Новосанжарський районний суд Полтавської області
Справа № 542/463/25
Провадження № 2/542/319/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року селище Нові Санжари

Новосанжарський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Шарової-Айдаєвої О.О.,

за участю:

секретаря судового засідання Карась В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,

В С Т А Н О В И В :

14 березня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (надалі також позивач, ТОВ «Коллект центр») через Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему «Електронний суд» звернулось до Новосанжарського районного суду Полтавської області з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі також відповідач, ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за договором № 4836380 від 21 серпня 2021 року у розмірі 21956 грн 58 коп. та договором № 102230704 від 19 вересня 2021 року у розмірі 42194 грн 56 коп.

Після отримання відповіді від Виконавчого комітету Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області на запит суду про зареєстроване місце проживання відповідача ОСОБА_1 № 14/15.1-44 (а.с. 95), суд своєю ухвалою 18 березня 2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, вирішив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 96).

Аргументи учасників справи

В обґрунтування своїх вимог ТОВ «Коллект центр» посилалось на те, що 21 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (надалі також - ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 4836380, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 6000 грн, зі сплатою відсотків за ставкою 1,25% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом - 5.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Договір про споживчий кредит укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором в повному обсязі не виконав, не повернув своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, не сплатив заборгованість за процентами та комісією.

У подальшому 26 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (надалі також - ТОВ «Вердикт Капітал») укладено договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «Міолан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4836380 від 21 серпня 2021 року, що був укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , а саме: суму основної заборгованості 4359 грн, відсотки на дату відступлення права вимоги 10617 грн 03 коп., комісію - 660 грн.

В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10 січня 2023 року, у тому числі, за договором про споживчий кредит № 4836380 від 21 серпня 2021 року, зокрема: суму основної заборгованості 4359 грн, відсотки на дату відступлення права вимоги 16937 грн 58 коп., комісію - 660 грн.

Отже, до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 4836380 від 21 серпня 2021 року у загальному розмірі 21956 грн 58 коп., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 4359 грн 00 коп., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 16937 грн 58 коп. та заборгованість за комісіями - 660 грн 00 коп.

Також, 19 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 102230704, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 8000 грн, строком на 29 днів, зі сплатою відсотків за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом - 5.00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Договір про споживчий кредит укладено в електронній формі, шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень Закону України «Про електронну комерцію».

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому в договорі. Однак, відповідач свої зобов`язання за договором в повному обсязі не виконав, не повернув своєчасно позичальнику грошові кошти для погашення заборгованості, відповідно до умов договору, не сплатив заборгованість за процентами.

У подальшому, 17 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 17-01/2022-54, відповідно до якого ТОВ «Міолан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 102230704 від 19 вересня 2021 року, що був укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , зокрема: суму основної заборгованості 7220 грн, відсотки на дату відступлення права вимоги 21256 грн 56 коп.

В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до позичальників ТОВ «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення прав вимоги № 10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року, у тому числі, за договором про споживчий кредит № від 19 вересня 2021 року, зокрема: суму основної заборгованості 7220 грн, відсотки на дату відступлення права вимоги 34974 грн 56 коп.

Отже, до ТОВ «Коллект Центр» перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором про споживчий кредит № 102230704 від 19 вересня 2021 року у загальному розмірі 42194 грн 56 коп., із яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 7220 грн 00 коп. та заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 34974 грн 56 коп.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань, з огляду на що, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 загальну суму заборгованості 64151 грн 14 коп., а також судові витрати по справі витрати на судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Представник позивача у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 98), у прохальній частині позовної заяви просив розгляд проводити за його відсутності (а.с. 6).

Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

17 квітня 2025 року від відповідача надійшла до суду заява, в якій він просив розглядати справу без його участі (а.с. 100).

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З огляду на викладені норми цивільно-процесуального законодавства, судове засідання проведено за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступне.

Обставини справи, встановлені судом

Судом встановлено, що 21 серпня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір по споживчий кредит № 4836380 (надалі Договір) (а.с. 30-34).

Відповідно до пункту 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі кредит), а Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Згідно з пунктами 1.2.-1.4. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 6000 грн 00 ком, кредит надається строком на 30 днів з 21 серпня 2021 року по 20 вересня 2021 року.

Згідно з підпунктом 1.5.1 пункту 1.5. Договору, комісія за надання кредиту складає 660 грн 00 коп., яка нараховується за ставкою 11,00 % від суми кредиту одноразово.

Відповідно до підпункту 1.5.2 пункту 1.5. Договору, проценти за користування кредитом - 2250 грн 00 коп., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно з пунктом 1.6. Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до підпункту 2.3.1 Договору, продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином:

Пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені таблиці (3 дні 3 % від поточного залишку кредиту, 7днів 5% від поточного залишку кредиту, 15 днів 10% від поточного залишку кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору.

Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.

У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах, вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору сторони погодили графік платежів за договором та паспорт споживчого кредиту (а.с. 34-зі звороту-35).

Анкета-заява на кредит № 4836380 складена на сайті miloan.ua, крім іншого містить хронологію вчинення усіх дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину (а.с. 36).

Згідно з довідкою про ідентифікацію, відповідач під час укладення кредитного договору використовував електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора F88307, який був відправлений йому на номер мобільного телефону, зазначений у договорі (а.с. 45).

Інформаційною довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» від 07 лютого 2025 року підтверджено перерахування коштів 21 серпня 2021 року в сумі 6000 грн 00 коп. за реквізитами платіжної картки НОМЕР_1 , призначення платежу: кошти згідно з договором 4836380 (а.с. 45-зі звороту).

Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Мілоан» за вказаним кредитним договором складала 15636 грн 03 коп., з яких: 4359 грн тіло кредиту, 10617 грн 03 коп. заборгованість по процентам (а.с. 46-47).

Судом встановлено, що 26 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 26-01/2022-83, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 4836380 від 21 серпня 2021 року, що був укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 (а.с. 52-54).

26 січня 2022 року «Клієнтом» та «Фактором» підписані акти приймання-передавання Реєстру Боржників за Договором Факторингу № 26-01/2022-83 (а.с. 55).

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 26-01/2022-83 від 26 січня 2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 , за договором про споживчий кредит № 4836380, у загальному у розмірі 15636 грн 03 коп. із них: сума заборгованості за тілом кредиту 4359 грн 00 коп., сума заборгованості за процентами 10617 грн 03 коп. та заборгованість по комісії 660 грн 00 коп. (а.с. 56, 62).

Згідно з платіжним дорученням № 324190002 від 27 січня 2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» сплатило ТОВ «Мілоан» суму фінансування згідно з договором факторингу № 26-01/2022-85 від 26 січня 2022 року (а.с. 54-зі звороту).

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено Договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах, зокрема, і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 4836380 (а.с. 64-66).

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» підписано акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором № 10-01/2023 (а.с. 66 зі звороту) та акт зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с. 67).

Відповідно до Реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року (а.с. 9, 68-69) до ТОВ «Коллект центр» перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит № 4836380 боржник ОСОБА_1 у загальному у розмірі 21956 грн 58 коп. з них: сума заборгованості за тілом кредиту 4359 грн 00 коп., сума заборгованості за нарахованими процентами 16937 грн 58 коп. та заборгованість за комісією 660 грн 00 коп.

Проаналізувавши вказані документи, суд встановив, що первинний кредитор свої зобов`язання відповідно до договору про споживчий кредит № 4836380 від 21 серпня 2021 року, виконав в повному обсязі.

В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом в повному обсязі, процентами, комісією, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору про споживчий кредит № 4836380 від 21 серпня 2021 року, за відповідачем рахується заборгованість у загальномуу розмірі 21956 грн 58 коп., що складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 4359 грн 00 коп., заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги в сумі 16937 грн 58 коп.та заборгованості за комісією в сумі 660 грн 00 коп.

Крім цього, судом встановлено, 19 вересня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір по споживчий кредит № 102230704 (надалі Договір) у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с. 23-27).

Відповідно до пункту 1.1. Договору Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі кредит), а Позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

Згідно з пунктами 1.2.-1.4. Договору, сума (загальний розмір) кредиту становить 8000 грн 00 ком, кредит надається строком на 29 днів з 19 вересня 2021 року по 18 жовтня 2021 року.

Згідно з підпунктом 1.5.2 пункту 1.5. Договору, проценти за користування кредитом: 23 грн 20 коп., які нараховуються за ставкою 0,01 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до пункту 1.6. Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно з підпунктом 2.3.1 Договору, продовження вказаного в п.1.3 Договору строку кредитування може відбуватись на пільгових або стандартних (базових) умовах, наступним чином:

Пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі - Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://miloan.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту наведені таблиці (3 дні 3 % від поточного залишку кредиту, 7днів 5% від поточного залишку кредиту, 15 днів 10% від поточного залишку кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору.

Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору.

У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах, вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 2 до Договору сторони погодили графік платежів за договором та паспорт споживчого кредиту (а.с. 27-зі звороту-28).

Анкета-заява на кредит № 102230704, крім іншого містить хронологію вчинення усіх дій щодо укладення кредитного договору у формі електронного правочину (а.с. 29).

Згідно з довідкою про ідентифікацію, відповідач під час укладення кредитного договору використовував електронний підпис у формі одноразового ідентифікатора F47139, який був відправлений йому на номер мобільного телефону, зазначений у договорі (а.с. 42).

Платіжним дорученням № 32662866 від 19 вересня 2021 року підтверджено перерахування коштів у сумі 8000 грн 00 коп. отримувачу ОСОБА_1 за реквізитами платіжної картки НОМЕР_2 , призначення платежу: кошти згідно з договором 102230704 (а.с. 42-зі звороту).

Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Мілоан» за вказаним кредитним договором складала 28476 грн 56 грн, з них: заборгованість за тілом кредиту 7220 грн, заборгованість по процентам 21256 грн 56 коп. (а.с. 43-44).

Судом встановлено, що 17 січня 2022 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 17-01/2022-54, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, в тому числі за договором про споживчий кредит № 102230704 від 19 вересня 2021 року, що був укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 (а.с. 57-59).

17 січня 2022 року «Клієнтом» та «Фактором» підписані акти приймання-передавання Реєстру Боржників за Договором Факторингу № 17-01/2022-54 (а.с. 59-зі звороту).

Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу № 17-01/2022-54 від 17 січня 2022 року ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 , за договором про споживчий кредит № 102230704, у загальному у розмірі 28476 грн 56 коп. із них: сума заборгованості за тілом кредиту 7220 грн 00 коп. та сума заборгованості за нарахованими процентами 21256 грн 56 коп. (а.с. 61зі звороту-63).

10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» укладено Договір № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, предметом якого є відступлення права вимоги до боржників за кредитними договорами, зазначеними у відповідних реєстрах, зокрема, і до ОСОБА_1 за кредитним договором № 102230704 (а.с. 70-72).

10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект центр» підписано акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором № 10-03/2023/01 (а.с. 73) та акт зарахування зустрічних однорідних вимог від 31 березня 2023 року (а.с. 73-зі звороту).

Відповідно до Реєстру боржників до договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 березня 2023 року (а.с. 8, 74-75) до ТОВ «Коллект центр» перейшло право вимоги за договором про споживчий кредит № 102230704 боржник ОСОБА_1 у загальному у розмірі 42194 грн 56 коп. із них: сума заборгованості за основним зобов`язанням 7220 грн 00 коп., сума заборгованості за нарахованими процентами 34974 грн 56 коп.

Проаналізувавши вказані документи, суд встановив, що первинний кредитор свої зобов`язання відповідно до договору про споживчий кредит № 102230704 від 19 вересня 2021 року виконав у повному обсязі.

В свою чергу, відповідач свої зобов`язання за договорами належним чином не виконав, не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, процентами, комісією, у зв`язку з чим має непогашену заборгованість по кредиту.

Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилався на те, що в порушення умов договору про споживчий кредит № 102230704 від 19 вересня 2021 року, за відповідачем рахується заборгованість у загальномуу розмірі 42194 грн 56 коп., що складається із заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в сумі 7220 грн 00 коп., заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги в сумі 34974 грн 56 коп.

З огляду на викладене, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 загальну суму заборгованості за кредитними договорами в розмірі 64151 грн 14 коп., у зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку позовним вимогам, суд виходить з наступного.

Норми права, які підлягають застосуванню

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У статті 3 Закону № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону № 675-VIII).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (частина 6 статті 11 Закону№ 675-VIII).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Висновки щодо правозастосування

Судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 21 серпня 2021 року укладений договір про споживчий кредит № 4836380, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 6000 грн 00 коп. строком на 30 днів, із 21 серпня 2021 року по 20 вересня 2021 року.

Як вбачається зі змісту кредитного договору шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором відповідач прийняв пропозицію укласти договір.

Доказів на спростування факту укладення кредитного договору та факту отримання кредитних коштів відповідачем не надано.

Суд зазначає, що позивачем належними чином доведений факт отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 6000 грн.

Поряд з цим, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав належним чином умови договору щодо повернення отриманої суми кредиту в повному обсязі за договором № 4836380 та щодо сплати нарахованих процентів й комісії. Сума заборгованості перед первинним кредитором складала 15636 грн 03 коп., з яких: 4359 грн тіло кредиту, 10617 грн 03 коп. заборгованість по процентам, заборгованість по комісії 660 грн 00 коп.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору факторингу № 26-01/2022-83 набуло статус нового кредитора за договором про споживчий кредит № 4836380 від 21 серпня 2021 року, отримало право вимоги до ОСОБА_1 відносно заборгованості за вказаним кредитним договором та самостійно нарахувало відповідачу за період з 26.01.2022 по 23.02.2022 відсотки за цим договором на суму 6320 грн 55 коп.

В подальшому, ТОВ «Коллект центр» на підставі договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, набуло статус нового кредитора за договором про споживчий кредит № 4836380 від 21 серпня 2021 року, отримало право вимоги до ОСОБА_1 відносно заборгованості за вказаним кредитним договором на загальну суму 21956 грн 58 коп. з них: сума заборгованості за тілом кредиту 4359 грн 00 коп., сума заборгованості за нарахованими процентами 16937 грн 58 коп. та заборгованість за комісією 660 грн 00 коп.

Щодо суми нарахованої заборгованості за відсотками, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Аналізуючи досліджені по справі письмові докази та заявлену позивачем суму кредитної заборгованості, суд дійшов висновку про те, що строк користування за наданим кредитом становив 30 днів, тобто з 21 серпня 2021 року по 20 вересня 2021 року.

Оскільки договір про споживчий кредит містив положення про автопролонгацію на пільгових умовах та на стандартних умовах, з 20 вересня 2021 року відбулась пролонгація договору на як на пільгових умовах 15 днів, так і відповідно до п. 2.3.1.2 Договору на стандартних умовах в сукупності на 60 днів (а.с. 46-47).

У вказаний період первісний кредитор здійснював нарахування відсотків згідно з умовами договору.

Згідно з частиною 1 статті 1048 та частиною 1 статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Відповідно до статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з частиною 1 статті 1048 та частиною 1 статті1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини 1статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Таким чином, позикодавець відповідно до статті 1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, враховуючи здійснену пролонгацію.

ТОВ «Вердикт Капітал», набувши статус нового кредитора за договором про споживчий кредит № 4836380 від 21 серпня 2021 року, отримало право вимоги до ОСОБА_1 відносно заборгованості за вказаним кредитним договором у загальному у розмірі 15636 грн 03 коп., з яких: 4359 грн тіло кредиту, 10617 грн 03 коп. заборгованість по процентам, заборгованість по комісії 660 грн 00 коп. (а.с. 49, 62).

З наданого розрахунку заборгованості перед ТОВ «Вердикт Капітал» вбачається, що цей Новий кредитор самостійно нарахував відсотки за кредитним договором на загальну суму 6320 грн 55 коп. Поряд із цим відомостей про нарахування 3% річних за користування грошовими коштами відповідно до статті 625 ЦК України та інфляційних збитків згідно зі статтею 625 ЦК України такий розрахунок не містить (а.с. 49).

Як вказав Верховний Суд у постанові Великої Палати від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16 поняття «користування кредитом» є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). При цьому термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях: перше це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а друге значення прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

У згаданій постанові від 05.04.2023 Велика Палата Верховного Суду зокрема вказала: «…Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом…80. Отже, «користування кредитом» це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору…».

Щодо нарахування процентів на підставі статті 1048 ЦК України Велика Палата Верховного Суду наголосила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом», тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Разом з цим, як вказано у постанові, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, а позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Отже, позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Велика Палата прийшла до висновку, що надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Отже, Велика Палата виснувала, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

З позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду про стягнення основного боргу та процентів за договором, нарахованих саме у порядку статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України.

Як вбачається зі змісту Договору про споживчий кредит, ОСОБА_1 просив надати кредит в сумі 6000 грн 00 коп. строком на 30 днів.

З 20 вересня 2021 року відбувалась пролонгація договору відповідно до п. 2.3.1.1 та п. 2.3.1.2 Договору. З урахуванням положень про автопролонгацію на стандартних та пільгових умовах, суд встановив, що відповідний кредитний договір діяв до 31 грудня 2021 року, отже граничних строк нарахування відсотків за умовами цього договору - 31 грудня 2021року.

Інформацію про те, що в подальшому відбувалась пролонгація договору, матеріали справи не містять. Можливість здійснювати пролонгацію на строк, більший ніж це вказано в договорі, умовами договору не передбачено.

Таким чином, враховуючи викладені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень статей 625, 1048 ЦК України, первинний кредитор вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку користування кредитом, що він і зробив. В подальшому наступний кредитор (ТОВ «Вердикт Капітал») не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення статті 625 ЦК України. Вимоги у порядку статті 625 ЦПК України позивачем заявлено не було.

Таким чином, відповідно до умов договору за час користування кредитними коштами відповідач мав сплатити відсотки у 10617 грн 03 коп.

Як вбачається із відомості про щоденні нарахування та погашення загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Мілоан» за вказаним кредитним договором складала 15636 грн 03 грн (а.с. 46-47).

Судом встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» здійснило донарахування відсотків після закінчення дії договору про споживчий кредит на загальну суму 6320 грн 55 коп.

Суд наголошує на тому, що з наданого розрахунку заборгованості перед ТОВ «Вердикт Капітал» не вбачається, що Новим кредитором здійснювалось нарахування сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України (а.с. 49).

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки, тому заявлена ТОВ «Коллект Центр» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 6320 грн 55 коп. (що нараховані ТОВ «Вердикт Капітал») є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Отже, за договором про споживчий кредит № 4836380 від 21 серпня 2021 року має бути стягнута з відповідача заборгованість у загальному розмірі 15636 грн 03 коп., що складається із заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в сумі 4359 грн 00 коп, заборгованості за процентами в сумі 10617 грн 03 коп та заборгованості за комісією в сумі 660 грн 00 коп.

Також, судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 19 вересня 2021 року укладений договір про споживчий кредит № 102230704, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 8000 грн 00 коп. строком на 29 днів, із 19 вересня 2021 року по 18 жовтня 2021 року.

Як вбачається зі змісту кредитного договору шляхом накладення електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором відповідач прийняв пропозицію укласти договір.

Доказів на спростування факту укладення кредитного договору та факту отримання кредитних коштів відповідачем не надано.

Суд зазначає, що позивачем належними чином доведений факт отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 8000 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав належним чином умови договору щодо повернення отриманої суми кредиту за договором № 102230704 про надання споживчого кредиту від 19 вересня 2021 року. Сума заборгованості перед первинним кредитором складала 28476 грн 56 коп., з яких: 7220 грн тіло кредиту, 21256 грн 56 коп. заборгованість по процентам.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Вердикт Капітал» на підставі Договору факторингу № 17-01/2022-54 набуло статус нового кредитора за договором про споживчий кредит № 102230704 від 19 вересня 2021 року, отримало право вимоги до ОСОБА_1 відносно заборгованості за вказаним кредитним договором та самостійно нарахувало відповідачу за період з 17.01.2022 по 23.02.2022 відсотки за цим договором на суму 13718 грн.

В подальшому, ТОВ «Коллект центр» на підставі договору № 10-01/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, набуло статус нового кредитора за договором про споживчий кредит № 102230704 від 19 вересня 2021 року, отримало право вимоги до ОСОБА_1 відносно заборгованості за вказаним кредитним договором на загальну суму 42194 грн 56 коп. з них: сума заборгованості за тілом кредиту 7220 грн, сума заборгованості за нарахованими процентами 34974 грн 56 коп.

Щодо суми нарахованої заборгованості за відсотками, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Аналізуючи досліджені по справі письмові докази та заявлену позивачем суму кредитної заборгованості, суд дійшов висновку про те, що строк користування за наданим кредитом становив 29 днів, тобто з 19 вересня 2021 року по 18 жовтня 2021 року.

Оскільки договір про споживчий кредит містив положення про автопролонгацію на пільгових умовах та на стандартних умовах, з 18 жовтня 2021 року відбувалась пролонгація договору на як на пільгових умовах, так і відповідно до п. 2.3.1.2 Договору на стандартних умовах в сукупності на 60 днів (а.с. 43-44).

У вказаний період первісний кредитор здійснював нарахування відсотків згідно з умовами договору.

Як суд зазначав вище, позикодавець відповідно до статті 1048 ЦК України має право на стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, враховуючи здійснену пролонгацію.

ТОВ «Вердикт Капітал», набувши статус нового кредитора за договором про споживчий кредит № 102230704 від 19 вересня 2021 року, отримало право вимоги до ОСОБА_1 відносно заборгованості за вказаним кредитним договором у загальному у розмірі 28476 грн 56 коп., з яких: 7220 грн тіло кредиту, 21256 грн 56 коп. заборгованість по процентам (а.с. 63).

З позовної заяви вбачається, що позивач звернувся до суду про стягнення основного боргу та процентів за договором, нарахованих саме у порядку статті 1048 ЦК України та частини першої статті 1054 ЦК України.

Як вбачається зі змісту Договору про споживчий кредит, ОСОБА_1 просив надати кредит в сумі 8000 грн 00 коп. строком на 29 днів.

З 19 жовтня 2021 року відбувалась пролонгація договору відповідно до п. 2.3.1.1 та п. 2.3.1.2 Договору. З урахуванням положень про автопролонгацію на стандартних та пільгових умовах, суд встановив, що відповідний кредитний договір діяв до 31 грудня 2021 року, отже граничних строк нарахування відсотків за умовами цього договору - 31 грудня 2021року.

Інформацію про те, що в подальшому відбувалась пролонгація договору, матеріали справи не містять. Можливість здійснювати пролонгацію на строк, більший ніж це вказано в договорі, умовами договору не передбачено.

Таким чином, враховуючи викладені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду стосовно правильного застосування положень статей 625, 1048 ЦК України, первинний кредитор вправі був нараховувати договірні відсотки лише у період дії строку користування кредитом, що він і зробив. В подальшому наступний кредитор (ТОВ «Вердикт Капітал») не вправі був нараховувати договірні відсотки, а надалі відносини між сторонами трансформуються з договірних в охоронні, де застосовуються положення статті 625 ЦК України. Вимоги у порядку статті 625 ЦПК України позивачем заявлено не було.

Таким чином, відповідно до умов договору за час користування кредитними коштами відповідач мав сплатити відсотки у 21256 грн 56 коп.

Як вбачається із відомості про щоденні нарахування та погашення загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед ТОВ «Мілоан» за вказаним кредитним договором складала 28476 грн 56 коп. (а.с. 43-44).

Судом встановлено, що ТОВ «Вердикт Капітал» здійснило донарахування відсотків після закінчення дії договору про споживчий кредит на загальну суму 13718 грн.

Суд наголошує на тому, що з наданого розрахунку заборгованості перед ТОВ «Вердикт Капітал» не вбачається, що Новим кредитором здійснювалось нарахування сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України (а.с. 48).

Оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором відсотки, тому заявлена ТОВ «Коллект Центр» вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитом у розмірі 13718 грн (що нараховані ТОВ «Вердикт Капітал») є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Отже, за договором про споживчий кредит № 102230704 від 19 вересня 2021 рокумає бути стягнута з відповідача заборгованість у загальному розмірі 28476 грн 56 коп., що складається із заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в сумі 7220 грн 00 коп. та заборгованості за процентами в сумі 21256 грн 56 коп.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за кредитами в повному обсязі не виконав ані перед первісними кредиторами, ані перед новим кредитором - ТОВ «Коллект центр», яке набуло право вимоги за відповідними кредитними договорами на підставі договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги та договору № 10-03/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, не сплатив проценти за користування кредитом та комісію.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачених в договорах строк кошти, нараховані проценти за користування кредитом та комісію не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, зокрема: за договором про споживчий кредит № 4836380 від 21 серпня 2021 року у загальному розмірі 15636 грн 03 коп., що складається із заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в сумі 4359 грн 00 коп., заборгованості за процентами в сумі 10617 грн 03 коп. та заборгованості за комісією в сумі 660 грн 00 коп., а також за договором про споживчий кредит № 102230704 від 19 вересня 2021 року у загальному розмірі 28476 грн 56 коп., що складається із заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в сумі 7220 грн 00 коп. та заборгованості за процентами в сумі 21256 грн 56 коп.

Відповідач належних та допустимих доказів того, що заборгованість розрахована невірно та має інших розмір, не надав, як і не надав власний розрахунок.

При цьому, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 76, частиною 1 статті 77 та статті 80 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

З огляду на викладене, враховуючи наявність в ОСОБА_1 непогашеної заборгованості за кредитними договорами, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача частково.

Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. (а.с. 7).Вказані кошти судового збору були зараховані до спеціального фонду державного бюджету України, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 93).

Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Позовні вимоги задоволені на 68,76% з розрахунку: 44112 грн 59 коп. (сума задоволених позовних вимог) х 100% : 64151 грн 14 коп. (сума заявлених позовних вимог) = 68,76% (відсоток задоволених позовних вимог).

Отже, сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача складає 1665 грн 64 коп. із розрахунку: 2422 грн 40 коп. (сума сплаченого судового збору) х 68,76% (відсоток задоволених позовних вимог).

Позивачем заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 16000 грн 00 коп.

Частиною 1 статті 137 ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частина 4 статті 137 ЦПК України передбачає, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Позивачем на підтвердження понесених ним витрат на правничу допомогу надано: договір № 02-09/2024-3 про надання правової допомоги від 02 вересня 2024 року (а.с. 14-15), тарифи на послуги ФОП ОСОБА_2 (а.с. 17), заявку на надання юридичної допомоги № 8 від 01 січня 2025 року щодо супроводу примусового стягнення заборгованості з ОСОБА_1 (а.с. 19), витяг з Акта № 5 про надання юридичної допомоги від 31 січня 2025 року (а.с. 20), платіжну інструкцію № від 20 лютого 2025 року на підтвердження факту оплати наданих юридичних послуг на суму 128000 грн (а.с. 18), в якій вказано про оплату за надання правової допомоги згідно з договором № 02-09/2024-3.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 серпня 2019 року в справі № 915/237/18, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

Так, у рішеннях ЄСПЛ від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

З урахуванням вищенаведеного, виходячи з вимог розумності та справедливості, суд дійшов висновку про те, що обсяг наданої позивачу правничої допомоги, є неспівмірним з вартістю послуг, оплачених позивачем.

Надана представником позивача правнича допомога оцінена на 16000 грн, що не відповідає рівню складності даної справи та критерію розумності.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне зменшити розмір правової допомоги до 6000 грн.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Коллект Центр», з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 4125 грн 60 коп., з розрахунку: 6000 грн (сума зменшеної правової допомоги) х 68,76% (відсоток задоволений позовних вимог).

На підставі викладеного, керуючись статтями 259, 263-265, 268 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, м. Київ) заборгованість:

за договором про споживчий кредит № 4836380 від 21 серпня 2021 року у загальному розмірі 15636 грн 03 коп. (п`ятнадцять тисяч шістсот тридцять шість гривень три копійки), що складається із заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в сумі 4359 грн 00 коп. (чотири тисячі триста п`ятдесят дев`ять гривень), заборгованості за процентами в сумі 10617 грн 03 коп. (десять тисяч шістсот сімнадцять гривень три копійки) та заборгованості за комісією в сумі 660 грн 00 коп. (шістсот шістдесят гривень);

за договором про споживчий кредит № 102230704 від 19 вересня 2021 року у загальному розмірі 28476 грн 56 коп. (двадцять вісім тисяч чотириста сімдесят шість гривень п`ятдесят шість копійок), що складається із заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в сумі 7220 грн 00 коп. (сім тисяч двісті двадцять гривень) та заборгованості за процентами в сумі 21256 грн 56 коп. (двадцять одна тисяча двісті п`ятдесят шість гривень п`ятдесят шість копійок).

Стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (, місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, м. Київ) понесені витрати зі сплати судового збору в сумі 1665 грн 64 коп. (одна тисяча шістсот шістдесят п`ять гривень шістдесят чотири копійки) та витрати на правничу допомогу в розмірі 4125 грн 60 коп. (чотири тисячі сто двадцять п`ять гривень шістдесят копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі проголошення скороченого (вступної та резолютивної частин) судового рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи до Полтавського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, м. Київ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Шарова-Айдаєва