Ухвала

Іменем України

17 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 537/5690/21

провадження № 61-2366ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Червинської М. Є. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Гонтарем Валерієм Миколайовичем, на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 вересня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 січня 2025 року у провадженні за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», стягувач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», боржник ОСОБА_1 , третя особа Крюківський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про заміну стягувача його правонаступником у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал») звернулося до суду із заявою, в якій просило замінити сторону виконавчого провадження, відкритого на підставі виконавчого документа у справі №537/5690/21, із Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

Заява мотивована тим, що у Крюківському відділі державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № НОМЕР_1, яке відкрите на підставі виконавчого документа у справі № 537/5690/21, виданого Крюківським районним судом

м. Кременчука. 28 березня 2024 року між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу

№ ПК-280324, відповідно до умов якого ТОВ ««Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги щодо осіб, які були боржниками АТ КБ «Приватбанк», в тому числі, і до ОСОБА_1 за кредитним договором № SAMDN6658.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області

від 25 вересня 2024 року, залишеним без змін постановою Полтавськогоапеляційного суду від 22 січня 2025 року, заяву задоволено.

Замінено стягувача АТ КБ «Приватбанк» у виконавчому провадженні

№ НОМЕР_1, яке відкрите на підставі виконавчого документа у справі

№ 537/5690/21, із АТ КБ «Приватбанк» на його правонаступника - ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

Ухвала суду першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції мотивована тим, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», як новий кредитор, набув права вимоги до боржника ОСОБА_1 замість первісного кредитора АТ КБ «Приватбанк», у зв`язку із відступленням права вимоги на користь Товариства вимог за кредитним договором № б/н

від 10 грудня 2010 року.

24 лютого 2025 року представник ОСОБА_1 - Гонтар В. М. через систему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 вересня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 січня 2025 року, повний текст якого складено 22 січня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме запропоновано заявнику надіслати на адресу суду заяву про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 вересня 2024 року та постанови Полтавськогоапеляційного суду від 22 січня 2025 рокуіз зазначенням підстав для поновлення такого строку та надати належні докази на підтвердження поважності причин пропуску цього строку та сплатити за подання касаційної скарги судовий збір у розмірі

605,60 грн.

У березні 2025 року заявником виконано вимоги ухвали Верховного Суду

від 13 березня 2025 року, надано заявe про поновлення строку на касаційне оскарження та копію платіжної інструкції про сплату судового збору.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_2 не був присутнім під час розгляду справи апеляційним судом. Повний текст постанови апеляційного суду не надходив на адресу заявника, а про її існування стало відомо 27 січня 2025 року з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з статтею 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Зважаючи на викладене та те, що строк на касаційне оскарження судового рішення заявником пропущено з поважних причин, колегія суддів вважає за можливе його поновити.

Касаційна скарга мотивована тим, що заявник не надав підтвердження проведення повної оплати та набуття права вимоги згідно з кредитним договором № SAMDN6658, а тому відсутні підстави для задоволення заяви про заміну стягувача його правонаступником.

За змістом частини першої статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) вирішує колегія у складі трьох суддів після одержання касаційної скарги, оформленої відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами для касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову

у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 24 січня 2021 року стягнуто з

ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» 33 567,39 грн - заборгованості за кредитним договором № б/н від 10 грудня 2010 року станом на 18 жовтня 2021 року та 2 270 грн сплаченого судового збору.

31 березня 2022 року на виконання рішення Крюківського районного суду

м. Кременчука від 24 січня 2021 року видано виконавчий лист.

Постановою державного виконавця Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 16 травня 2022 року відкрито виконавче провадження

№ НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа № 537/5690/21, виданого

31 березня 2022 року Крюківським районним судом м. Кременчука про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 35 837,39 грн.

28 березня 2024 року між АТ КБ «Приватбанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено договір факторингу № ПК-280324.

Відповідно до пункту 1 договору, за цим договором в порядку та на умовах, ним визначених: клієнт відступає належні йому права вимоги, а саме права грошової вимоги клієнта до позичальників, зазначених у реєстрі боргових зобов`язань (за формою, що наведена у додатку №1 до цього договору, далі - реєстр боргових зобов`язань), який складається клієнтом - боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за договорами (з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них), що укладені між клієнтом і боржниками, та перелік яких наведено згідно з відповідним реєстром боргових зобов`язань, основні договори або кредитні договором, а фактор здійснює фінансування клієнта шляхом купівлі у нього прав вимоги та сплачує клієнту за права вимоги грошові кошти (купівельну ціну) у сумі та порядку, визначених цим договором. Підписанням цього договору фактор заздалегідь погоджується, що клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані фактором від боржників суми за основними договорами будуть меншими від сум, які очікував отримати від боржників фактор при укладенні цього договору, в тому числі меншими від сум зазначених у відповідному реєстрі боргових зобов`язань, або сум, сплачених фактором клієнту за цим договором.

Згідно з пунктом 2 договору, ціна договору (купівельна ціна) становить

13 101 000 грн, без ПДВ.

Згідно з пунктом 3 договору, кошти в сумі 13 101 000 грн (купівельна ціна) сплачені фактором на користь клієнта до укладення цього договору.

Відповідно до пункту 4 договору, за цим договором фактор, набуває прав кредитора за основними договорами, включаючи: право вимагати належного виконання боржниками грошових зобов`язань за основними договорами (повернення боржниками сум основного боргу (кредиту), погашення заборгованості за нарахованими, але несплаченими за користування кредитними коштами процентами, право вимагати сплати неустойки (пені, штрафів), передбачених основними договорами, право вимагати сплати сум, передбачених статтею 625 ЦК України (індекс інфляції, три проценти річних), права, що випливають із судових справ, виконавчих проваджень щодо боржників, задоволення всіх своїх вимог (повернення суми основної заборгованості, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (штраф, пеня), відшкодування збитків, тощо), що випливають з умов основних договорів, за рахунок майна боржників, тощо. Розмір заборгованості за основними договорами, права вимоги за якими переходять до фактора, вказаний у відповідному реєстрі боргових зобов`язань. Права кредитора за основними договорами переходить до фактора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення прав вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане клієнту відповідно до умов основних договорів. Крім того, права вимоги за основними договорами переходять до фактора незалежно від того чи відбулося стягнення за основними договорами. Сторони дійшли згоди, що з огляду на кількість основних договорів, права вимоги за якими відступаються фактору на підставі цього договору, таке відступлення здійснюється поетапно, в обсягах, що окремо погоджуються сторонами, але в будь-якому випадку, клієнт зобов`язується відступити права вимоги за основними договорами протягом 30 календарних днів від дати укладення цього договору. Моментом (днем) переходу до фактора прав вимоги (у відповідній частині) є день підписання сторонами відповідного акту приймання-передачі відповідного реєстру боргових зобов`язань (за формою, що наведена у додатку № 2 до цього договору), що відповідає частині основних договорів за відповідним етапом відступлення прав вимоги, як зазначено у попередньому абзаці цього договору.

Згідно з платіжною інструкцією (безготівковий переказ в національній валюті) № 363 від 25 березня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» як переможець відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № 606286

від 23 лютого 2024 року, сплатило грошові кошти у розмірі 13 101 000 грн для подальшого укладення договору факторингу з АТ КБ «Приватбанк».

Відповідно до акту прийому-передачі реєстру боргових зобов`язань

від 28 березня 2024 року, за договором факторингу № ПК-280324

від 28 березня 2024 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боргових зобов`язань від 28 березня 2024 року.

Згідно з витягом з реєстру боргових зобов`язань до договору факторингу

№ ПК-280324 від 28 березня 2024 року, до ТОВ «Кредит-Капітал» перейшло, зокрема, і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Питання процесуального правонаступництва врегульовано частиною першою статті 55 ЦПК України, відповідно до якої у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

Підставою для процесуального правонаступництва є правонаступництво у матеріальному правовідношенні, яке настало після відкриття провадження у справі. Тому особливості здійснення процесуального правонаступництва визначаються особливостями норм матеріального права, що регулюють перехід прав й обов`язків у матеріальних правовідносинах від особи до її правонаступника, або в інших випадках зміни сторони у правовідносинах, з яких виник спір.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21) зроблено висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє зобов`язальних правовідносин сторін. Зміна кредитора в зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги із зазначенням у договорі обсягу зобов`язання, яке передається на стадії виконання судового рішення, не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. У зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Процесуальне правонаступництво є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальному правовідношенні її правонаступником). Процесуальне правонаступництво передбачене статтею 55 ЦПК України. Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку з вибуттям особи у спірному матеріальному правовідношенні. У зв`язку із цим для вирішення судом питання щодо процесуальної заміни сторони у справі необхідна наявність відповідних первинних документів, які підтверджують факт вибуття особи з матеріального правовідношення та перехід її прав та обов`язків до іншої особи - правонаступника. Матеріальне правонаступництво реалізується в межах процесуального правонаступництва виключно за правилами останнього.

Крім того, у вказаній постанові зазначено, що особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але разом з тим ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством. Законодавець не ототожнює «процесуальне правонаступництво» і «заміну сторони виконавчого провадження», оскільки цим інститутам присвячені дві окремі статті ЦПК України - 55 та 442 відповідно. Також це опосередковано випливає зі змісту пункту 28 частини першої статті 353 ЦПК, відповідно до якого ухвала про заміну сторони у справі (процесуальне правонаступництво) та ухвала про заміну сторони виконавчого провадження відокремлені одна від одної як такі, на які можуть подаватись скарги окремо від рішення суду. На стадії виконання судового рішення як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони у виконавчому провадженні як юридичному процесі правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження. Після відкриття виконавчого провадження та до його закінчення заміна сторони виконавчого провадження (з одночасною заміною відповідного учасника справи) правонаступником здійснюється у порядку, передбаченому статтею 442 ЦПК України з урахуванням підстав, визначених статтею 55 ЦПК України. У цьому випадку приписи статті 442 ЦПК України, що містить процесуальні особливості здійснення правонаступництва у виконавчому провадженні, застосовуються разом з положеннями статті 55 ЦПК України. Натомість як до відкриття виконавчого провадження, так і після його закінчення заміна учасника справи правонаступником здійснюється на підставі статті 55 ЦПК України, а в окремих випадках також на підставі частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

У справі, яка є предметом касаційного перегляду, судами попередніх інстанцій установлено, що АТ КБ «Приватбанк» відступило право вимоги на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», а тому останнє набуло всіх прав кредитора за зобов`язаннями боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № б/н від 10 грудня 2010 року.

Установивши, що ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло всіх прав кредитора за зобов`язаннями ОСОБА_1 , які виникли за кредитним договором № б/н від 10 грудня 2010 року, апеляційний суд, зробив правильний висновок про наявність матеріального правонаступництва у спірних правовідносинах та набуття заявником права порушувати питання про заміну сторони стягувача у виконавчому документі (процесуальне правонаступництво).

Доводи касаційної скарги про те, що суд не надав підтвердження проведення повної оплати та набуття права вимоги згідно з кредитним договором

№ SAMDN6658, є необґрунтованими, оскільки судами встановлено, що згідно з платіжною інструкцією (безготівковий переказ в національній валюті) № 363 від 25 березня 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» сплатило грошові кошти у розмірі 13 101 000 грн для подальшого укладення договору факторингу з АТ КБ «Приватбанк».

Результат аналізу змісту касаційної скарги та оскарженого судового рішення свідчить, що правильне застосовування судом апеляційної інстанції норм процесуального права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими, ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від

19 грудня 1997 року).

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржувана ухвала апеляційної інстанцій є законною, постановленою з додержанням норм права, підстави для її скасування відсутні.

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 , подане адвокатом Гонтарем Валерієм Миколайовичем, про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області

від 25 вересня 2024 року та постанови Полтавськогоапеляційного суду

від 22 січня 2025 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , подану адвокатом Гонтарем Валерієм Миколайовичем, на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25 вересня 2024 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 22 січня 2025 року у провадженні за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», стягувач Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», боржник ОСОБА_1 , третя особа Крюківський відділ державної виконавчої служби у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про заміну стягувача його правонаступником у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:М. Є. Червинська
Є. В. Коротенко В. М. Коротун