14 квітня 2025 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого - судді Мінаєва М.М.,
при секретарі - Бойкинюк Д.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
У листопаді 2024 року АТ «Перший український міжнародний банк» через свій електронний кабінет в ЄСІТС звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено три кредитні договори, а саме:
- 06.08.2014 - кредитний договір № 21279436, за яким відповідачу видано кредит в сумі 3390 грн.;
АТ «ПУМБ» свої зобов`язання за кожним з договорів виконало у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договорами, , проте відповідач свої зобов`язання повернути кредит не виконав. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 09.09.2024 становить:
1) по кредитному договору від 06.08.2014 № 21279436 8361,03 грн., з яких: 3380,01 грн. заборгованість за кредитом; 4960,02 грн. заборгованість процентами; 21,00 грн. заборгованість за комісією;
Ухвалою суду від 26.11.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, сторонам встановлено строки на подання заяв по суті справи.
Позивач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, разом з тим у позовній заяві просив суд розглянути справу за відсутності його представника.
Відповідач у судове засідання чотири рази не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення, або про розгляд справи у його відсутність, а також відзиву на позов не подав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
У зв`язку з чим, на підставі ст. 247, 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду.
Дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до такого.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частина 3 статті 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).
Частина 3 статті 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з положеннями ч. ч. 1-4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Частина 1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України).
За змістом позовної заяви, між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено три кредитні договори, а саме:
- 06.08.2014 - кредитний договір № 21279436, за яким відповідачу видано кредит в сумі 3390 грн.;
Водночас, надана позивачем виписка про рух коштів по рахункам, що були відкриті відповідачу, свідчить про те, що протягом спірного періоду часу між сторонами проводились розрахунки за такими договорами:
1)21279435 від 18.04.2013;
2)21279436 від 18.04.2013;
3)29616064 від 06.08.2014;
Жодних відомостей про розрахунки між сторонами за договорами № 21279436 від 06.08.2014 і № 30433680 від 19.09.2014 вказана виписка про рух коштів по рахункам відповідача не містить.
Щодо вимог за Кредитним договором від 06.08.2014 № 21279436.
Як було зазначено вище, предметом позову, зокрема, є стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за Кредитним договором № 21279436 від 06.08.2014 у розмірі 8361,03 грн., з яких: 3380,01 грн. заборгованість за кредитом; 4960,02 грн. заборгованість процентами; 21,00 грн. заборгованість за комісією.
Водночас до позовної заяви не було додано ані копії вказаного Кредитного договору, ані додатків до нього, ані виписки про рух коштів по відповідному кредитному рахунку за період кредитування.
Замість цього до позовної заяви додано копію Кредитного договору 221279435, укладеного між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 , за яким встановлено кредитний ліміт на суму 500,00 грн. під 29% річних. При цьому на відповідній анкеті-заяві міститься декілька дат (18.04.2013, 23.07.2013, 03.03.2015), через що неможливо достовірно встановити час його укладання та умови.
Крім того, з наданих позивачем письмових документів неможливо встановити, чи є Кредитний договір № 21279436і Кредитний договір № 21279435 одним й тим самим договором, а також неможливо встановити обставини, за яких сформувалась заборгованість, за цим договором.
Ухвалою від 20.02.2025 судом було витребувано від позивача в порядку ч. 7 ст. 81 ЦПК України копію кредитного договору № 21279436 від 06.08.2014 з додатками, виписки про рух коштів по кредитному рахунку, відкритому на підставі вказаного Договору, обґрунтований розрахунок заборгованості по вказаному Договору.
Також цією ж ухвалою участь представника позивача в судовому засіданні була визнана обов`язковою.
Однак вказана ухвала належним чином позивачем не виконана.
Замість витребуваних документів 04.03.2025 від позивача надійшла копія Кредитного договору № 21279435, а не № 21279436, тобто копія такого саме документу, що був доданий до позову одночасно з його поданням, і з приводу чого виникла необхідність у витребуванні доказів. При цьому у супровідному листі представник позивача вказав, що надається копія кредитного договору № 21279436, що не відповідає дійсності.
Також від позивача надійшла виписка про рух коштів по рахунку НОМЕР_1 , в якій не міститься відомостей про реквізити договору, в межах виконання якого вказаний рахунок був відкритий.
Позивач також повторно надав розрахунок заборгованості за договором № 21279436, який був доданий до позову при його поданні.
Таким чином, ухвала суду від 20.02.2025 фактично належним чином не була виконана ані в частині витребуваних доказів, ані в частині обов`язкової участі представника позивача в судовому засіданні, а виявлені судом розбіжності між змістом позовної заяви та додатків до неї не усунуті.
Ухвалою від 19.03.2025 судом повторно було визнано обов`язковою участь представника позивача в судовому засіданні для надання пояснень з викладених вище питань, однак в судове засідання 14.04.2025 представник позивача не з`явився без повідомлення причин, про проведення судового засідання в режимі відеоконференцзв`язку клопотань не подав.
Таким чином, суд констатує, що через ненадання позивачем суду договору № 21279436 від 06.08.2014, а також через неусунення ним вказаних розбіжностей, позовні вимоги про стягнення заборгованості за таким договором є недоведеними і тому не підлягають задоволенню.
При цьому вимог про стягнення заборгованості за договором № 21279435 позивач не заявляв.
Щодо вимог за Кредитним договором № 30433680 від 19.09.2014.
До позовної заяви додано копію Заяви-анкети № 30433680, підписаної відповідачем 14.11.2015, про відкриття поточного рахунку в гривні з наданням пакету послуг «Класичний». Жодних умов кредитування у цій заяві-анкеті сторонами не було узгоджено.
При цьому договору № 30433680 від 19.09.2014 позивач не надав.
У виписці про рух коштів по рахункам відповідача взагалі відсутні відомості про рух коштів за договором № 30433680 чи то від 19.09.2014, чи то від 14.11.2015.
Також позивачем не надано ані доказів факту надання кредитних коштів на підставі вказаного договору, ані обґрунтованого розрахунку заборгованості за ним.
Відтак, суд змушений прийти до висновку, що і в цій частині позовні вимоги є недоведеними, і тому не підлягають задоволенню.
Пунктом 2.2.5 Частини 2 Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла з 01.10.2016 р. і на час підписання відповідачем заяви про приєднання до неї), передбачено, що підписанням Заяви на приєднання до Договору, Клієнт беззастережно підтверджує, що на момент укладення Договору Клієнт ознайомився з повним текстом Договору (в тому числі Тарифами), повністю зрозумів його зміст та погоджується зі всіма умовами Договору.
Відповідно до п. 5.1.4. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний своєчасно та повністю відшкодовувати Банку сплачені ним кошти.
Згідно п. 5.1.7. Розділу І Публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, клієнт зобов`язаний сплачувати заборгованість по договору, проценти за користування кредитними коштами, оплачувати комісії та неустойку, а також виконувати зобов`язання з повернення кредиту, в тому числі простроченої заборгованості, на умовах, в строки та в розмірі, що передбачені цим договором.
За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.
Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша ст.1048 ЦК України).
Таким чином, істотними умовами кредитного договору відповідно до вимог статей 638, 1054 ЦК України є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).
Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «ПУМБ»).
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідач повинен був щомісячно погашати кредит, сплачуючи крім цього відсотки за користування коштами та комісію за місяць від суми отриманого кредиту.
Відповідач доказів належного виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів суду не надав, розрахунок заборгованості, складений представником позивача, не спростував.
З огляду на викладене, суд вважає в цій частині позовні вимоги АТ «ПУМБ» про стягнення заборгованості за кредитом та відсотками обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
У порядку ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та стягненню з відповідача підлягає судовий збір у розмірі 162,30 грн.
Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 28, 81, 82, 141, 246, 263-265 ЦПК України, суд
Позов Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, - задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Повний текст рішення складений 18.04.2025.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя протягом 30 днів з дня ухвалення рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його ухвалення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду або через Орджонікідзевського районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його ухвалення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя М.М. Мінаєв