ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Постанова

іменем України

справа № 758/4229/24

провадження № 22-ц/819/187/25

22 квітня 2025 року Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

судді: Базіль Л.В.,

Пузанова Л.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 25 грудня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Сікори О.О., у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

встановив:

Короткий зміст позовних вимог

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Позовна заява мотивована тим, що 03 жовтня 2019року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № та отримання кредиту згідно Заявки-анкети на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики № від 05 березня 2020 року, що акцептована відповідачем 05 березня 2020року шляхом підписання договору електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором). Відповідно до умов договору ОСОБА_1 виданий третій транш фінансового кредиту в розмірі 6 000,00 грн., строк дії договору - 3 роки, процентна ставка - 1,75 % за один день користування кредитом.

14 липня 2021року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 14-07/21, за яким ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами позики/кредиту , у тому числі, за договором позики № від 03 жовтня 2019 року, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .

У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників на користь ТОВ «Коллект Центр» згідно договору відступлення права вимоги № 10-03/2023/01 від 10 січня 2023 року, у тому числі за вищевказаним договором позики/ фінансового кредиту, укладеним між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .

Оскільки відповідач належним чином не виконував зобов`язань за договором від 03 жовтня 2019року щодо повернення запозичених коштів та сплати процентів за їх користування, ОСОБА_1 станом на 09 січня 2024року має заборгованість за договором в загальному розмірі 105 014,26грн.

Проте, звернувши до суду з позовом ТОВ «Коллект Центр» просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики (фінансового кредиту) у загальному розмірі 72 254,266 грн., з яких: 6 000,00грн. - заборгованість за кредитом, 66 254,26 грн. - заборгованість за процентами; вирішити питання розподілу судових витрат у справі шляхом стягнення з відповідача судового збору у розмірі 3028,00грн. та витрат на правничу допомогу у розмірі 17000,00грн.

Рішення суду першої інстанції

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 25 грудня 2024 року позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за договором № від 03 жовтня 2019 року у розмірі 72254,26 грн.; витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.; витрати на правничу допомогу у розмірі 17 000,00грн.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідно до укладеного між сторонами договору, який був підписаний позичальником електронним підписом відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, ОСОБА_1 отримав кредитні кошти, які зобов`язався повернути згідно умов договору та сплатити проценти за користування грошима. Оскільки належним чином умови договору відповідачем не виконувалися, це призвело до виникнення заборгованості за договором № від 03 жовтня 2019 року, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Доводи апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням суду від 25 грудня 2024 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції у повному обсязі та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Коллект Центр», стягнувши з нього лише 6000,00грн. заборгованості за кредитом (тіло кредиту) та судові витрати, понесені скаржником у зв`язку із надання йому правничої допомоги за подання апеляційної скарги в розмірі 15 000,00 грн.; здійснити розподіл судових витрат за результати апеляційного розгляду справи.

Скарга мотивована тим, що згідно пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відповідачу не повинні були нараховуватися проценти за договором, оскільки він є військовослужбовцем та бере участь у забезпеченні оборони України. Статус військовослужбовця скаржник отримав 13 червня 2015 року, у подальшому змінювалось місце проходження ним військової служби та на теперішній час він проходить службу у складі Збройних Сил України у військовій частині НОМЕР_1 .

Вказав, що в ході розгляду справи судом першої інстанції перебував у зоні бойових дій, а тому не мав можливості подати усі наявні докази та брати участь в судових засіданнях.

Зазначив, що вирішивши питання про стягнення на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 17000,00грн., суд першої інстанції не звернув уваги на відсутність у справі договору про надання правничої допомоги, відсутність розрахункових документів по оплаті позивачем вартості правничої допомоги (рахунок на оплату послуг, платіжні доручення, квитанції, тощо), а тому вважав, що витрати на правничу допомогу у вказаному розмірі є необґрунтованими, завищеними, неспівмірними зі складністю справи.

Правова позиція сторони щодо поданої апеляційної скарги

У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Коллект центр», пославшись на законність та обґрунтованість постановленого у справі рішення суду від 25 грудня 2024року, зазначило, що відповідачем не заперечується факт укладення договору позики та використання ним наданих коштів. Умови повернення позики (фінансового кредиту), включаючи нарахування процентів, були узгоджені сторонами у договорі, проти яких позичальник не заперечував.

При укладенні договору відповідач не повідомив первісного кредитора про наявність у нього статусу військовослужбовця, а надана відповідачем довідка про проходження військової служби не підтверджує безпосередню участь боржника у бойових діях або виконанні завдань у зоні активних бойових дій. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» автоматично не звільняє позичальників від виконання фінансових зобов`язань за договорами.

При наданні ОСОБА_1 третього траншу 05 березня 2020 року на підставі заяви анкети в розділі «Працевлаштування» позичальник не зазначив місце роботи та наявність у нього статусу військовослужбовця, тобто позичальником було приховано вказану інформацію. Відповідно до пункту 10.1 Правил надання грошових коштів у позику до договору визначено, що позичальник несе відповідальність перед товариством за достовірність та повноту інформації, наданої при заповненні заявки. Наведену інформацію відповідач не повідомим кредитору й під час дії договору, про проведення перерахунку заборгованості в позасудовому порядку не звертався.

Наведені скаржником в апеляційній скарзі аргументи не спростовують факт наявності боргу за договором та правомірність його стягнення, апелянтом не надано котррозрахунок заборгованості за відповідні періоди.

Товариство стверджує, що до матеріалів справи приєднано всі підтверджуючі документи про надання позивачу правничої допомоги в розмірі 17000,00грн., які обґрунтовують та підтверджують співмірність цієї допомоги у заявленому розмірі, а надані ОСОБА_1 розрахунки розміру понесених ним судових витрат за подання апеляційної скарги, зокрема надання правничої допомоги у розмірі 15000,00 грн., є сумнівними та неспівмірними із обсягом наданих послуг.

Розгляд справи судом апеляційної інстанції

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто апеляційним судом відповідно до положень статті 369 частини першої ЦПК України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 з наступних підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

03 жовтня 2019року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № (а.с.3-6).

Згідно пункту 1.1 договору сторони погодили, що ТОВ «Інфінанс» надає позичальнику фінансову послугу з надання коштів у позику, а саме кошти на умовах фінансового кредиту для власних потреб згідно Правил надання грошових коштів за програмою «MoneyBOOM», а позичальник зобов`язується отримати та належним чином використовувати і повернути в передбачені договором строки кредит та сплатити відсотки та інші платежі за користуванням кредитом у порядку та на умовах, визначених договором та Правилами.

Кредит надається у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) в межах строку дії договору 36 календарних місяців з дня підписання договору з остаточним терміном повернення кожного траншу кредиту не пізніше строку користування траншем, визначеного сторонами у додатках до договору (пункт 1.2).

Загальний (максимальний) розмір кредитної лінії 20 000,00грн. Відсоткова ставка дорівнює 1,75% за один день користування кредитом або 638,75% на рік (пункти 1.5, 1.6).

Згідно пункту 1.7 договору, протягом 36 календарних місяців з дня укладення договору, позичальнику надається право користуватися кредитними коштами, які позичальник зобов`язаний повернути товариству в рамках надання кредиту на умовах договору та Правил. Позичальник зобов`язаний повернути вчасно отримані кредитні кошти на сплатити відсотки за користування фінансовим кредитом та інші платежі, передбачені договором (пункт 2.9).

Відповідно до пункту 3.1.1 другий, третій та наступний фінансовий кредит (транш) надається позичальнику на підставі заповненої та особисто підписаної позичальником заяви - анкети, яка є невід`ємною частиною даного договору.

Пунктом 7.6. визначено, що підписання позичальником договору відбувається шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Виконання цих дій означає прийняття позичальникам всіх умов договору та його укладання в електронному вигляді, що згідно з пунктом 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», прирівнюється до укладання договору в письмовому вигляді, у зв`язку з чим створює для позичальника та товариства такі ж правові зобов`язання та наслідки. Сторони погодили, що укладений в електронному вигляді договір буде зберігатися в особистому кабінеті позичальника на сайті товариства та може бути роздрукований позичальником у будь-який час.

05 березня 2020 року ОСОБА_1 , погодившись з умовами надання третього траншу кредиту, подав заяву анкету № на отримання кредиту в розмірі 6000,00грн., строк користування 30 днів, строк дії договору 3 роки, відсоткова ставка 1,75% за один день користування кредитом, річна відсоткова ставка 638,75% (а.с.7).

Підписання заяви анкети № в рамках надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № від 03 жовтня 2019 року, відбулось 05 березня 2020 року шляхом проставлення позичальником одноразового ідентифікатора «електронний підпис». ОСОБА_1 підтвердив, що він повністю ознайомився з усіма умовами договору, в тому числі, з Правилами надання грошових коштів у позику на умовах фінансового кредиту за умовами програми «MoneyBOOM» та надав згоду на використання при укладені правочину щодо надання кредиту одноразового ідентифікатора, в якості аналога його власноручного підпису.

У заві анкеті на отримання кредиту позичальник зазначив особисті паспортні дані, номер ІПН, контактну інформацію, фінансовий стан, місце роботи. При заповнені особистих даних в графі «наявність пільг передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»» ОСОБА_1 зазначив «відсутні» (а.с.7, 8).

Відповідно до квитанції від 05 березня 2020 року ТОВ «Інфінанс» зарахувало на карту НОМЕР_2 6000,00 грн. (а.с. 19).

14 липня 2021року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №14-07/21, відповідно до умов якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до боржників за договорами, у тому числі, за договором позики (фінансового кредиту) № від 03 жовтня 2019 року, укладеним між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 (а.с.24-26).

З реєстру боржників до договору факторингу №14-07/21 від 14 липня 2021 року, вбачається, що новому кредитору передано право вимоги заборгованості ОСОБА_1 у загальному розмірі 58 184,26грн., а саме: заборгованість за тілом кредиту -6 000,00грн., заборгованість по процентах - 52 184,26 грн (а.с.28).

Згідно розрахунку заборгованості за договором про надання фінансового кредиту від 03 жовтня 2019року, складеного первісним кредитором ТОВ «Інфінанс», станом на 14 липня 2021року у ОСОБА_1 наявна заборгованість в загальному розмірі 58 184,26грн., з яких 6000,00грн. - заборгованість за позикою (кредитом) та 52 184,26грн. - заборгованість по сплаті процентів за користування коштами (а.с.20-21).

10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників на користь ТОВ «Коллект Центр» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-01/2023, у тому числі за договором позики № укладеним між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 (а.с.29-33).

З реєстру боржників до договору факторингу №10-01/31 від 10 січня 2023 року встановлено, що ТОВ «Коллект Центр» набув право вимоги за боргами ОСОБА_1 в загальному розмірі 105 014,26грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6000,00грн., заборгованість по процентах - 99 014,26 грн. (а.с.34).

З розрахунку проведеного ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість відповідача станом на 02 жовтня 2022року становить 105 014,26грн., з яких 6000,00грн. - заборгованість за позикою (кредитом) та 99014,26грн. - проценти за користування коштами (а.с.22).

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 надано копію дублікату військового квитка № НОМЕР_3 , в якому наявний запис про проходження відповідачем військової служби за контрактом з 13 червня 2015року по 23 грудня 2020року та його участь в АТО, ССО в Донецькій та Луганській областях протягом періодів з 18.01.19 по 04.03.19; з 26.07.20 по 30.11.20; копію посвідчення серії НОМЕР_4 від 25грудня 2015року про наявність у відповідача пільг, встановлених законодавством України для ветеранів війни-учасників бойових дій; довідку форми 5 про проходження ОСОБА_1 військової служби з 18 січня 2022року за контрактом у військовій частині НОМЕР_1 (а.с.79-85).

Мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції і застосовані норми права

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 15, частина 1 статті 16 ЦК України).

За змістом статей 626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина 1 статті 638 ЦК України).

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з частиною 1 статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Особливості укладання договорів в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон).

У статті 3 Закону передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12 статті 11 Закону.

У частинах 1, 3 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 212 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до частини 1 статті 513, статті 514 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановлені у справі обставини свідчать, що 03 жовтня 2019року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 був укладений договір позики/фінансового кредиту, за умовами якого позичальник 05 березня 2020року отримав третій транш у розмірі 6000,00грн., який мав повернути протягом строку дії договору до 05 березня 2023року, сплативши проценти за користування коштами за погодженою сторонами ставкою, яка становила 1,75% на день від суми непогашеного кредиту. Наведені обставини сторонами не заперечуються, відповідачем не спростовано твердження позивача про неналежне виконання позичальником умов укладеного між сторонами договору.

Зі змісту поданої апеляційної скарги вбачається, що скаржник фактично не погоджується з рішення суду першої інстанції в частині стягнення з нього заборгованості по процентам в розмірі 66 254,26грн., нарахованим кредитором згідно умов договору позики /фінансового кредиту від 03 жовтня 2019року, пославшись на наявність у нього пільг з оплати процентів за договором, передбачених пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до пункту п`ятнадцятого частини третьої статті 14 Закону України « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції Закону на час виникнення спірних правовідносин), військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

Тобто, наведені положення Закону діяли для військовослужбовців з початку (18 березня 2014року) і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки або інші підприємства, установи і організації під час дії особливого періоду не мали право нараховувати проценти, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Для реалізації вказаного права позичальник мав письмово повідомити банк про проходження військової служби та надати підтверджуючі документи (копію військового квитка з відповідною службовою відміткою, копію довідки про призов військовозобов`язаного на військову службу, копію витягу з наказу або довідки про зарахування до розпорядження військової частини).

Національний Банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року №18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг з наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Ураховуючи принцип справедливості цивільного судочинства, закріплений в статті 2 ЦПК України, колегія суддів вважає, що застосування приписів пункту 15 статті 14 Закону, в редакції станом на 2020рік, обумовлено самим фактом наявності статусу військовослужбовця у конкретної особи. ОСОБА_1 мав повідомити кредитора про наявність у нього пільг, передбачених Законом, але такі дії не вчинив. Разом із цим, необізнаність кредитора про наявність у особи спеціального статусу не спростовує право боржника на отримання пільг зі сплати процентів у разі пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості, у тому числі щодо стягнення боргу за процентами.

Згідно Закону № 1357-IX від 30 березня 2021року пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» був викладений в наступній редакції: військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються.

З військового квитка ОСОБА_1 встановлено, що з 13 червня 2015року по 23 грудня 2020року відповідач проходив військову службу за контрактом (призваний у Збройні Сили України по мобілізації), у тому числі, з 26 липня по 30 листопада 2020року приймав участь в АТО в Донецькій та Луганській областях, а відтак на боржника поширюються пільги щодо звільнення від сплати процентів за договором за час проходження військової служби, тобто за період з 05 березня (укладення договору) по 23 грудня 2020року (звільнення з військової служби), а всього 293 днів, що в грошовому еквіваленті становить 30 765,00грн. (293дн. х 105,00грн. проценти/день (6000,00грн. х 1,75%)).

Звернувшись до суду з позовом, ТОВ «Коллект центр» серед іншого пред`явило до відповідача вимогу про стягнення заборгованості по процентах у загальному розмірі 6625426грн., тобто обрахувало заборгованість станом на 26 листопада 2021року (631день х 105,00грн.). Оскільки 23 грудня 2020року відповідач звільнився з військової служби, то протягом періоду з 24 грудня 2020року по 26 листопада 2021року мав належним чином виконувати зобов`язання за договором, однак дії з повернення позики та сплати процентів протягом зазначеного періоду не вчиняв, що призвело до утворення заборгованості у розмірі 41 490,00грн., з яких 6000,00грн. - заборгованість за позикою/кредитом та 35 490,00грн. (338дн. х 105,00грн) - заборгованість по сплаті процентів за користування коштами.

Факт перебування ОСОБА_1 з 18 січня 2022року за контрактом у лавах Збройних Сил України, не має значення для розгляду справи, оскільки заявлений до стягнення розмір заборгованості за договором обрахований позивачем станом на 26 листопада 2021року.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення доводів апеляційної скарги та зміну рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 25 грудня 2024 року, шляхом зменшення розміру стягнутої з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект центр» заборгованості за договором № від 03 жовтня 2019 року у розмірі 72 254,26грн. до 41 490,00грн.

Щодо розподілу судових витрат

Звернувшись до суду з позовом ТОВ «Коллект центр» просило стягнути з відповідача понесені витрати на правничої допомоги у розмірі 17 000,00грн., пославшись на укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Лігал ассістанс» договір №02-01/2023 від 02 січня 2023року, за яким Адвокатським об`єднанням надавалася правнича допомога у справі (а.с.45-48). Згідно заявки на надання юридичної допомоги №470 від 02 січня 2024року розмір правничої допомоги склав 17 000,00грн., з яких надання усної консультації з вивченням документів 3000,00грн. (2години х 1500,00грн./год); підготовка пропозицій 4000,00грн. (2години х 2000,00грн./год); складання позовної заяви 10 000,00грн. (5годин х 2000,00грн.) - а.с.49,50. Ця вимога задоволена судом першої інстанції в повному обсязі.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 заявлено вимогу про відшкодування за рахунок позивача понесених ним витрати з правничої допомоги у розмірі 15000,00грн. В обґрунтування заявленого розміру наданий договір №02012005 про надання правової допомоги/юридичних послуг від 02 січня 2005року, укладений між відповідачем та Центром правової допомоги (м. Чернівці) в особі ФОП ОСОБА_2 та акт виконаних робіт від 22 січня 2025року, згідно якого вартість складання проекту апеляційної скарги, комунікація становить 15 000,00грн. (а.с.85-88).

В апеляційній скарзі та у відзиві на скаргу сторони заперечували проти задоволення зазначених вимог, вказавши про їх необґрунтованість, недоведеність та неспівмірність заявленого до стягнення розміру правничої допомоги обсягу наданих послуг.

Аналізуючи наведене, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першої четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої наведеної норми права, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.

У відповідності до ч астини восьмої ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерій реальності витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ураховуючи наведені приписи процесуального закону та надані сторонами докази на підтвердження понесених витрат з правничої допомоги, колегія суддів вважає, що фактично розмір цих витрат у справі сторонами оцінений однаково: позивачем в 17 000,00грн. за консультації та складення позовної заяви, а відповідачем в 15 000,00грн. за консультацію та складення апеляційної скарги, а тому погоджується з доводами товариства про визначення розміру заявлених до стягнення витрат з правничої допомоги на рівні 17 000,00грн. Разом із цим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки відповідачем не підтверджено надання йому такої допомоги адвокатом. За положеннями статі 137 ЦПК України розподілу підлягають витрати, пов`язані з правничою допомогою наданою саме адвокатом, а зі змісту поданої апеляційної скарги та доданих до неї документів встановлено, що ФОП ОСОБА_2 не є адвокатом, а як фахівець здійснює діяльність у галузі права.

За частиною 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Матеріали справи свідчать, що згідно платіжної квитанції від 23 січня 2024року за подання позову ТОВ «Коллект центр» сплачений судовий збір в розмірі 3028,00грн., а ОСОБА_1 за подання апеляційної скарги в розмірі 4003,00грн., що підтверджено платіжною інструкцією від 11 січня 2025року.

За результатами перегляду ухваленого судом першої інстанції в цій справі рішення, апеляційним судом постановлено нове судове рішення про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Коллект центр», що становить 57% від ціни позову.

За загальним правилом, встановленим частинами першою та другою статті 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, на відшкодування понесених позивачем судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору в суді першої інстанції стягненню з ОСОБА_1 підлягають 1725,96грн. (3028,00грн. х 57%), а стягненню з ТОВ «Коллект центр» на користь відповідача, у зв`язку із частковим задоволенням вимог апеляційної скарги 1721,29грн. (4003,00грн. х 43%).

Ураховуючи приписи частини 10 статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне провести взаємозалік судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства належні до сплати судові витрати у зв`язку зі сплатою судового збору у розмірі 04,67грн., що становлять різницю між визначеними до стягнення з кожної із сторін виплатами (1725,96грн. 1721,29грн). Також стягненню з відповідача підлягають понесені товариством витрати з надання правничої допомоги в розмірі 9690,00грн. (17 000,00грн. х 57%), а всього 9694,67грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 25 грудня 2024 року змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованості за договором № від 03 жовтня 2019 року з 72254,26грн. до 41490,00грн. та судових витрат з 20 028,00грн. до 9694,67грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.В. Пузанова