Єдиний унікальний номер: 448/477/24
Провадження № 2/448/39/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(повний текст)

09.04.2025 року Мостиський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кічака Ю.В.,

при секретарі судового засідання Романченко І.А.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Яворівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 був побудований у 1964р. та відносився до суспільної групи «колгоспний двір».Членами зазначеного двору, які станом на 15.04.1991 року не втратили та зберегли право на частку в майні двору, були ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та він (позивач ОСОБА_1 ), відтак кожен з них мав право на майно колгоспного двору в розмірі 1/3 частки такого.

Вказує, що після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/3 частку колишнього колгоспного двору - будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яке шляхом вступу в управління та володіння даним майном успадкувала його сестра ОСОБА_2 . Відтак, після смерті ОСОБА_3 , частка ОСОБА_2 у майні двору збільшились до 2/3 часток (1/3 + 1/3).

Зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його (позивача) матір - ОСОБА_2 , а спадщину, яка відкрилася внаслідок її смерті шляхом вступу в управління та володіння даним майном успадкував саме він (позивач).

Однак, через належність зазначеного вище житлового будинку до суспільної групи «колгоспний двір», відсутністю належних правовстановлюючих документів на спірне майно, виданих на ім`я спадкодавців, а також неможливістю документально підтвердити родинні відносини між спадкодавцями ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та його (позивача) родинні відносини зі спадкодавцем ОСОБА_2 , він (позивач) позбавлений можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку.

З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким встановити факти родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с.Хоросниця Яворівського району Львівської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його ( ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ) матір`ю табула рідною сестрою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також визнати за ним (позивачем) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 .

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, покликаючись на доводи та мотиви, викладені ним у заяві про зміну предмета позову, що була подана ним в порядку ст.49 ЦПК України.

Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області був належним чином повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду по справі, однак в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи міститься заява представника відповідача про розгляд даної цивільної справи у їх відсутності, у якій такий зазначає, що вирішення даного спору покладає на розсуд суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович в судове засідання не з`явився, а подав заяву про здійснення розгляду даної справи за його відсутності. Крім того, нотаріус скерував копії сторінок спадкової справи №345/2023, що була заведена ним після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та інформаційну довідку зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №76513569 від 08.04.2024р., з якої відомо, що спадкодавцем ОСОБА_2 за життя не складено ні заповіту, ні спадкового договору.

Допитана безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона (свідок) проживає в с.Хоросниця по сусідству з господарством позивача ОСОБА_1 , яке попередньо належало його батькам ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Їй (свідку) відомо, що батько позивача мав прізвище « ОСОБА_7 » та відповідно вірним прізвищем як позивача, так і його матері має бути прізвище « ОСОБА_7 », однак у деяких документах матері позивача ОСОБА_5 було помилково зазначено її прізвище як « ОСОБА_7 » замість вірного « ОСОБА_7 ». Також їй (свідку) відомі ті факти, що дівочим (дошлюбним) прізвищем матері позивача було прізвище « ОСОБА_8 », а ОСОБА_3 був рідним братом матері позивача ОСОБА_9 .

Допитаний безпосередньо в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що він (свідок) проживає в с.Хоросниця по сусідству з господарством Теребичів. Йому (свідку) відомо, що вірним прізвищем позивача і його батьків має бути прізвище « ОСОБА_7 », однак у деяких документах матері позивача ОСОБА_5 було зазначено її прізвище як « ОСОБА_7 » замість вірного « ОСОБА_7 ». Також йому (свідку) відомо, що ОСОБА_3 був рідним братом матері позивача ОСОБА_11 .

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_10 , дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 2) роз`яснив, що справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними.

З цих підстав суд вважає, що позовні вимоги про встановлення факту родинних відносин та про визнання права власності на спадкове майно повинні розглядатися одночасно за правилами позовного провадження.

Матеріалами справи та судом встановлено, що будинковолодіння по АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») відносилося до суспільної групи "колгоспний двір", а членами такого, як вважає суд, були: ОСОБА_12 , ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 , що підтверджується виписками із погосподарськиг книг по селу Хоросниця станом на 01.04.1988р. та станом на 15.04.1991р. про суспільну групу двору та склад його членів. Всі зазначені члени колгоспного двору станом на 15.04.1991 року зберегли право на частку в майні такого.

Згідно вимог ст.7 Конституції СРСР 1936 року колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній земельній ділянці.

Відповідно затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 11215 «Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів», визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено на сільські ради.

Надалі порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69.

Згідно з п.9 зазначених Вказівок окремим господарством є особи, що проживають разом та ведуть спільне домашнє господарство.

Відповідно до змісту Вказівок № 5-24/26 і № 69 суспільна група господарства визначалась залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працюють у колгоспі, але не є членами колгоспу, належать до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Так, у постанові Верховного Суду від 27.10.2021 року у справі № 598/2190/18 прописано, що 15 квітня 1991 року набув чинності Закон України від 07 лютого 1991 року № 697-XII «Про власність», яким було передбачено право спільної власності громадян, гарантії захисту права власності, правомірності володіння майном. Положення статей 17, 18 Закону «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору.

За змістом частини 1 статті 17 Закону № 697-XII, майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Таким чином, виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, право на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) в рівних частках мали: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та позивач ОСОБА_1 , тобто кожен по 1/3 частці будинковолодіння АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина внаслідок смерті ОСОБА_3 , що підтверджено відомостями Мостиського відділу ДРАЦСу у Яворівському районі Львівської області, якими підтверджено наявність актового запису про смерть ОСОБА_3 №26 від 13.09.1991р., складеного виконавчим комітетом Твіржанської сільської ради Мостиського району Львівської області.

Суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була рідною сестрою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Даний факт родинних відносин ОСОБА_3 з ОСОБА_2 підтверджується матеріалами справи, в тому числі відомостями погосподарських книг по с.Хоросниця, у яких наявні записи про те, що головою двору за вказаною вище адресою була ОСОБА_2 , а ОСОБА_3 є її братом; довідкою №613 від 30.10.2023р., виданою старостою виконавчого комітету Мостиської міської ради Львівської області Паськович О., у якій наявні покликання на ті ж факти; довідкою адміністрації парафії Покрова Пресвятої Богородиці Судововишнянського деканату Самбірсько-Дрогобицької Єпархії УГКЦ від 27.10.2023р., з якої вбачається, що над позивачем ОСОБА_1 було завершено Таїнство Хрещення і Миропомазання у храмі Покрови Пресвятої Богородиці, його мати ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_8 ) народилася в 1932р., її батьками були ОСОБА_13 та ОСОБА_14 »; копією свідоцтва про одруження між ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , а також поясненнями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_4 .

Встановлення зазначеного факту має юридичне значення, так як дає позивачу підстави для реалізації права на оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , тому суд вважає можливим позовні вимоги в цій частині задовольнити та встановити наступний факт, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с.Хоросниця Яворівського (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району»)району Львівської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була рідною сестрою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7, спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", «Про міжнародне приватне право», іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно ст.524 ЦК України в редакції 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави.

Згідно із ст.534 ЦК України 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно до ст.ст.548, 549 ЦК України 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Таким чином, за ст.549 ЦК України 1963 року спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном.

Отже, оскільки спадкодавець ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , то відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 18.07.1963 року.

Спадкодавець ОСОБА_3 був співвласником у майні колгоспного двору в розмірі 1/3 частки. Саме на цю частку у спірному будинковолодінні відкрилася спадщина після його ( ОСОБА_3 ) смерті.

Спадкодавець ОСОБА_3 за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом.

Наведені обставини підтверджено відомостями Львівського державного нотаріального архіву, які містяться у повідомленні від 26.10.2023р. №3627/01-21.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема довідки №614 від 30.10.2023р., виданою старостою виконавчого комітету Мостиської міської ради Львівської області Паськович О., після смерті спадкодавця ОСОБА_3 в управління спадковим майном вступила саме його сестра ОСОБА_2 , яка доглядала за житловим будинком, проводила поточні ремонти, обробляла земельну ділянку, сплачувала податки, комунальні послуги. У відповідності до вимог ст.549 ЦК УРСР суд розцінює такі дії ОСОБА_2 як вступ у фактичне володіння і управління спадковим майном, тобто приходить до висновку, що остання вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_3 .

Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.2 ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, вказаний спадкоємець не заявив про відмову від даної спадщини.

Таким чином, суд вважає, що належне спадкодавцю ОСОБА_3 майно, в тому числі 1/3 частку спірного будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , успадкувала його сестра ОСОБА_2 .

З урахуванням наведеного, частка ОСОБА_2 у спірному будинковолодінні збільшилась і склала 2/3 частки (1/3 частка, що належала їй як члену колгоспного двору, + 1/3 частка, яку вона успадкувала в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина внаслідок смерті спадкодавця ОСОБА_2 , що підтверджено копією запису акта про смерть №28 від 21.11.1996р., виданого виконавчим комітетом Твіржанської сільської ради Мостиського району Львівської області.

Суд вважає доведеним факт того, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю позивача ОСОБА_1 .

Даний факт родинних відносин ОСОБА_1 з ОСОБА_2 підтверджується матеріалами справи, зокрема копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 ; копією свідоцтва про одруження між ОСОБА_16 та ОСОБА_15 ; копією запису акта про одруження №21 від 07.11.1962р. між ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , складеного виконавчим комітетом Твіржанської сільської ради Мостиського району Львівської області; копією свідоцтва про народження ОСОБА_1 , з якого вбачається, що його батьками є ОСОБА_2 , та ОСОБА_16 ; копією свідоцтва про смерть ОСОБА_16 (батька позивача); копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого після смерті спадкодавця ОСОБА_16 , з якого вбачається, що таке видане його дружині - ОСОБА_2 ; відомостями погосподарських книг по с.Хоросниця, у яких наявні записи про те, що головою двору за вказаною вище адресою була ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 є її сином; довідкою №488 від 06.09.2023р., виданою старостою виконавчого комітету Мостиської міської ради Львівської області Паськович О., у якій наявні покликання на ті ж факти; довідкою адміністрації парафії Покрова Пресвятої Богородиці Судововишнянського деканату Самбірсько-Дрогобицької Єпархії УГКЦ від 27.10.2023р., з якої вбачається, що над позивачем ОСОБА_1 було завершено Таїнство Хрещення і Миропомазання у храмі Покрови Пресвятої Богородиці, його мати ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_8 ), а також поясненнями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_4 .

Встановлення зазначеного факту має юридичне значення, так як дає позивачу підстави для реалізації права на оформлення спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_2 , тому суд вважає можливим позовні вимоги в цій частині задовольнити та встановити наступний факт, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с.Хоросниця Яворівського (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району»)району Львівської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю позивача ОСОБА_1 .

Спадкодавець ОСОБА_2 за життя усім своїм майном, в тому числі належною їй часткою в колгоспному дворі, не розпорядилася.

У зв`язку з відсутністю заповіту спадкодавця ОСОБА_2 , право на спадкування спадщини отримали спадкоємці спадкування за законом.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки, виданої старостою 10 виконавчого комітету Мостиської міської ради Львівської області 21.08.2023р. за №457, - після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , в управління спадковим майном вступив її син позивач ОСОБА_1 .

Зазначені обставини підтверджено копіями сторінок спадкової справи №345/2023, що була заведена приватним нотаріусом Яксманицьким Р.С. після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд приходить до висновку, що у відповідності до вимог ст.549 ЦК УРСР ОСОБА_1 вчинив дії, які свідчать про прийняття ним спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті ОСОБА_2 .

Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом, які б прийняли дану спадщину, судом не встановлено.

Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавцю ОСОБА_2 спадкове майно, в тому числі право на 2/3 частки спірного будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 , успадкував її син ОСОБА_1 .

В той же час, через належність спірного будинковолодіння до суспільної групи «колгоспний двір», позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом.

Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Підсумовуючи вищенаведене, оцінивши відповідно до ст.89 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт родинних відносини між спадкодавцями ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , так і факт його (позивача) родинних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_2 .Оскільки встановлення зазначених юридичних фактів, про які просить позивач, має значення для належного оформлення його спадкових прав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частини підлягають до задоволення.

Також суд приходить до переконання, що є всі підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання за ним права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області (1/3 частка, що належала йому як члену колгоспного двору, + 2/3 частки, які він в порядку спадкування за законом успадкував після смерті матері ОСОБА_2 ).

Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Мостиської міської ради Яворівського району Львівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Встановити факти родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с.Хоросниця Яворівського (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району»)району Львівської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , табула рідною сестрою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (до набрання чинності постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 №807-ІХ «Про утворення та ліквідацію районів» - «Мостиського району») Львівської області.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 18.04.2025р.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець с.Хоросниця Мостиського району Львівської області, проживає та місце проживання зареєстроване за адресою: с.Хоросниця Яворівського району Львівської області, РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач: Мостиська міська рада Львівської області, , місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського,6, Яворівського району Львівської області.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Яксманицький Роман Степанович (місцезнаходження: 81300, м.Мостиська, вул.Грушевського, 22, офіс 20-25, Яворівського району Львівської області).

Суддя Ю.В. Кічак