Справа № 372/307/25
Провадження № 2-735/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2025 року м. Обухів

Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рабчуна Р.О.,

за участю:

секретаря судових засідань Редька Н.Н.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивач адвоката Маруги С.В.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника третьої особи - Кізлівської І. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача в якому просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у 2013 році. Від даного шлюбу мають спільну дитину - дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

18.04.2023 року було винесено рішення Обухівського районного суду Київської області про зміну способу стягнення аліментів та стягнення пені (неустойки) за прострочення сплати аліментів, яким стягується з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття та стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 пеню за несвоєчасну сплату аліментів у розмірі 52561 грн.

Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з позивачкою та повністю знаходиться на її утриманні.

Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про життя та здоров`я дочки, не займається її вихованням, не цікавиться навчанням, розвитком дитини, не надає матеріальної допомоги. Всі дані обов`язки відносно дитини здійснює позивачка, так як донька постійно проживає з нею, вона виховує, піклується про її стан здоров`я, фізичний і духовний розвиток, створює необхідні умови. Так відповідач самоусунувся від участі у вихованні та утриманні доньки, відповідач не спілкується з донькою. Упродовж останніх десяти років позивачка спільно зі своїм другим законним чоловіком виховує доньку забезпечуючи їй стабільне сімейне середовище.

З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивачка просила суд вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав.

17 лютого 2025 року ухвалою судді прийнято позовну заяву, відкрито загальне позовне провадження та призначено у справі підготовче судове засідання.

17.03.2025 року протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні вимоги викладені в позовній заяві підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, щодо задоволення заявлених позовних вимог не заперечив.

Представниця органу опіки та піклування висновок про доцільність позбавлення батьківських прав підтримала у повному обсязі.

Суд, заслухавши учасників процесу, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що з лютого 2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

ІНФОРМАЦІЯ_5 у сторін народилась донька ОСОБА_3 , відповідно до свідоцтва про народження виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції у Київській області, серії НОМЕР_3 від 03.12.2011 року.

26 березня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26.03.2013 року.

Як вбачається із пояснень позивачки - відповідач після розлучення із позивачкою не опікувалася дитиною ОСОБА_3 , навіть проживаючи з неї разом. Відповідач жодним чином не виявляв інтересу до життя доньки, не брав участі в її вихованні, не підтримував з нею емоційного чи матеріального зв`язку та не виконував своїх батьківських обов`язків.

Позивачка опікується дитиною з 2011 року без будь-якої батька дитини, всі витрати щодо її матеріального забезпечення та зусилля щодо її виховання поклав на себе.

Позивачка разом зі своїм чоловіком самостійно опікується донькою, без будь-якої участі чи підтримки з боку відповідача - як матеріальної, так і моральної.

Як встановлено у судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про життя та здоров`я дитини, не займається її вихованням, не цікавиться навчанням, розвитком дитини, не надає матеріальної допомоги. Судом не встановлено будь-яких поважних причин, які б не дозволили відповідачці належним чином виконувати батьківські обов`язки.

Всі обов`язки відносно дитини здійснює позивачка, так як донька постійно проживає із нею.

Мати піклується про стан здоров`я дитини, її фізичний і духовний розвиток, створює їй необхідні умови для проживання, повного та всебічного розвитку.

Як вбачається з висновку про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач не піклується про життя та здоров`я дитини, не займається її вихованням, не цікавиться навчанням та розвитком, не телефонує, не вітає зі святами, не допомагає матеріально. У матеріалах особової справи міститься письмова заява, засвідчена приватним нотаріусом Щур Н.Р. від 05.07.2016 року серія НВТ №858696, про згоду батька на позбавлення його батьківських прав щодо неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку із чим, орган опіки та піклування вважав за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Враховуюче вищевикладене, суд знаходить доведеним факт ухилення відповідача від піклування про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, при цьому відповідач не скористався своїм правом подати до суду відзив та навести факти, які б спростували його вину поведінку, поважні причини, які змусили його самоусунутися від виховання дитини. Враховуючи всі обставини, з метою захисту інтересів дитини, забезпечення її зростання в умовах турботи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення.

При цьому суд наголошує, що у разі зміни поведінки відповідача щодо своєї дитини, він має право, в порядку ст. 169 СК України, на поновлення батьківських прав.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 212-214, 226, 280 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , батьківських прав відносно неповнолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , п`ятдесят відсотків сплаченого судового збору, що становить 605,60 грн.

Повернути позивачу ОСОБА_1 за рахунок коштів Державного бюджету України п`ятдесят відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (квитанція до платіжної інструкції № 0.0..1 від 16.01.2025 року), що становить - 605,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 22.04.2025 року.

Суддя Р.О. Рабчун