001:0452, яка розташована за адресою: Одеська область, Одеський (колишній Комінтернівський, Лиманський) район, Фонтанська сільська рада (за межами населеного пункту).

Позовні вимоги були обгрунтовані тим, що 23.01.2007 року між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір № 0, відповідно до якого АКІБ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_3 кредит у сумі 93 500,00 доларів США, що за курсом НБУ на той час було еквівалентом 472 175,00 грн., строком до 23.01.2014 року, з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно графіку погашення кредиту та відсотків.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 23.07.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений договір застави транспортного засобу, згідно п. 1.1 та п. 1.4 якого, останній передав в заставу рухоме майно транспортний засіб - автомобіль марки Audi, модель Q7, 2006 року випуску, колір чорний, шасі (кузов, рама, коляска) k. НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

Однак ОСОБА_3 порушив умови повернення суми кредиту, відсотків річних за користування кредитом, та інших платежів, згідно умов, положень та графіку погашення кредиту, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 843 084,67 грн.

Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20.11.2013 року було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість по договору про надання споживчого кредиту № 0 від 23 січня 2007 року в сумі 843 084, 67 грн. та судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3441,00 грн. (т.1, а.с.13-14).

07.02.2014 року Приморським районним судом м. Одеси було видано виконавчі листи на виконання вказаного рішення суду та 12.09.2018 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Щербаковим Ю.С. відкрито виконавче провадження ВП № 57198137.

03.02.2020 року в межах процедури виконавчого провадження були проведені електронні торги ДП «СЕТАМ», за результатами яких було примусово відчужено земельну ділянку з кадастровим номером :01:001:2661, яка раніше належала ОСОБА_3 , переможцем електронних торгів є ОСОБА_2 .

Земельна ділянка з кадастровим номером :01:001:0452, яка раніше належала на праві власності боржнику - ОСОБА_3 реалізована ТОВ «Вердикт Капітал» у власність ОСОБА_2 у межах процедури, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

02.09.2021 року ТОВ «Вердикт Капітал» поштою отримано позовну заяву ОСОБА_1 про визнання недійсними електронних торгів, визнання недійсним свідоцтва про придбання нерухомого майна, недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння.

З цього самого позову ТОВ «Вердикт Капітал» дізнався про те, що у один день - 29.01.2010 року ОСОБА_3 здійснив відчуження належних йому на праві власності 2-х земельних ділянок, шляхом укладення договорів дарування на користь ОСОБА_1 .

З цих підстав, представник ТОВ «Вердикт Капітал» вважав, що дані договори направлені на уникнення виконання зобов`язання за кредитним договором № 0 від 23.01.2007 року, що і спонукало його звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 22.07.2022 року позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» були задоволені.

Визнано недійсним договір дарування від 29.01.2010 року, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л., зареєстрований у реєстрі за № 70, за змістом якого ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар земельну ділянку, загальною площею 3,8872 га, цільове призначення «ведення садівництва», кадастровий номер :01:001:2661, яка розташована за адресою: Одеська область, Одеський (колишній Комінтернівський, Лиманський) район, Фонтанська сільська рада (за межами населеного пункту).

Визнано недійсним договір дарування від 29.01.2010 року, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л., зареєстрований у реєстрі за № 67, за змістом якого ОСОБА_3 подарував, а ОСОБА_1 прийняла у дар земельну ділянку, загальною площею 1,97 га, цільове призначення «ведення садівництва», кадастровий номер :01:001:0452, яка розташована за адресою: Одеська область, Одеський (колишній Комінтернівський, Лиманський) район, Фонтанська сільська рада (за межами населеного пункту).

Стягнуто з ОСОБА_3 і ОСОБА_1 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» в рівних частках судовий збір в сумі 4 540,00 грн.(т.1, а.с.154-158).

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Брагарчук О.Р. ставила питання про скасування рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 27.02.2022 року, ухвалення нового судового рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права (т.1, а.с.162-172).

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Вердикт Капітал» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги (т.1, а.с.205-209).

Постановою Одеського апеляційного суду від 22.11.2022 року апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Брагарчук О.Р. була залишена без задоволення, оскаржуване рішення від 22.07.2022 року було залишено без змін (т.1, а.с.225-231).

Разом з тим, постановою Верховного Суду від 14.08.2024 року постанову Одеського апеляційного суду від 22.07.2022 року було скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2, а.с.232-243).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.09.2024 року визначено склад суду: головуючий суддя Сегеда С.М., судді: Комлева О.С., Сєвєрова Є.С. (т.3, а.с.2).

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.03.2025 року визначено склад суду: головуючий суддя Сегеда С.М., судді: Комлева О.С., Вадовська Л.М. (т.3, а.с.2).

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про задоволення позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал», суд першої інстанції виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 29.01.2010 року здійснив дарування належних йому 2-х земельних ділянок, загальною площею 3,8872 га, цільове призначення «ведення садівництва», кадастровий номер :01:001:2661, і загальною площею 1,97 га, цільове призначення «ведення садівництва», кадастровий номер :01:001:0452, які розташовані за адресою: Одеська область, Одеський (колишній Комінтернівський, Лиманський) район, Фонтанська сільська рада (за межами населеного пункту), на користь своєї тещі ОСОБА_1 з метою ухилення від виконання своїх кредитних зобов`язань за кредитним договором № 0 від 23.01.2007 року, укладеним між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк», у розмірі 843 084,67 грн.

Тобто суд виходив із того, що відповідач ОСОБА_3 фактично вчинив фраудаторні правочини ( на шкоду кредитору.

Так, суд вказав, що сторони вищевказаних договорів вчинили оспорювані правочини з метою виведення з власності ОСОБА_3 майна, за рахунок якого можливо було б звернути стягнення під час виконання в майбутньому судового рішення про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, у зв`язку з чим ці договори є фіктивними та підлягають визнанню недійсними.

При цьому суд виходив із того, що за встановлених в цій справі обставин інший висновок не відповідав би засадам справедливості, добросовісності і розумності, оскільки укладення особою, яка має невиконане зобов`язання за кредитним договором, заборгованість по кредиту, договору дарування майна зі своєю тещею (близькою особою) з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на нього в рахунок виконання зобов`язання вказує на те, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі).

Окрім того, суд звернув увагу на те, що до 2021 року ОСОБА_1 не здійснювала державної реєстрації права власності на земельні ділянки, що, на думку суду, може слугувати підтвердженням відсутності бажання реального настання правових наслідків, обумовлених оспорюваними правочинами.

Таким чином, суд першої інстанції зазначив, що правова мета оспорюваних договорів дарування є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена такими правочинами (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому ці договори є фіктивним, а тому суд визнав їх недійсними з підстав, передбачених ст. 234 ЦК України.

Однак колегія суддів не погоджується з даним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступні підстави.

Так, як вбачається з матеріалів справи, 23.01.2007 року між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір № 0, відповідно до якого АКІБ «УкрСиббанк» надав ОСОБА_3 кредит у сумі 93 500,00 доларів США, що за курсом НБУ на той час було еквівалентом 472 175,00 грн., строком до 23.01.2014 року, з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно, згідно графіку погашення кредиту та відсотків.

У якості забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, в той же день, а саме: 23.07.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 був укладений договір застави транспортного засобу, згідно п. 1.1 та п. 1.4 якого ОСОБА_3 передав у заставу рухоме майно транспортний засіб - автомобіль марки Audi, модель Q7, 2006 року випуску, колір чорний, шасі (кузов, рама, коляска) k. НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

Тобто вищевказаний кредитний договір був забезпечений реальною заставою.

Як було вказано вище, спірні договори дарування земельних ділянок були укладені 29.01.2010 року, а з позовом про стягнення кредитної заборгованості ТОВ «Кредекс Фінанс» звернулось до відповідача ОСОБА_3 лише 18.02.2013 року (т.1, а.с.2 витребуваної справи з єдиним унікальним номером 522/3870/13-ц, провадження № 2/522/2660/24).

За наслідками цього позову 20.11.2013 року було ухвалено заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Кредекс Фінанс» заборгованість по договору про надання споживчого кредиту № 0 від 23 січня 2007 року в сумі 843 084, 67 грн. та судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3441,00 грн. (т.1, а.с.13-14).

Тобто, зазначені обставини свідчать про те, що укладаючи спірні договори дарування спірних земельних ділянок, судового спору щодо стягнення з ОСОБА_3 кредитної заборгованості за кредитним договором № 0 від 23 січня 2007 року, ще не було і виник це спір лише більше ніж через 3 роки - в лютому 2013 року.

Зазначені обставини також свідчать про неможливість визнання вищевказаних спірних договорів дарування земельний ділянок фраудаторними, тобто вчинених з метою ухилення їх власником, яким був ОСОБА_3 , від виконання кредитних зобов`язань перед АКІБ «УкрСиббанк» правонаступником якого в подальшому стало ТОВ «Кредет Фінанс», а в теперішній час ТОВ «Вердикт Капітал».

Доводи представника ТОВ «Вердикт Капітал» Даніліної Н.С. в суді апеляційної інстанції про те, що відповідач ОСОБА_3 29.01.2010 року здійснив безоплатне відчуження земельних ділянок з метою ухилення боргу за кредитним договором № 0 від 23.01.2007 року, є безпідставними, оскільки, так як було вказано вище, зазначений кредитний договір був забезпечений реальною заставою, якими не були вищевказані земельні ділянки і крім того з досудовою вимогою про необхідність погашення кредитної заборгованості Генеральний директор ТОВ «Кредекс Фінанс» вперше звернувся до Пірогова 10.12.2012 року (т.1, а.с.21 витребуваної справи з єдиним унікальним номером 522/3870/13-ц, провадження № 2/522/2660/24), тобто майже через 3 роки після укладення спірних договорів дарування земельних ділянок, на відчуження яких, між тим, були відсутні будь-які обмеження.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 12 вересня 2018 року на виконання виконавчого листа № 522/3870/13 приватний виконавець Щербаков Ю. С. відкрив виконавче провадження № 57198137.

У лютому 2020 року в межах процедури виконавчого провадження були проведені електронні торги, за результатами яких примусово відчужено земельну ділянку, кадастровий номер :01:001:2661, яка до 29.01.2010 року належала ОСОБА_3 .

Переможцем електронних торгів є третя особа по даній справі ОСОБА_2 . Земельна ділянка, кадастровий номер :01:001:0452, яка до 29.01.2010 року належала на праві власності ОСОБА_3 , була реалізована ТОВ «Вердикт Капітал» у власність ОСОБА_2 в межах процедури, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження».

З цих підстав колегія суддів зазначає, що звертаючись до суду з позовом, ТОВ «Вердикт Капітал» бажав повернення земельних ділянок у власність відповідача ОСОБА_3 (боржника), з посиланням на те, що спірні договори дарування земельних ділянок є недійсними з підстав їх фраудаторності (на шкоду кредитору).

Проте, судом першої інстанції не було враховано, що ТОВ «Вердикт Капітал» уже задовольнив свої вимоги як кредитодавця, що виключає визнання спірних договорів дарування земельних ділянок недійсними з підстав їх фраудаторності (на шкоду кредитору).

Колегія суддів також зазначає, що до 01 січня 2013 року законодавцем встановлювалися різні правові режими для договору дарування та договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Так, договір купівлі-продажу земельної ділянки підлягав і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. Право власності на земельну ділянку виникало з моменту здійснення державної реєстрації договору купівлі-продажу (ч. 4 ст. 334 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

В свою чергу, договір дарування земельної ділянки підлягав тільки нотаріальному посвідченню. Право власності на земельну ділянку виникало з моменту здійснення нотаріального посвідчення договору дарування (ч. 3 ст. 334 ЦК України, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Для визначення того, яка норма підлягає застосуванню (ЦК чи Закон № 1952-IV), слід застосовувати ч. 2 ст. 4 ЦК України, що закріплює пріоритет норм ЦК над нормами інших законів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року в справі № 334/3161/17 (провадження № 14-188цс20)).

Таких правових позицій дотримується Верховний Суд в своїй постанові по даній цивільній справі від 14 серпня 2024 року, який скасував попереднє судове рішення суду апеляційної інстанції і направив справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (т.2, а.с.232-243).

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги надала суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень проти оскаржуваного судового рішення та доводів своєї апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів також зазначає, що ЄСПЛ вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики ЄСПЛ про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам, доводи апеляційної скарги його повністю спростовують, оскільки рішення ухвалено не у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід задовольнити, оскаржуване рішення суду скасувати і прийняти постанову, якою рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 липня 2022 року скасувати і у задоволенні позовних вимог ТОВ «Вердикт Капітал» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л., ОСОБА_2 , про визнання договорів дарування недійсними, відмовити.

Що стосується розподілення між сторонами судових витрат, то колегія суддів зазначає, що у відповідності до ч. 1, п.п.1-3 ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі 6 810 грн. (т.1, а.с.182), та за подачу касаційної скарги у розмірі 9 924 грн.(т.2, а.с.38,78), а всього у загальному розмірі 16 734,00 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 368, п.2 ч.1 ст. 374, п. 4 ч.1 ст. 376, ст. ст. 381 - 384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Брагарчук Ольги Русланівни задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 22 липня 2022 року скасувати.

Прийняти постанову, якою у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , треті особи: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сімаченко Світлана Леонідівна, ОСОБА_2 , про визнання договорів дарування недійсними, відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , сплачений судовий збір за подачу апеляційної скарги у розмірі та за подачу касаційної скарги у загальному розмірі 16 734,00 (шістнадцять тисяч сімсот тридцять чотири гривні 00 копійок).

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Через перебування судді Комлевої О.С. на навчанні в НШС України, повне судове рішення складено 21.04.2025 року.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.М. Вадовська

О.С. Комлева