справа № 235/3994/24
провадження № 2/208/1331/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді: Кузнєцової А.С.,

за участю секретаря судового засідання: Грищенко О.Л.,

третьої особи: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в залі суду м.Кам`янське в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду пред`явлено вказану позовну заяву, в якій ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_1 у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно і до закінчення нею навчання, тобто до 27 червня 2025 року.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно рішення Красноармійського міськрайсуду від 13 березня 2020 року шлюб між сторонами розірвано. ОСОБА_1 проживає позивачкою, навчається в Комунальному закладі «Донецький обласний спеціалізований фаховий коледж спортивного профілю ім.С.Бубки» на третьому курсі. Термін навчання - з 01 вересня 2021 року по 27 червня 2025 року. Оскільки вона навчається на денній формі, то працювати та отримувати доходи не може. Стипендія дорівнює 890 грн в місяць, що підтверджується довідкою від 12 квітня 2024 року. Позивач на теперішній час працює в ТОВ «Омега» продавцем, отримує заробітну плату в середньому 11000 грн в місяць та не в змозі самотужки, без допомоги батька, матеріально забезпечити дитину, що навчається. Відповідач має постійний дохід, оскільки працює в ПАТ «ШУ «Покровське» та отримує приблизно 30000 грн на місяць, тому позивач вважає, що відповідач матеріально спроможний надавати допомогу дитині, яка навчається. У зв`язку з зазначеним, позивач потребує матеріальної допомоги з боку відповідача та змушена звернутися до суду для забезпечення своїх інтересів, у спосіб стягнення аліментів в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу).

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилась, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, подала заяву про розгляд справи в її відсутність, просить ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, від його представника, адвоката Ресенчук О.Ю. до суду надійшов відзив на позов, додаткові поясненна у справі, у яких відповідач не погоджується з позовними вимогами. Зазначив, що дочка ОСОБА_1 проживає, починаючи з 25.03.2022 у Республіці Польща, про що свідчать: довідка про надання останній номера PESEL та довідка з місця її навчання. Відповідно до вказаних документів, починаючи з 25.03.2022 (тобто майже три роки) ОСОБА_1 постійно проживає та навчається за кордоном, тобто, окремо від позивача. При цьому, у добровільному порядку відповідач регулярно матеріально забезпечує повнолітню дочку, про що свідчать відповідні банківські дані з його інтернет-банкінгу. Крім того, старша донька перебуває на бюджетному забезпеченні (отримує стипендію), безкоштовно проживає за місцем навчання у Навчальному комплексі ім. Бартоша Гловацького у Прошовицях за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, відповідач сплачує аліменти на спільну із позивачкою молодшу дитину у розмірі: 1/6 від заробітку (доходу) в рамках виконавчого провадження, відкритого 28.02.2018 року за № 55892356, Покровським відділом державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження. Відповідач перебуває на пенсії, тому відрахування аліментів щомісячно здійснюється з його пенсійного забезпечення. Ураховуючи вищевикладене та той факт, що позивачка не проживає разом із третьою особою, відповідач щомісячно перераховує достатньо коштів (відносно свого доходу) на утримання старшої доньки, яка перебуває на повному матеріальному забезпеченні навчального закладу, відповідач вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. В порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України, просить проводити розгляд справи без його участі, врахувавши його позицію, викладену у відзиві.

Третя особа ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що дійсно навчається та проживає в Республіці Польща, батько їй кожного місяця допомагає матеріально, надсилає кошти. Вважає, що її мати звернулася з цією позовною заявою з метою забезпечення своїх матеріальних потреб за рахунок аліментних виплат. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим виконкомом Родинської міської ради Донецької області, актовий запис № 14, батьками якої зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 7).

Заочним рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 13 березня 2020 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 9).

Згідно довідки № 568/01-27 від 13.05.2024 року, яка видана Комунальним закладом «Донецький обласний спеціалізований фаховий коледж спортивного профілю ім.С.Бубки», ОСОБА_1 дійсно є студентом 3 курсу групи 31 (відділення волейбол) денного відділення, термін навчання 01.09.2021 року 27.06.2025 рік (а.с.12).

Згідно довідки з місця навчання, №S.4317.1.9.2025 від 05.02.2025 року, виданої Навчальним комплексом ім Бартоша Гловацього у Прошовицях, ОСОБА_1 у 2024/2025 навчальному році є студенткою класу 4Т, дата зарахування до закладу освіти: 01.09.2022 р, дата закінчення навчання: 31.08.2026 року. Місце її проживання - АДРЕСА_1 (а.с. 62).

Згідно довідки про доходи від 13 лютого 2025 року, ОСОБА_1 отримує стипендію в КЗ «Донецький обласний спеціалізований фаховий коледж спортивного профілю ім.С.Бубки» в розмірі 890 грн в місяць. (а.с. 13).

Згідно довідки від 19 квітня 2024 року, ОСОБА_2 займає посаду продавця-консультанта в ТОВ «Омега» та її дохід за період з 28.12.2023 р. по 31.03.2024 р. склав 42274,94 грн. (а.с. 14).

Відповідно до квитанцій, відповідачем на рахунок третьої особи, ОСОБА_1 , добровільно щомісячно перераховуються грошові кошти (а.с. 64-69).

Згідно до постанови про звернення на заробітну плату, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на спільну із позивачкою молодшу дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/6 частки від всіх видів доходів відповідача щомісячно (а.с. 81).

Згідно до довідки від 14.02.2025 року, наданої ГУ Пенсійного фонду України, надано інформацію про здійснення відрахування аліментів з ОСОБА_3 на дитину ІНФОРМАЦІЯ_3 та за період з 09.2024 по 02.2025 року здійснено відрахування в розмірі 70830,00 грн. (а.с. 98).

Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду із позовом, повинна дотримуватись норм процесуального законодавства.

Частиною першою статті 6 Конвенції, яка з огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України є частиною національного законодавства, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Ст. 4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів;

3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Тобто право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину).

Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.

За змістом статті 191 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

При визначенні розміру аліментів суд виходить з положень ст. 182 СК України, відповідно до якої, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Обов`язковими умовами стягнення аліментів на повнолітню дочку (сина), яка продовжує навчання, є потреба повнолітньої дочки (сина) у матеріальній допомозі і спроможність батьків надавати утримання з урахуванням їх матеріального, сімейного становища, стану здоров`я тощо.

У своїй постанові від 29.01.2018 по справі № 622/373/16-ц Верховний Суд роз`яснив, що на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (ст.185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 Сімейного кодексу).

Матеріальне становище повнолітнього сина (дочки), який продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо.

Повнолітня ОСОБА_1 є донькою відповідача, продовжуючи навчання на денній формі після досягнення нею 18 років у Навчальному комплексі ім Бартоша Гловацього у Прошовицях, не маючи при цьому самостійного доходу, через що вона потребує матеріальної допомоги від свого батька на час такого навчання.

ОСОБА_1 , як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, проти задоволення позову заперечувала, зазначаючи, що батько надає їй щомісяця матеріальну допомогу добровільно.

Відповідачем долучено довідку з місця навчання, №S.4317.1.9.2025 від 05.02.2025 року, виданої Навчальним комплексом ім Бартоша Гловацього у Прошовицях, ОСОБА_1 у 2024/2025 навчальному році є студенткою класу 4Т, дата зарахування до закладу освіти: 01.09.2022 р, дата закінчення навчання: 31.08.2026 року. Місце її проживання - АДРЕСА_1 .

Тобто, даний доказ вказує на те, що ОСОБА_1 не проживає разом з позивачем ОСОБА_2 , яка відповідно до даних, зазначених у паспорті, проживає в м.Родинське Донецької області, що суперечить ч.3 ст. 181 СК України при стягненні аліментів на дитину.

Крім того, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зазначили, що між ними як батьком та донькою існує домовленість про те, що батько буде утримувати дитину на належному, достатньому для дитини фінансовому рівні. Долучені докази грошових переказів ОСОБА_3 на картковий рахунок ОСОБА_1 .

При ухваленні даного рішення суд приймає до уваги позицію відповідача, викладену у відзиві та пояснення третьої особи, наданої нею в судовому засіданні, згідно до змісту яких, вони просять залишити без задоволення позовні вимоги ОСОБА_2 .

Відтак, враховуючи встановлені судом обставини, те, що відповідачем спростовано, що його повнолітня донька перебуває на утриманні матері, яка звернулася до суду з відповідним позовом, оскільки відповідач теж надає матеріальну допомогу дочці, таким чином, вимога про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, на користь матері є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, тому суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 .

На підставі ст. ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України, керуючись ст. ст. 141, 263-265, 268, 273, 280, 354 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили, відповідно до ст. 273 ЦПК України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дата складання повного тексту рішення суду 08.04.2025 року.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянка України, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 ;

- відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , громадянин України, адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ;

- представник відповідача: адвокат Ресенчук Олена Юріївна, юридична адреса: АДРЕСА_4 ;

- третя особа: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_5 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Суддя А.С. Кузнєцова