ПОСТАНОВА

Іменем України

20 лютого 2025 року м. Кропивницький

справа № 385/656/24

провадження № 22-ц/4809/110/25

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Дуковський О.Л., (суддя - доповідач),

судді Дьомич Л.М., Єгорової С.М.

за участю секретаря судового засідання - Демешко Л.В.

Учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Остащенко О.М.;

відповідач Фермерське господарство «Олена», інтереси якого представляє адвокат Дяченко М.І.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Фермерського господарства «Олена», інтереси якого представляє адвокат Дяченко Марина Ігорівна на рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23 липня 2024 року, у складі головуючого судді Венгрина М.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Олена» про визнання відсутнім права оренди та повернення земельної ділянки , -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до Фермерського господарства «Олена» (ФГ «Олена») про визнання відсутнім права оренди та повернення земельної ділянки.

В обгрунтування позову вказувала, що 05.01.2012 між нею та ФГ «Олена» було укладено договір оренди земельної ділянки №289, кадастровий номер :02:000:0289, що розташована на території Гайворонської міської ради, Гайворонського району, Кіровоградської області, площею 2,69 га (надалі - Договір оренди), строком на 10 років.

30.11.2012 проведено державну реєстрацію речового права - права оренди земельної ділянки.

Дія зазначеного договору оренди припинилась - 30.11.2022, у зв?язку із закінченням строку оренди земельної ділянки.

Позивачка зазначала, що у грудні 2022 року їй стало відомо з інформації отриманої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що 15.01.2021 до запису речового права 40166223, що здійснено державним реєстратором Гайворонської міської ради Кіровоградської області Бондарчук А.С. внесено зміни на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 19.01.2021 (індексний номер 56203399) державного реєстратора Гайворонської міської ради Бондарчук А.С. про державну реєстрацію права оренди на підставі додаткової угоди від 22.11.2022 до договору оренди земельної ділянки (надалі - Додаткова угода), відносно земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0289, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 211.

Електронна реєстраційна справа, що розміщена в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер об`єкта нерухомого майна 211 (земельна ділянка кадастровий номер :02:000:0289) містить копію додаткової угоди від 22.11.2022 на підставі якої продовжено строк дії договору оренди, яку позивачка не підписувала та не укладала.

Згідно додаткової угоди від 22.11.2022 до договору оренди земельної ділянки №0289 про викладення в новій редакції від 05.01.2012, строк оренди склав 20 років (до 30.11.2032).

Позивачка, яка не підписувала (не укладала) додаткову угоду до договору оренди, звернулася в 2023 році до Гайворонського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою до ФГ «Олена» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом скасування державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди землі.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 06.06.2023 в справі №385/273/23, позовну заяву позивачки задоволено - усунуто перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом скасування державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди землі.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 08.11.2023 в справі №385/273/23, скасовано рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 06.06.2023, з підстав обрання позивачкою неналежного способу захисту.

Постановою Верховного Суду від 10.04.2024 у справі №385/273/23, змінено мотивувальну частину постанови Кропивницького апеляційного суду від 08.11.2023 щодо належного способу захисту «У справі , яка є предметом касаційного перегляду, ОСОБА_1 позовних вимог про визнання відсутнім права оренди не заявляла. У зв`язку з цим відсутні підстави для кваліфікації додаткової угоди до договору оренди від 30.11.2012, якою подовжено термін його дії, як неукладеної. Таким чином Верховний Суд зробив висновок, що додаткову угоду до договору оренди можна кваліфікувати, як неукладену за умов заявлення належного способу захисту, яким є «визнання відсутнім права оренди».

Вказувала, що звертається до суду із даним позовом з урахуванням висновків Верховного Суду, що зроблені в аналогічних справах, з підстав неукладення додаткової угоди, але з належним способом захисту.

Позивачка просила: визнати відсутнім права оренди у ФГ «Олена», що зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення № 56203399 від 19.01.2021 державного реєстратора Гайворонської міської ради Кіровоградської області Бондарчук А.С., яким до запису про інше речове право 40166223 від 15.01.2021 внесено зміни на підставі додаткової угоди від 22.11.2022 до договору оренди земельної ділянки, відносно земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0289, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 211, що належить на праві власності ОСОБА_1 ;

зобов`язати ФГ «Олена» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0289, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 211, площею 2,6861 га, що розташована: Кіровоградська область, Гайворонський район, Гайворонська міська рада;

вирішити питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23 липня 2024 року позов ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Олена» про визнання відсутнім права оренди відносно земельної ділянки задоволено.

Визнано відсутнім право оренди у ФГ «Олена», що зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.01.2021 (номер запису про інше речове право 4016622) на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень від 19.01.2021 (індексний № 56203399), яке прийняте на підставі додаткової угоди від 22.11.2022 до договору оренди земельної ділянки, відносно земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0289, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 211, що належить на праві власності ОСОБА_1 ..

Зобов`язано ФГ «Олена» повернути ОСОБА_1 земельну ділянку кадастровий номер :02:000:0289, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 211, площею 2,6861 га, що розташована за адресою: Кіровоградська область, Гайворонський район, Гайворонська міська рада.

Стягнуто з ФГ «Олена» на користь ОСОБА_1 судові витрати щодо сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та 20 000,00 грн витрат на правничу допомогу, а всього 22422,40 грн .

Не погодившись із вказаним рішенням суду представник відповідача подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано того, що між сторонами склалися довготривалі правовідносини щодо оренди спірної земельної ділянки.

Зазначає, що договір оренди спірної ділянки був укладений 05 січня 2012 року, який був належним чином зареєстрований, а також позивачка 22.11.2022 підписала з відповідачем додаткову угоду до договору оренди землі.

Вказує, що дій позивачки, а саме: підписання договору оренди землі, та отримання нею орендної плати підтверджують фактичне визнання нею права оренди за відповідачем, а згодом пред`явлення позову про визнання відсутнім права оренди, суперечать її попередній поведінці і є недобросовісними.

Вказує, що позивачка не заперечувала, що земельною ділянкою користується відповідач, не доводила, що земельна ділянка передана орендарю поза її волею, лише наголошувала на тому, що начебто додаткова угода нею не підписувалась, проте факт не підписання позивачкою додаткової угоди до договору оренди землі є недоведений.

Представник відповідача посилається на те, що позивачка не надала належного та допустимого доказу на підтвердження своїх позовних вимог щодо визнання відсутнім права оренди.

Вважає, що позивач фактично вчиняє дії, спрямовані на перешкоджання орендареві у користуванні орендованою земельною ділянкою, самостійно господарювати на землі, порушує право відповідача на орендовану земельну ділянку та бажає уникнути обов`язку щодо виконання умов договору зі своєї сторони.

Вважає, що оскільки позивачка не заявляла про призначення у цій справі судово-почеркознавчої експертизи для дослідження факту підписання нею спірної додаткової угоди є неможливим встановити факт неукладення спірного правочину.

Посилається на те, що оскаржуване рішення порушує права відповідача, так як орендар позбавляється того на, що він розраховував при укладенні договору.

Крім того вважає, що суд першої інстанції стягнувши витрати на правничу допомогу не врахував критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а тому у стягненні витрат на правничу допомогу на користь позивачки слід відмовити.

Представник позивачки подала відзив на апеляційну скаргу,в якому просить скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Посилається на те, що постановою Верховного Суду від 10.04.2024 було встановлено, що між сторонами у цих спірних правовідносинах відсутнє зареєстроване право оренди, а тому правильною вимогою є визнання відсутнім права оренди ,без додаткового доказування.

Тому, вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для кваліфікації додаткової угоди, як неукладеної.

Крім того, вказує на те, що представником було заявлено клопотання про витребуванні від відповідача оригіналу спірної угоди для проведення експертизи, але відповідач підтвердив відсутність оригіналу додаткової угоди ,а тому експертиза не призначалася і не проводилася.

Вважає, що відповідач вводить в оману суд апеляційної інстанції вказавши, що позивачка не ставила питання про проведення судово-почеркознавчої експертизи у цій справі, а тому не можна встановити факт підписання позивачкою угоди.

Вказує, що позивачка орендної плати від відповідача не отримувала, а протилежного відповідач не довів належними та допустимими доказами.

Посилається на незаконне використання відповідачем спірної земельної ділянки.

Представник позивача у відзиві просить стягнути з фермерського господарства на користь позивачки витрати на правову допомогу в сумі 39 000,00 грн .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов?язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права ,викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення ,ухвалене на підставі повно і всебічно з?ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам чинного законодавства.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом першої інстанції встановлено належним чином обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна ОСОБА_1 є власницею земельної ділянки площею 2,6861 га, кадастровий номер :02:000:0289. Номер запису про інше речове право: 40166223; дата та час державної реєстрації 15.01.2021; документи, подані для державної реєстрації: відомості з ДЗК, серія та номер: 32389146, виданий 15.01.2021, видавник: Державний земельний кадастр; Додаткова угода до Договору оренди земельної ділянки, серія та номер: б/н, виданий 22.11.2022, видавник: Орендар: ФГ «Олена»; Орендодавець: ОСОБА_1 ; договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 30.11.2012, видавник: Орендар: ФГ «Олена»; Орендодавець: ОСОБА_1 . Підстави внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 56203399 від 19.01.2021, ОСОБА_2 , Гайворонська міська рада, Кіровоградська область. Вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки (а.с. 14).

З матеріалів справи вбачається, що 05.01.2012 між ОСОБА_1 та ФГ Олена» було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 10 років. Договір зареєстровано в книзі 4 відділу Держкомзему у Гайворонському районі Кіровоградської області про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 30.11.2012. Об`єкт оренди земельна ділянка № НОМЕР_1 , загальною площею 2.69 гектара ріллі, кадастровий номер якої :02:000:0289 (п. 2.1 Договору) (а.с. 10-11). Про що сторонами Договору складено Акт прийому передачі земельної ділянки від 05.01.2012 (а.с. 12), що не оспорюється сторонами.

В матеріалах справи міститься копія додаткової угоди до договору оренди земельної ділянки №289 укладену 22.11.2022 між ОСОБА_1 та ФГ «Олена» про викладення в новій редакції договору від 05.01.2012. Відповідно до п. 3.1 додаткової угоди договір оренди укладено строком на 20 років з дати укладання цього договору та діє до 30.11.2032 (а.с. 7-9).

Позивачка заперечує факт укладення зазначеної додаткової угоди.

Встановлено, що рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 06.06.2023 у справі №385/273/23, позов ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Олена» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, шляхом скасування державної реєстрації додаткової угоди до договору оренди землі - задоволено (а.с.21-22 ).

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 08.11.2023 в справі №385/273/23, скасовано рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 06.06.2023, з підстав обрання позивачем неналежного способу захисту (а.с.23-25).

Постановою Верховного Суду від 10.04.2024 в справі №385/273/23, змінено мотивувальну частину постанови Кропивницького апеляційного суду від 08.11.2023 щодо належного способу захисту «У справі , яка є предметом касаційного перегляду, ОСОБА_1 позовних вимог про визнання відсутнім права оренди не заявляла. У зв`язку з цим відсутні підстави для кваліфікації додаткової угоди до договору оренди від 30.11.2012, якою подовжено термін його дії, як неукладеної (а.с.16-20).

Відповідно до ч. 4 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Звернувшись із цим позовом до суду ОСОБА_1 вказувала, що спірну додаткову угоду до договору вона не підписувала, підпис у ній вчинено іншою особою.

Встановлено, що з метою перевірки відповідності підпису на додатковій угоді та проведення почеркознавчої експертизи, представник позивача адвокат Остащенко О.М. в підготовчому судовому засіданні заявляла клопотання про надання інформації ФГ «Олена» про наявність у відповідача оригіналу додаткової угоди договору оренди земельної ділянки №289 про викладення в новій редакції від 05.01.2012, укладеної 22.11.2022.

В підготовчому судовому засіданні та під час розгляду справи по суті представник відповідача ФГ «Олена» адвокат Дяченко М.І. вказала, що оригінал додаткової угоди договору оренди земельної ділянки №289 про викладення в новій редакції від 05.01.2012, укладеної 22.11.2022 втрачений та у ФГ «Олена» відсутній.

Крім того представник позивачки зверталася із адвокатським запитом до Державного реєстратора Гайворонської міської ради про повідомлення чи наявний у Державного реєстратора оригінал додаткової угоди від 22.11.2022 до договору оренди земельної ділянки №0289 про викладення в новій редакції від 05 січня 2012 року (а.с. 30).

З відповіді на адвокатський запит №962 від 20.04.2024 вбачається, що представника повідомлено про відсутність у державного реєстратора оригіналу додаткової угоди (а.с. 31).

Колегія суддів вважає безпідставними доводи представника відповідача викладені в апеляційній скарзі, що позивачка не заявляла клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи щодо доведення факту не підписання нею додаткової угоди.

Судом першої інстанції під час розгляду цієї справи було встановлено, що оригінал додаткової угоди договору оренди земельної ділянки №289 про викладення в новій редакції від 05.01.2012, укладеної 22.11.2022 втрачено.

ФГ «Олена» не спростувало доводів позивачки, що вона не підписувала додаткової угоди, та оригіналу додаткової угоди не було надано, а як наслідок і не проводилася судово-почеркознавча експертиза.

Докази отримання позивачкою орендної плати матеріали справи не містять.

За змістом статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти.

Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є перш за все вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки. Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад,від юридичних вчинків, правові наслідки яких наступають у силу закону незалежно від волі його суб`єктів). У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині першій статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі (зокрема, шляхом вчинення підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли.

За частиною першою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною другою статті 207 ЦПК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди(частина перша статті 638 ЦК України).

За частиною першою статті 14 Закону України «Про оренду землі» - договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

За частиною першою статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

У постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 (провадження № 14-49цс22) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 27 Закону № 1952-IV судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 19 лютого 2024 року у справі № 567/3/22 (провадження № 61-5252сво23) зробив висновок про те, що «належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 6 ст.81, ч. 1 ст.89 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Рішення суду першої інстанції є достатньо вмотивованим і містить висновки щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції згідно діючих вимог цивільно-процесуального законодавства перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та позовних вимог, що були предметом розгляду в суді першої інстанції.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін, а скарга без задоволення.

З матеріалів справи вбачається, що представник позивача у відзиві на апеляційну скаргу ставила питання про розподіл судових витрат, а саме про стягнення із відповідача на користь позивачки пов?язані з розглядом справи в суді апеляційної інстанції (а.с. 176).

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішенні від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Частинами 1, 3 статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи.

Адвокат Остащенко О.М. у відзиві на апеляційну скаргу просить стягнути з ФГ «Олена» на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в сумі 39000,00 грн.

До відзиву представник позивачки надає ордер про надання ОСОБА_1 у Кропивницькому апеляційному суді правової допомоги (а.с. 177) та акт від 29.10.2024 виконаних робіт до договору про надання правової допомоги №99 від 17.11.2023 (а.с. 178), копію квитанції про оплату наданих адвокатом послуг Дудіній Н.Ю. в сумі 20 000,00 грн.

До позовної заяви адвокат Остащенко О.М. долучала договір про надання правової допомоги №99 від 17.11.2023 ,з якого вбачається, що між Адвокатським бюро «Остащенко» в особі керуючого адвоката Остащенко О.М. та Дудіною Н.Ю. було укладено договір про надання позивачці адвокатом правової допомоги під час розгляду цієї справи в судах (а.с. 34-35).

Згідно із частинами третьою, четвертою, п`ятою, шостою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Колегія суддів вважає, що заявлений представником позивача розмір витрат на правову допомогу є необґрунтовано завищеним, а тому суд апеляційної інстанції бере до уваги характер спірних правовідносин, суть спору та заявлені позивачем вимог, а тому вважає стягнути витрати на правову допомогу з відповідача на користь позивачки в сумі 5000,00 грн .

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,-

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Фермерського господарства «Олена» - залишити без задоволення.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 23 липня 2024 року залишити без змін.

Стягнути з Фермерського господарства «Олена» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.Л. Дуковський

Судді Л. М. Дьомич

С.М. Єгорова