Справа №534/2023/24
Провадження №2/534/578/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області

у складі головуючого судді Комарової Д.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Віднійчук І.В.,

представника позивача Забари В.М.,

представника відповідача Шапошника Р.Ф.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в режимі відеоконференцзв`язку цивільну справу за позовом акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство КБ "ПриватБанк" звернулось до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № б/н від 30.06.2017 в сумі 279 554 грн. 41 коп., що складається із: заборгованості за кредитом - 214 208 грн. 96 коп., заборгованості за простроченими відсотками - 65 345 грн. 45 коп. та понесені судові витрати.

Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву № б/н від 30.06.2017 року, приєднавшись до Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті банку (https://privatbank.ua/terms). На підставі цього було відкрито картковий рахунок, видано кредитну картку № НОМЕР_1 (MasterCard World Black Edition, строк дії 11/20) із початковим кредитним лімітом, який згодом збільшився до 200 000 грн.

Позивач також посилається на Заяву про приєднання до Умов та правил від 18.06.2020 року, якою, за твердженням Позивача, Відповідач погодив відсоткову ставку у розмірі 37,2% річних (згодом знижену до 36%).

Оскільки відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань, позивач просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь зазначену суму заборгованості 279 554 грн 41 коп. та судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп.

На адресу суду 02.10.2024 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що 18.01.2024 року Комсомольським міським судом Полтавської області винесено рішення у справі № 534/58/21 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 з ідентичним предметом стягнення заборгованості за договором б/н від 30.06.2017 року та тими ж підставами: підписання Анкети-заяви від 30.06.2017 року, приєднання до Умов та правил, відкриття карткового рахунку, видача кредитної картки з лімітом 200 000 грн. Рішення залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 23.03.2024, касаційна скарга не подавалась, і воно набрало законної сили.

У справі № 534/58/21 суд встановив, що Позивач не надав підписаних Відповідачем Умов та правил, доказів видачі картки чи ознайомлення Відповідача з Витягом з Умов, довідка про зміну умов кредитування не містить чітких даних про зменшення ліміту, відсутні докази відкриття рахунків, виписки, що підтверджують рух коштів чи розмір заборгованості, відсутні дані про погоджений кредитний ліміт. Довідка про картку містить суперечності (зміна ліміту після закінчення строку дії картки). Поняття «заборгованість за простроченим тілом кредиту» не розкрито, його правова природа не передбачена Анкетою-заявою. Анкета-заява не містить суми кредитного ліміту, що унеможливлює застосування Умов та правил. Відсутні докази повідомлення Відповідача про зміни до Умов та правил.

Відповідач просить закрити провадження у справі на підставі п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Ухвалою Комсомольського міського суду Полтавської області від 14.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, його представник у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив провадження у справі закрити.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 30 червня 2017 року між Позивачем та Відповідачем укладено кредитний договір № б/н, за яким Позивач надав Відповідачу кредит у вигляді кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору, Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування у розмірі 3% щомісяця та 36% річних.

Позивач 09 серпня 2024 року звернувся до суду з позовом про стягнення з Відповідача заборгованості у розмірі 279 554,41 грн станом на 23 червня 2024 року, що складається з 214 208,96 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; 65 345,45 грн заборгованість за простроченими відсотками; 2 422,40 грн судовий збір.

Позивач стверджує, що заборгованість виникла через невиконання Відповідачем зобов`язань щодо погашення кредиту та сплати процентів, передбачених договором.

Ухвалою суду від 21.04.2025 провадження в частині вимог за період з 1 вересня 2020 року по 20 грудня 2020 року закрито на підставі пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку з наявністю рішення у справі №534/58/21, яке набрало законної сили, про спір між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Таким чином суд розглядає справу в частині вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками за період з 21.12.2020 по 01.03.2021.

Відповідач та його представник не заявили клопотання про застосування строку позовної давності.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові, а позичальник повернути кредит та сплатити проценти.

Частина перша статті 1048 ЦК України передбачає право кредитора на отримання процентів за правомірне користування кредитом, якщо це встановлено договором.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 (пункти 34, 35, 37), проценти за користування кредитом є платою за правомірне користування чужими коштами, а після припинення строку дії кредитного договору таке право кредитора припиняється.

У судовому засіданні встановлено, що згідно з випискою та розрахунком заборгованості, наданими Позивачем, станом на 1 грудня 2020 року загальна заборгованість становила 260 275 грн 51 коп., з яких: 41 119,90 грн прострочене тіло кредиту; 173 089,06 грн поточне тіло кредиту; решта нараховані відсотки.

Судом встановлено, що за період з 21 грудня 2020 року по 1 березня 2021 року, прострочене тіло кредиту зросло до 214 208 грн 96 коп., тобто на 173 089 грн 06 коп., через визнання поточного тіла кредиту простроченим у лютому 2021 року.

Нараховано відсотків за користування кредитом: за 2131 грудня 2020 року (11 із 31 дня, що складає 35,48% місяця): 6 426 грн 30 коп ? 0,3548 ? 2 280 грн 06 коп., за січень 2021 року: 6 640 грн 51 коп., за лютий 2021 року: 6 640 грн 51 коп., загалом відсотки: 2 280,06 + 6 640,51 + 6 640,51 = 15 561 грн 08 коп.

Станом на 1 березня 2021 року загальна заборгованість становила 279 554 грн 41 коп, з яких 214 208 коп 96 коп. прострочене тіло кредиту, 65 345 грн 45 коп. прострочені відсотки. Після 1 березня 2021 року нові нарахування не проводилися, що підтверджується розрахунком Позивача.

Поряд із цим, суд звертає увагу на момент, з якого фактично припинилось кредитування, а отже і перестала існувати підстава для нарахування відсотків за договором.

Так, припинення строку дії кредитного ліміту згідно довідки від 28.06.2024 про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, відповідачу 08 грудня 2020 року банком в односторонньому порядку встановлено кредитний ліміт 0 грн, який у подальшому не збільшувався. Це свідчить про анулювання кредитного ліміту, що, відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України, припиняє право Позивача нараховувати проценти за правомірне користування кредитом після 08 грудня 2020 року.

Отже, нарахування відсотків за грудень 2020 року (6 426 грн 30 коп., з яких 2 280,06 грн припадає на 2131 грудня), січень 2021 року (6 640 грн 51 коп.) і лютий 2021 року (6 640 грн 51 коп.), загалом 15 561 грн 08 коп за період з 21 грудня 2020 року по 1 березня 2021 року, є неправомірним, оскільки кредитний ліміт було анульовано 08 грудня 2020 року.

Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, проценти за статтею 1048 ЦК України нараховуються лише за період правомірного користування коштами, яке фактично припинилося 08 грудня 2020 року.

З приводу заборгованості за прострочене тіло кредиту за період з 21 грудня 2020 року по 1 березня 2021 року суд зазначає наступне. Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області у справі №534/58/21, яке набрало законної сили, вирішено питання щодо тіла кредиту за період з 1 вересня 2020 року по 20 грудня 2020 року. Згідно з випискою, станом на 1 грудня 2020 року прострочене тіло кредиту становило 41 119 грн 90 коп., а поточне 173 089 грн 06 коп. Таким чином рішенням суду у справі №534/58/21 охоплено тіло кредиту до 20 грудня 2020 року, включаючи як прострочене (41 119 грн 90 коп), так і поточне (173 089 грн 06 коп.) тіло кредиту, загальна сума яких складає 214 208,96, та вирішена під час попереднього судового розгляду. Крім того, з моменту припинення кредитування, тобто з 08 грудня 2020 року поточне тіло кредиту автоматично переходить у прострочене тіло кредиту. Тому вимога про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 214 208 грн 96 коп. є неправомірною через заборону повторного розгляду відповідно до статті 18 ЦПК України, про що судом було зазначено в ухвалі від 21.04.2025.

Припинення дії кредитного ліміту 08 грудня 2020 року унеможливило виникнення нових зобов`язань за кредитним договором після цієї дати. Тому, на думку суду, банк при поданні позову до суду у 2021 році просив стягнути заборгованість за кредитним договором станом на 20.12.2020. Аналізуючи виписку за договором № б/н за період 01.12.2017 - 28.06.2024, надану представником позивача разом з позовною заявою від 09.08.2025, суд встановив, що АТ КБ ПРИВАТБАНК 01.01.2021, 01.02.2021 та 01.03.2021 списувало з рахунку ОСОБА_1 відсотки за використання кредитного ліміту за ставкою 3 відсотка, які згідно договору нараховуються на тіло кредиту щомісячно. Проте з 08.12.2020 нове тіло не виникало, оскільки з цього моменту відповідач був позбавлений користуватись кредитними коштами. Тому суд прийшов до висновку, що позивач неправомірно списував відсотки у вказані дати для штучного збільшення заборгованості за відсотками з метою звернення до суду з новим позовом, який не буде тотожним поданій позовній заяві від 19.01.2021.

Також судом встановлено, що позивач не вимагав стягнення процентів за прострочення грошового зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України (3% річних та інфляційні втрати), що підтверджується розрахунком заборгованості (0 грн за статтею 625).

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України).

Відтак, з огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами правомірність визнання 173 089 грн 06 коп. поточним тілом кредиту після припинення строку дії кредитного ліміту 08 грудня 2020 року та з урахуванням рішення №534/58/21, яке вирішило питання тіла кредиту до 20 грудня 2020 року (у тому числі з 08.12.2020), а також правомірність нарахування відсотків за період з 21.12.2020 по 01.03.2021, отже вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю.

З огляду на вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп. відшкодуванню не підлягає.

Керуючись статтями 10, 11, 18, 76, 81, 141, 263, 264, 268 ЦПК України, статтями 526, 625, 1048, 1054 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за простроченими відсотками за період з 21.12.2020 по 01.03.2021 за кредитним договором № б/н від 30.06.2017 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня оголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , адреса: вулиця Грушевського, будинок 1-Д, місто Київ, 01001;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Д.Ю. Комарова