Справа № 509/5248/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року с-ще Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Панасенка Є.М.,

за участю секретаря судового засідання: Степанової Н.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу № 509/5248/24 за позовною заявою Товариства з обмеженою заборгованістю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До Овідіопольського районного суду Одеської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою заборгованістю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 , згідно якої позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в загальному розмірі 89 222,46 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 15.11.2021 року ОСОБА_1 уклала з Акціонерним товариством «УкрСиббанк» Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №0.

Позичальник в порушення умов Договору свої зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим АТ «УкрСиббанк» відступлено ТОВ «ФК «Суперіум», на підставі Договору факторингу №254 від 23.01.2024 право вимоги до відповідача за вищевказаним договором. Таким чином ТОВ «ФК «Суперіум» набуло право вимоги до відповідача та стало новим кредитором за вищевказаним Договором. Позивачем не перераховувався розмір заборгованості по процентам та комісіям, нарахований первісним кредитором.

Загальна сума заборгованості відповідача у відповідності до Реєстру боржників до договору факторингу №254 від 23.01.2024 складає 89 222,46 грн (заборгованість за основним боргом 47 584,38 грн., заборгованість за відсотками 41 556,18 грн., заборгованість за комісіями 81,90 грн.).

Враховуючи вказане, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 16.09.2024 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

04.11.2024 року від відповідача надійшло клопотання про проведення врегулювання спору за участю судді.

06.11.2024 року від представника позивача Вишневської О.І. через систему «Електронний суд» надійшли заперечення на клопотання про врегулювання спору за участі судді.

04.01.2025 року від представника відповідача Бендерука О.М. через систему «Електронний суд» надійшло клопотання про врегулювання спору за участю судді.

06.01.2024 року від представника відповідача Бендерука О.М. надійшла заява про відкликання клопотання про врегулювання спору за участі судді. У зв`язку з відкликанням клопотання представником відповідача, клопотання залишено судом без розгляду.

31.01.2025 року від представника позивача Вишневської О.І. через систему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення по справі та докази до письмових пояснень: акт приймання-передачі права вимоги від 23.01.2024 року та виписка за картковим рахунком клієнта за період з 15.11.2021 року по 29.01.2025 року. Суд зауважує, що сторона позивача не обґрунтувала неможливість подання вказаних письмових доказів у встановлений законом строк, тобто разом з поданням позовної заяви, клопотання про поновлення строку на подання нових доказів позивач не заявив, відтак, у відповідності до ч. 8 ст. 83 ЦПК України письмові докази, надані позивачем до письмових пояснень судом до розгляду не приймаються. Щодо додаткових пояснень, то суд зазначає, що вони не є заявою по суті справи та можуть бути подані лише в порядку ч. 5 ст. 174 ЦПК України, а відтак надані додаткові пояснення також не приймаються судом до розгляду та повертаються позивачу.

03.02.2025 року від представника відповідача адвоката Попової О.А. через систему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву разом з клопотанням про поновлення строку на подання відзиву. Дослідивши наведені у клопотанні про поновлення строку на подання відзиву підстави, суд вважає, що строк на подання відзиву поновленню не підлягає, у зв`язку з недоведеністю поважності підстав його пропуску. Відтак, суд не приймає вказаний відзив до розгляду та вирішує справу за наявними матеріалами.

07.02.2025 року від представника позивача Вишневської О.І. через систему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив.

19.02.2025 року від представника відповідача адвоката Попової О.А. через систему «Електронний суд» надійшли заперечення (на відповідь на відзив).

Враховуючи, що поданий відповідачем відзив залишено судом без розгляду, відповідь на відзив та заперечення (на відповідь на відзив) судом також не приймаються до розгляду та суд вирішує справу за наявними матеріалами, а саме виходячи з позовної заяви та додатків до неї.

У судове засідання 14.04.2025 року сторони не з`явились.

Від представника позивача Вишневської О.І. надійшла заява, згідно якої вона просила розглянути справу без участі представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягала.

Представник відповідача - адвокат Попова О.А. подала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності сторони, згідно якого просила здійснити розгляд вказаної справи за відсутності відповідача та його представника. Повідомила суд, що відповідач позов не визнає, вважає вимоги позивача необґрунтованими та безпідставними, а тому просила суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 15.11.2021 року ОСОБА_1 уклала з Акціонерним товариством «УкрСиббанк» Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №0. Відповідно до п. 1.1. Договору, Банк на підставі наданих Клієнтом відповідно до вимог законодавства України документів відкриває Клієнту та обслуговує на умовах Тарифного плану «КАРТКА З ЛІМІТОМ ДЛЯ СВОЇХ», розміщеного на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits й на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку, поточний рахунок, який обслуговується згідно цього Договору-анкети та Правил (договірних умов) споживчого кредитування позичальників АТ «УкрСиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових (поточних) рахунків, опублікованих в газеті «Урядовий кур`єр» №105 від 09.06.2017 р. (з усіма змінами та доповненнями) та розміщених на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits та/або на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку, а саме: Поточний Рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України.

Згідно п. 2.1.1 Договору ліміт кредитування встановлюється у розмірі 49 000,00 грн. Кредит надається Клієнту без застави. Строк дії ліміту кредитування: з дати укладання договору по 20.11.2023 року. Процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки та переказу коштів 44,99% річних. Процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями 44,99% річних. Процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду 0,00% річних. Пільговий період для погашення заборгованості до 56 днів. Комісія за надання послуг з управління кредитом при простроченні сплати платежу до 500 грн. Договір-анкета підписана ОСОБА_1 .

Згідно зі змістом Анкети-заявки на надання споживчого кредиту від 15.11.2021 року, який власноручно підписаний відповідачкою, ОСОБА_1 просить АТ «УКРСИББАНК» надати їй споживчий кредит «Револьверна кредитна карта» на наступних умовах: строк дії ліміту кредитування 24 міс.; сума кредитного ліміту 49 000,00 грн.; валюта кредиту гривня. Указана анкета-заявка також містить особисті відомості клієнта, інформацію про трудову діяльність клієнта, про доходи/витрати клієнта, використання аналога підпису та печатки АТ «УкрСиббанк» та відповідно підписи сторін.

Акціонерне товариство «УкрСиббанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» право вимоги до відповідача за Договором на підставі Договору факторингу № 254 від 23.01.2024 року.

До позовної заяви позивач додає Реєстр боржників за договором факторингу №254 від 23.01.2024 року. При цьому суд зауважує, що з указаного документа неможливо встановити особу боржника та інші дані щодо заборгованості. Реєстр боржників є нечітким (нечитабельним) та містить лише одну строчку.

Із платіжної інструкції в національній валюті від 23.02.2024 № 192 вбачається, що ТОВ «ФК «Суперіум» перерахувало на користь АТ «УкрСиббанк» 2 251 125,18 грн. як оплату згідно договору факторингу № 254 від 23.01.2024 року.

18.06.2024 року ТОВ «ФК «Суперіум» направило на адресу відповідача вимогу про усунення порушень основного зобов`язання за вих. №11-11 від 03.06.2024 року, згідно якої вимагали сплатити борг за Кредитним договором №0, розмір якого станом на 03.06.2024 року складає 89 222,46 грн.

Інших доказів суду не надано.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

До предмета доказування у даній справі у тому числі входять обставини відступлення права вимоги за кредитним договором №0 від 15.11.2021 від АТ «УкрСиббанк», який є первісним кредитором, до TOB «ФК «Суперіум», на що посилається позивач. Від доведення цього факту залежить виникнення права вимоги у позивача.

Як передбачено статтею 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України) підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Положеннями статті 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на її погашення первісному кредитору і таке виконання є належним.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23.09.2015 у справі № 6-979цсі 5.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Зі змісту статті 1054 ЦК України вбачається, що кредитодавцями у кредитних правовідносинах можуть бути банк або інша фінансова установа і вказаний перелік є вичерпним.

Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги).

Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України від 07.12.2000 № 2121-111 «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Згідно пункту 11 частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг є фінансовою послугою. Фінансова послуга це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів (пункт 5 частини першої статті 1 вказаного Закону).

Разом з тим у статті 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що факторинг являється кредитною операцією.

Таким чином, договір факторингу, як договір фінансової послуги, спрямований на фінансування однією стороною іншої сторони шляхом передачі в її розпорядження певної суми грошових коштів. Зазначена послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором.

Виходячи з того, що правова природа договору визначається з огляду на його зміст, суд при його правовій оцінці повинен дослідити його умови, права та обов`язки сторін для визначення спрямованості як їх дій, так і настання певних правових наслідків.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30.01.2018 в справі № 910/7038/17.

Як передбачено статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статей 79, 80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

На підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора - АТ «Укрсиббанк» до ТОВ «ФК «Суперіум» останнім надано договір факторингу № 254 від 23.01.2024, реєстр боржників до нього, який є нечитабельним та платіжну інструкцію в національній валюті від 23.01.2024 № 192.

Водночас, суд зауважує, що відповідного до пункту 4.1 вищевказаного договору факторингу, право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у фактора виникає з моменту підписання акту приймання-передачі права вимоги.

Проте позивачем на підтвердження виникнення права вимоги разом з позовною заявою не було надано суду доказу набуття права вимоги до відповідача, а саме акта приймання-передачі права вимоги, складеного ним та АТ «УкрСиббанк».

Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що відсутність належних доказів переходу права вимоги до позивача від первісного кредитора позбавляє можливості встановити та перевірити обставини набуття позивачем прав кредитора за договором з відповідачем.

Крім того, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75. Такі висновки викладені Верховним Судом у постановах: від 22.11.2023 у справі № 619/1384/21, від 17.12.2020 у справі № 278/2177/15, від 28.10.2020 у справі № 760/7792/14, від 16.09.2020 у справі № 200/5647/18.

Судом встановлено, що позивачем до позовної заяви не долучено жодних первинних бухгалтерських та платіжних документів (зокрема, виписки по рахунку), які б підтверджували факт перерахування коштів на рахунок відповідача. Доказів проведення відповідачем банківських операцій із використанням власної картки (переказ коштів, поповнення мобільного телефону, оплата товарів у торгових точках та ін.) матеріали справи не містять.

В свою чергу, у матеріалах справи взагалі відсутній чіткий розрахунок заборгованості, що позбавляє суд можливості дослідити період, за який нараховано заборгованість, відповідність такої узгодженим умовам договору.

Водночас, позивач не був позбавлений можливості надати суду належний деталізований розрахунок заборгованості чи ініціювати витребування його судом.

Відтак, в суду відсутні підстави для стягнення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 15.11.2021 року у розмірі, вказаному позивачем.

Із огляду на викладене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту переходу до ТОВ "ФК "Суперіум" права вимоги від АТ «УкрСиббанк» за кредитним договором № 0 від 15.11.2021 року та не доведено розміру заборгованості ОСОБА_1 за договором, а тому у задоволенні позову належить відмовити.

Ураховуючи викладене, керуючись статтями ст. ст.514, 526, 536, 611, 625, 1050, 1054, 1077, 1078, 1081 ЦК України, ст. ст. 13, 76, 81, 89, 141, 273, 274, 352, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою заборгованістю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду безпосередньо або через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 18.04.2025 року.

Головуючий: Є. М. Панасенко