Провадження № 2-о/201/59/2024
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року Жовтневий районний суд

міста Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Третя дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із заявою, в якій просила встановити факт її постійного проживання з чоловіком ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , після смерті якого відкрилася спадщина за законом, оскільки за життя заповіту він не складав. Єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину і бажає оформити своє право на спадкове нерухоме майно, є вона, дружина померлого. З метою оформлення спадкових прав вона, через представника за довіреністю, звернулася до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за законом. За результатом розгляду вказаної заяви було відкрито спадкову справу № 41/2024, та державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Янковою І.В. винесено постанову від 03.04.2024 р. про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не підтверджено постійне проживання з чоловіком на день смерті останнього та пропущений 6-місячний строк для прийняття спадщини. Оскільки ОСОБА_1 постійно проживала з ОСОБА_2 з моменту реєстрації шлюбу в 1988 році до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 м. Сєвєродонецьк Луганської області, то вважала, що спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла. Встановлення факту постійного проживання з ОСОБА_2 їй необхідне для реалізації свого права на оформлення спадщини, в зв`язку з чим звернулася в суд з даною заявою, щоб встановити цей юридичний факт.

Заявниця у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Від представника заінтересованої особи до суду надійшла заява з проханням розглядати справу без його участі, заяву підтримав, не заперечував проти її задоволення.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, розглянувши подані заявником матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до таких висновків.

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 даного кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно пп. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

З пп. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 24.06.1988 р. Жовтневим відділом ЗАГСа м. Ворошиловграда, ОСОБА_3 перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік заявниці ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 року, виданого 04.05.2022 р. Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів).

Маючи намір оформити спадщину, заявниця через представника за довіреністю, звернулася до Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за законом. За результатом розгляду вказаної заяви було відкрито спадкову справу № 41/2024, та державним нотаріусом Третьої дніпровської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Янковою І.В. винесено постанову від 03.04.2024 р. про відмову у вчиненні нотаріальних дій у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не підтверджено постійне проживання з чоловіком на день смерті останнього та пропущений 6-місячний строк для прийняття спадщини.

Як вказала заявниця, на час смерті чоловіка ОСОБА_2 вона постійно проживала разом з ним за однією адресою, проте на даний час вона не має можливості оформити свої спадкові права, оскільки місце спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на момент смерті останнього АДРЕСА_1 наразі знаходиться на тимчасово окупованій території, отримання будь-яких підтверджуючих документів неможливо. І тому звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Згідно Довідки від 05.10.2015 № 919-45705 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_2 було за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно Довідки від 05.10.2015 № 919-45704 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання/перебування ОСОБА_1 було також за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Довідки № 1112/05-ВА від 15.05.2024 р., виданої управлінням соціального захисту населення Сєвєродонецької МВА Сєвєродонецького району Луганської області, ОСОБА_1 разом із померлим чоловіком ОСОБА_2 , станом на 17.01.2022 р. за даними Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, перебувала на обліку внутрішньо переміщених осіб в Управлінні соціального захисту населення Сєвєродонецької МВА Сєвєродонецького району Луганської області за адресою фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Залучені до справи свідки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , надали до суду власноруч написані заяви про те, що вони проживали з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в одному під`їзді в будинку АДРЕСА_3 та є добрими знайомими подружжя ОСОБА_6 . Після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, виїхали до м. Дніпра. Також, останні зазначили, що, станом на 17.01.2022 р., ОСОБА_1 проживала разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Окрім цього, судом досліджені долучені до справи фотознімки, на яких зображене подружжя ОСОБА_6 . Вказані фотоматеріали датовані 26.12.2020 р., 31.12.2020 р., 02.05.2021 р., 07.05.2021 р.

Таким чином, факт постійного проживання заявниці ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останнього ІНФОРМАЦІЯ_1 , знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявниці зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки.

За вказаних обставин, враховуючи, що встановлення факту постійного проживання заявниці зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення і встановлення зазначеного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, суд вважає за необхідне дану заяву задовільнити, оскільки вимога її законна, обґрунтована та підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216-1218, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 315-319 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Третя дніпровська державна нотаріальна контора про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зі спадкодавцем ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.С. Федоріщев