Справа №:755/9230/22
Провадження №: 2/755/611/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" квітня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.,

при секретарях - Яхно П.А., Онопрійчук Д.П.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представників відповідача, КП «Київблогоустрій» ВО КМР (КМДА) - Кір'якова А.С., Косянчук Л.Г.

представників відповідачів, Департаменту територіального контролю міста КиєваВО КМР (КМДА) - Харченка М.В., Курочки Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київблогоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих шляхом вчинення протиправних дій, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому, з урахуванням заяви про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог, просить суд:

1)стягнути солідарно з Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки (вартість гаражу, робіт та матеріалів) в сумі 13 394,28 грн;

2)стягнути з Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 завдану шкоду в натурі, тобто зобов`язати Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) полагодити (відновити) до повної комплектації та цілісності пошкоджений автомобіль ЗАЗ 968 АБ-2 1978 року виготовлення, блакитного кольору, номер шасі НОМЕР_1 , який у власності ОСОБА_1 та утримувався в протиправно демонтованому гаражі у дворі будинку АДРЕСА_1 ;

3)стягнути з Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 завдану шкоду в натурі, тобто зобов`язати Комунальне підприємство «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відшкодувати завдану шкоду шляхом передачі ОСОБА_1 речей того ж роду і такої ж якості за адресою: АДРЕСА_1 , у дворі біля гаражу: передати велосипед Giant SIERRA Extralight Aluxx aluminum alloy, строк експлуатації якого не більше 4-х років, в повній комплектації та придатному для експлуатації стані; передати велосипед Ardis Crossride Cleo 26 з кодовим замком, строк експлуатації якого не більше 4-х років, в повній комплектації та придатному для експлуатації стані; передати двигун НОМЕР_13 від автомобіля ЗАЗ 968 АБ-2; передати верхній автомобільний багажник, глянсового зеленого кольору, у повному зборі та у придатному до експлуатації стані; передати у кількості 4-х штук нові автомобільні шини для автомобіля ЗАЗ 968; передати укомплектовану автомобільну аптечку, знак аварійної зупинки автомобіля та автомобільний вогнегасник придатні до використання; передати акумулятор автомобільний 60 А 12 В для автомобіля ЗАЗ 968 в придатному для експлуатації стані; передати зарядний пристрій Elegant El 100 455, 6/12В для зарядження автомобільного акумулятора в придатному для експлуатації стані; передати сталевий автомобільний буксирувальний трос з гаком 10 м 250 кг в придатному для експлуатації стані; передати трос букструвальний 3 т 4,5 м з карабінами в придатному для експлуатації стані; передати насос ручний металевий Plus-Plus 100375 для підкачки автомобільних шин в придатному для експлуатації стані; передати насос ножний Stanley для підкачки автомобільних шин в придатному для експлуатації стані; передати домкрат рейковий Brano 10 т в придатний до експлуатації стані; передати новий паливний бак від вантажівки ЗІЛ 130 на 175 літрів; передати залізну бочку для бензину об`ємом 150-160 літрів в придатному до експлуатації стані; передати бензин А-92 у кількості 100 літрів; передати дві залізні каністри ємністю 20 літрів кожна в придатному до експлуатації стані; передати дві залізні каністри ємністю 10 літрів кожна в придатному до експлуатації стані; передати професійний набір автомобільних ключів (рожкові, торцеві, гайкові 77-94 штук в наборі) всіх розмірів в кейсі для обслуговування автомобіля ЗАЗ 968; передати у кількості 30-ти штук нові листи фанери ФК розміром 1525x1525x10 мм; передати у кількості 30-ти штук нові листи ДВП шліфована розміром 2440х1220х2,5 мм; передати у кількості 52 штук нові листи пінопласту 35 Полімер-Славутич EPS-70 50 мм (0,5 м*1 м); передати у кількості 0,5 м.куб. нові сухі обрізні дошки із сосни товщиною 30 мм, довжиною 1,5-2 метри; передати у кількості 0,2 м.куб новий брус з сосни розміром 50*50 мм довжиною 1,2-2 метри; передати нові сталеві круглі труби ВГП ДУ 25*2,5 мм міра з зовнішнім діаметром 3,2 см у кількості 3-х штук, довжиною по 5 метрів кожна; передати драбину металеву універсальну з трьох частин ITOSS 7607 3*7 сходинок у повному зборі та придатному до експлуатації стані; передати акумуляторний шуруповерт ELTOS ДА 12 з двома акумуляторами в кейсі, зі строком експлуатації не більше 8-ми місяців, на гарантії, в робочому та придатному до подальшої експлуатації стані; передати болгарку ELTOS МШУ 125-1250Е, зі строком експлуатації не більше 8-ми місяців, на гарантії, в робочому та придатну до подальшої експлуатації стані; передати полірувальну машину YATO YT-82196 в робочому стані та придатну до експлуатації; передати перфоратор прямий Dnipro-M RH-100Q в робочому стані та придатний до експлуатації; передати ударний дриль Dnipro-M HD-120 в робочому стані та придатний до експлуатації; передати дриль-шуруповерт мережевний Dnipro-M TD-30 в робочому стані та придатний до експлуатації; передати лобзик електричний Dnipro-M IS-80LX в робочому стані та придатний до експлуатації; передати зварювальний апарат IGBT Dnipro-M SAB-15 з набором зварювальних кабелів WS-3220A в робочому стані та придатний до експлуатації; передати шліф машину ексцентрикову Dnipro-M PE-50S в робочому стані та придатну до експлуатації; передати набір викруток Dnipro-M з тріскачкою та насадками S2, 1/4", 38 шт; передати болгарку Eltos МШУ 180-2250 на гарантії, в робочому стані та придатну до експлуатації; передати ножиці по металу Dnipro-M ULTRA 250 мм в робочому стані та придатні до експлуатації; передати сокиру Tolsen 600г 25253; передати ручну пилу по металу Dnipro-M ULTRA 300 мм в робочому стані та придатну до експлуатації; передати електричний кабель силовий багатожильний 33КМ ПВС 2*1,5 мідь 50 метрів довжиною з вилкою та колодкою придатний до експлуатації; передати металевий лом Juco 1600*30; передати лом Juco 1000*30; передати лом з гвоздодером 400 мм (3521); передати кувалду Virok 3 кг кована традиційна 02v213; передати молоток столярний Top Tools 02A210 1000 г; передати слюсарний молоток Сталь 44000 із дерев`яною ручкою 0,3 кг; передати металеву шафу з листової сталі з полицями для зберігання інструментів розміром 0,5м (ширина)*0,5м (довжина)*1,6 м (висота); передати металеві конструкції (грати розміром 1,5м*2,5м, діаметром сталевого прута 16 мм - 2 одиниці; арматуру діаметром 10 мм довжиною 2 м кожна - 2 одиниці; металеві куточки розміром 40мм*40мм, довжиною 2 м кожний - 2 одиниці); передати металевий короб з листової сталі товщиною 3 мм розміром 0,35м (ширина)*0,8м (довжина)*1,0м (висота); передати витратні матеріали до електричних та ручних інструментів (диски по металу, дереву та бетону діаметром 125 мм та 180 мм по 1 шт. кожного виду і кожного розміру, стержні зварювальні 3-4 мм 1 упаковку, 1 набор бурів-сверл по металу, дереву та бетону (розміром 6-8-10-12 мм), 1 міксер, 1 тюбік мастила для електричного інструменту).

4)стягнути солідарно з Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 200 000 грн;

5)стягнути з Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) та Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 24 645,51 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Виконавчого комітету Дніпровської районної Ради народних депутатів №275 від 12.06.1978 відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР від 12.07.1962 №778 та рішення Київського міськвиконкому від 16.02.1976 на підставі заяви та пред`явлених відповідних документів вирішено надати інваліду, матері позивача, ОСОБА_2 , дозвіл на встановлення гаражу для утримання автомобіля ЗАЗ-968 АБ-2 з ручним керуванням 1978 року, придбаний за власні 5 000 рублів через органи соцзабезпечення.

Збірно-розбірний гараж з листової сталі, придбаний її матір`ю в 1978 році за 350 рублів, був встановлений у відповідності до Рішення №275 у дозволеному, визначеному місці, згідно чинних норм за безпосередньою участю відповідальних осіб ЖЕК-1001, спецвідділу по благоустрою виконкому та районного товариства «Автомотолюбитель УРСР». Рішенням №275 також встановлено, що «установка збірно-розбірних гаражів згідно з цим рішенням є тимчасовою до початку можливих робіт по прокладці підземних комунікацій, благоустрою, іншого капітального будівництва». Гараж був встановлений відповідно до Постанови Ради Міністрів УРСР №778 від 12.07.1962 «Про заходи по впорядкуванню утримання легкових автомобілів і мотоциклів, що знаходяться в особистій власності громадян Української РСР» та у відповідності до Рішення Виконавчого комітету Київради народних депутатів №172 від 16.02.1976 «Про заходи по впорядкуванню утримання автомобілів», і на основі цих законодавчих актів Виконавчим комітетом Дніпровської районної ради народних депутатів було винесено Рішення №275, яким дозволено встановити даний гараж. Рішенням №275 та законодавством України не зобов`язано власника реєструвати збірно-розбірний гараж як тимчасову споруду, не встановлено, що гараж це тимчасова споруда торгівельного, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності. В Рішенні №275 чітко зазначено, що у встановленому металевому гаражі дозволено утримувати автомобіль.

Таким чином, збірно-розбірний металевий гараж був спорудою для утримання і зберігання автомобіля ЗАЗ 968 АБ-2, який встановлено тимчасово на визначений дозволом термін, на незаглибленому фундаменті, тому в експлуатацію не приймається і право власності на нього не оформлюється, а земельна ділянка під гаражем в оренду і у власність також не передаються, оскільки гараж встановлений тимчасово.

ІНФОРМАЦІЯ_1 її мати померла. Позивач з 1972 року проживала разом з матір`ю і наразі проживає в квартирі АДРЕСА_2 , та у відповідності до законодавства України автоматично вступила у спадок і набула права на майно матері (гараж і все майно, що знаходилось в гаражі) в момент смерті матері.

Згідно довідки МСЕК №008777 від 11.01.2010, довідки №1/57 від 22.01.2014 ЛКК КНП «КДЦ Дніпровського району м. Києва» вона має довічну 3 групу інвалідності і категорію громадянина з захворюванням опорно-рухового апарату. У відповідності до довідки Департаменту соціальної політики КМДА №051/011/3-11181-005 від 06.11.2017 про перереєстрацію транспортного засобу вона є власником автомобіля ЗАЗ 968 АБ-2 1978 виготовлення у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_1 матері - інваліда ОСОБА_2 , який саме утримувався в даному гаражі з 1978 року. У 2012 році, після смерті матері, нею надано відповідний пакет документів до Дніпровської РДА м. Києва щодо неї як інваліда з опорно-рухового апарату і Рішення №275 щодо законності встановлення гаражу. Саме там їй повідомили, що Рішення №275 є чинним і дійсним у відповідності до Рішення Київської міської Ради від 05.04.2012 №404/7741, оскільки гараж вже встановлено ще в 1978 році і Рішення №275 не може бути скасовано оскільки вона, як дочка, набула права на гараж і має категорію громадянина з захворюванням опорно-рухового апарату.

Керуючись законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про столицю України - місто-герой Київ», «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні», постановою Ради Міністрів Української РСР від 12.07.62 №778 «Про заходи по впорядкуванню утримання легкових автомобілів і мотоциклів» та відповідно до Рішення Київської міської Ради від 05.04.2012 №404/7741 встановлено «Порядок надання інвалідам дозволів на встановлення гаражів у масивах багатоквартирної житлової забудови в м. Києві». У відповідності до пункту 1.9. Порядку №404/7741 встановлено, що «у разі смерті особи, якій надано дозвіл встановлення тимчасового гаража (крім випадків, коли спадкоємець чи набувач відноситься до категорії осіб, зазначених в пункті 1.2. цього Порядку) дозвіл на право встановлення гаража скасовується шляхом видання розпорядження відповідної районної в місті Києві державної адміністрації». У відповідності до пункту 1.2. Порядку №404/7741 «Дозволи на встановлення тимчасових гаражів можуть надаватися категорії громадян із захворюванням опорно-рухового апарату». Отже, наданий інваліду дозвіл на встановлення збірно-розбірного гаражу, який помер, не скасовується і є чинним в разі коли спадкоємець померлого інваліда чи набувач відноситься до категорії осіб із захворюванням опорно-рухового апарату. Крім цього, у відповідності до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

26 та 27 вересня 2019 року відповідачі без попередження, не маючи рішення суду щодо конфіскації майна, не маючи відповідного розпорядження Дніпровської РДА м. Києва щодо демонтажу гаражу, за попередньою змовою, зловживши своїм становищем, в порушення вимог Конституції України та Правил благоустрою м. Києва, двічі протиправно зламали споруду транспорту - її збірно-розбірний гараж з листової сталі у дворі будинку АДРЕСА_1 , протиправно проникли в гараж і автомобіль ЗАЗ 968, який знаходився в гаражі, і повністю розграбували, привласнили, пошкодили та знищили гараж та майно, що знаходилось в гаражі, при цьому її майно не опечатано, не складено і не надано відповідних документів (актів), її майно не передано на майданчик для зберігання відповідальним особам.

07.06.2021 Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №640/2375/20 дії КП «Київблагоустрій» та Департаменту міського благоустрою КМДА щодо демонтажу збірно-розбірного металевого гаражу у дворі будинку по АДРЕСА_1 визнані протиправними, припис №1916865 відповідача 1 скасовано і визнано протиправним, доручення №064-5227 відповідача 2 скасовано і визнано протиправним. Дана постанова набрала законної сили.

Щодо матеріальних збитків. 26 та 27 вересня 2019 року без будь-якого попередження чи хоча б повідомлення, група у кількості 8-ми посадових осіб відповідача 1 та одної особи відповідача 2 за дорученням відповідача 2, двічі протиправно зламали її гараж, проникли в її гараж і автомобіль ЗАЗ 968 АБ-2, відкрито викрали її майно, відкрито вантажили на службові вантажівки, відкрито нищили і шкодили її майно, зловживши службовим становищем, заволоділи і привласнили її майно, сам автомобіль ЗАЗ 968 АБ-2 розграбували і пошкодили, перетворивши його на металобрухт. Відповідачі 26.09.2019 о 12-й годині зрізали петлі з двома новими замками з воріт її гаражу, проникли в гараж і 4 години поспіль до 16 години виносили її майно, що знаходилось в гаражі, завантажили на службову вантажівку, після чого, приварили на ворота гаражу петлі з її ж замками і поїхали, що підтверджують свідки, акт б/н проведення демонтажу та акт б/н опису об`єкту, ксерокопії яких відповідачі надали їй на особистому прийомі 11.12.2019. Відповідачі знехтували Правилами благоустрою м. Києва, якими зобов`язані надати їй не ксерокопії, а другі екземпляри актів.

Звертає увагу суду, що 26.09.2019 відповідачі не демонтували в`їзні ворота гаражу, а лише зрізали петлі з навісними замками з воріт гаражу. Відповідачі в цей день, окрім іншого майна, забрали з її гаражу та привласнили без актів опису: велосипед Giant SIERRA Extralight Aluxx aluminum alloy сріблястого кольору придбаний у 2015 році за ціною 1 000 дол. США, велосипед Ardis Crossride Cleo 26" придбаний у 2016 році за 4 790 грн, раритетний велосипед часів УРСР «Орленок», з комплектуючими та інструментами до цих велосипедів. Паспорт та чек до велосипеда Giant SIERRA разом з інструментами до велосипедів знаходились в металевій шафі в гаражі, яку відповідачі разом з іншим майном забрали 27.09.2019. Велосипеди Giant SIERRA та Ardis Crossride Cleo були в експлуатації 4 сезони, використовувалися по сезону рідко, велосипеди були доглянуті і пройшли профілактику до зимування. Велосипеди були в практично новому стані.

В демонтованому гаражі зберігалися нові будівельні матеріали, які відповідачі забрали: 30 листів фанери ФК 1525x1525x10 мм, на час подання позову ціна 981 грн./шт. сума 30*981=29 430 грн; 30 листів ДВП шліфована 2440x1220x2,5 мм, на час подання позову ціна 338 грн./шт. сума 30*338=10 140 грн; 52 листів пінопласту 35 Полімер-Славутич EPS-70 50 мм, на час подання позову ціна 82 грн./л. сума 52*82=4 264 грн; 0,5 м.куб. нових сухих обрізних дошок із сосни товщиною 30 мм, на час подання позову ціна 6 800 грн./м.куб. 0,5*6800=3 400 грн; 0,2 м.куб. бруса з сосни розміром 50*50 мм, час подання позову ціна 7 600 грн./м.куб. 0,2*7600=1 520 грн.

Крім будівельних матеріалів, велосипедів та автомобіля ЗАЗ 968 АБ-2 в демонтованому відповідачами гаражі зберігалися запчастини та комплектуючі до автомобіля ЗАЗ 968, ручний інструмент та електроінструменти, автомобільні ключі, нові автошини, каністри, бочка, паливно-мастильні матеріали, металеві конструкції та меблі, драбини, які відповідачі не могли вивезти за один раз і лише однією вантажівкою, тому на наступний день 27.09.2019 о 9 годині відповідачі прибули до гаражу вже на двох вантажівках: Газель державний номер НОМЕР_2 та багатотонна вантажівка-платформа з краном IVECO державний номер НОМЕР_3 .

Відповідачі під`їхали до самого гаражу двома вантажівками без будь-яких перешкод. В`їзні ворота гаражу відповідачі демонтували 27.09.2019 о 9- й годині при повторному зламі та проникненню в її гараж. Відповідачі виносили (грабували) її майно з гаражу і вантажили на зазначені автомобілі 6,5 годин, що підтверджують акт №367 проведення демонтажу та акт №367 опису об`єкта.

Крім цього, відповідачі забрали і привласнили з її гаражу номерний двигун автомобіля ЗАЗ 968 НОМЕР_13, демонтували з автомобіля ЗАЗ 968 і привласнили ходову частину, кермо, акумулятор, забрали практично новий верхній багажник зеленого кольору, новий паливний бак, електро інструменти в кейсах, нові автошини, набор гайкових ключів, понівечали дах та капот автомобіля ЗАЗ 968, розбили фару та лобове скло, повикручували навіть ручки з коробки передач і щеплення, геть усе перевернули і в салоні автомобіля ЗАЗ 968, зірвали заднє сидіння і спинку, вірогідно намагалися демонтувати паливний бак. Відповідачі перетворили її автомобіль ЗАЗ 968 на металобрухт.

Відповідачі забрали з її гаражу, привласнили та пошкодили: привласнили двигун автомобіля ЗАЗ 968, на час подання позову середня ціна 4 000 гривень; пошкодили кришку багажника, на час подання позову середня ціна 500 грн; привласнили всі ключі для автомобіля ЗАЗ (рожкові, торцеві, гайкові), на час подання позову середня ціна набору автомобільних ключів у кейсі 2 500 грн; привласнили 4 нові автошини автомобіля ЗАЗ 968, на час подання позову ціна 950 грн./шт; демонтували та привласнили кермо автомобіля ЗАЗ 968 АБ-2. На час подання позову ціна 400 грн; розбили лобове скло ЗАЗ 968, на час подання позову середня ціна 500 грн; розбили фару ЗАЗ 968, на час подання позову середня ціна 150 грн; демонтували з автомобіля ЗАЗ 968 та привласнили акумулятор, на час подання позову середня ціна 2 000 грн; привласнили зарядний пристрій для автомобільного акумулятора, на час подання позову середня 1 310 грн; привласнили дві залізні каністри ємністю 20 літрів з бензином А-92, на час подання позову ціна 1 598 грн сума 2*1598=3 196 грн; привласнили дві залізні блакитні каністри ємністю 10 літрів з мастилом, на час подання позову ціна 1 198 грн сума 2*1198=2 396 грн; привласнили металеву бочку з бензином А-92, на час подання позову ціна б/у бочки 500 грн; середня ціна бензину А-92 47,94 грн/л за 100 літрів 4 794 грн; порізали та привласнили 3 сталеві труби, якими було підсилено дах гаражу, зовнішнім діаметром 3,2 см довжиною по 5 метрів кожна на суму 3*5*147,70=2 215,50 грн; привласнили новий верхній багажник до автомобіля ЗАЗ 968, на день подання позову середня ціна 800 грн.

Відповідачі діяли як вандали і мародери: демонтували і привласнили ходову частину автомобіля ЗАЗ 968 АБ-2, бокові дзеркала автомобіля, демонтували заднє сидіння та спинку в салоні автомобіля, пошкодили фарбу та кузов автомобіля, коли демонтували дах гаражу то ставали на кришку багажника та дах автомобіля, через що повністю понівечали їх, перетворили автомобіль ЗАЗ 968 на металобрухт. Ходової частини немає окремо у продажу, виключно у зборі з автомобілем ЗАЗ 968.

Відповідачі привласнили вогнегасник, знак аварійної зупинки, жилет та аптечку автомобіля ЗАЗ 968, на день подання позову середня ціна набору 495 грн; насоси для підкачки автошин ручний і ножний та домкрат автомобіля ЗАЗ 968, на час подачі позову ціна ручного насосу 358 грн, ножного насосу середня ціна 566 грн, ціна домкрату 9 227,90 грн; металевий і ремінний буксирувальні троси; новий паливний бак до вантажівки, мастило в 10-ти літрових каністрах, нові резинові килимки для салону автомобіля ЗАЗ 968, інші запчастини, що знаходились в демонтованому ними гаражі.

Відповідачі привласнили практично нові ще на гарантії інструменти, які вона купила 10.01.2019 і зберігала в демонтованому відповідачами гаражі: акумуляторний шуруповерт ELTOS ДА 12 з двома акумуляторами в кейсі за ціною 820 грн, на час подання позову ціна 1 395 грн; болгарка ELTOS МШУ 125-1250Е за ціною 645 грн, на час подання позову ціна 1 215 грн.

Відповідачі забрали з гаражу та привласнили: полірувальну машину, перфоратор прямий, ударний дриль; дриль-шуруповерт мережевний, лобзик електричний, зварювальний апарат; шліф машину ексцентрикову, набір викруток, болгарку МШУ 180-2250 Eltos; ножиці по металу, сокиру, ручну пилу по металу; електричний кабель-подовжувач 50 метрів довжинорю з вилкою та колодкою загальною вартістю 123+34,90+(25*50)=1 407,9 грн; драбину універсальну з трьох частин на 3*7 сходинок; металеву шафу з полицями всередині розміром 0,5м*0,5м*1,6 м середня ціна 5 000 грн, в якій саме зберігалися інструменти, ключі, документи; металеві конструкції грати, арматуру та металеві куточки довжиною 2-3 метри середня ціна 1 000 грн; металевий короб розміром 0,35м*0,8м*1м з листової сталі, в якому зберігалися запчастини та матеріали середня ціна 2 000 грн; витратні матеріали до електричних та ручних інструментів (диски по металу, дереву та бетону, діаметром 125 мм та 180 мм, стержні зварювальні 3-4 мм, набор бурів-сверл по металу, дереву та бетону, міксер, щітки, різаки, наждачні диски та ленти, мастило) на загальну суму 1 000 грн.

Звертає увагу суду, що актів опису забраного відповідачами її майна, що знаходилось в гаражі, відповідачі не склали і не надали, викрадене відповідачами майно не було опечатано і не передано на склад зберігання, як того вимагають Правила благоустрою м. Києва, працівника поліції у склад комісії відповідачі не залучили, її-власника майна, відповідачі не попередили про демонтаж її ж гаражу і до комісії з демонтажу також не залучили. Збірно-розбірний гараж з листової сталі відповідачі порізали, зруйнували бетонний фундамент на якому саме і був встановлений гараж. Відповідачі замість того щоб розібрати гараж розкрутивши болти, тупо порізали і виламали гараж, стрибали на стінках гаражу доламуючи його.

Кілька місяців вона шукала потрібний гараж по гаражних кооперативах Києва, їздила по всьому місту вишукувала гараж, розвішувала оголошення про купівлю певного гаражу з певними розмірами, розшукувала гараж через інтернет мережу. Вона знайшла такий гараж, умовила продавця знизити ціну, знайшла двох працівників для розбирання/збирання і перевезення гаражу, купила витратні матеріали 03.06.2020 збірно-розбірний гараж з листової сталі був встановлений у дворі будинку АДРЕСА_1 . За договором куплі-продажу від 03.06.2020 вона придбала гараж у фізичної особи-пенсіонера ОСОБА_3 за 8 500,00 грн. За договором виконаних робіт від 03.06.2020, укладеному з фізичною особою ОСОБА_4 , роботи з демонтажу гаражу, завантаження, перевезення, розвантаження, монтажу гаражу у дворі по АДРЕСА_1 , поточного ремонту гаражу, відновлення фундаменту гаражу вартували їй 3 500,00 грн. 29.06.2020 вона докупила матеріали на суму 312,84 грн і 30.06.2020 той самий ОСОБА_5 вже безкоштовно локально почистив іржу на гаражі, поставив заклепки в необхідних місцях, запінив проіржавілі отвори гаражу. Загальні витрати на купівлю гаражу, демонтаж та монтаж гаражу, доставку гаражу, відновлення фундаменту під гаражем та поточний ремонт гаражу склали 13 394,28 грн=1081,44+8500,00+3500,00+312,84. Проте гараж потребує ремонту, реставрації та фарбування, а це ще як мінімум 10 000 грн, і на це у неї немає коштів, оскільки її єдиний дохід це пенсія.

Протягом 2-х років вона неодноразово просила відповідачів повернути її майно, проте відповідачі на словах обіцяли повернути її майно, а на її письмові заяви надавали письмові відписки, ігноруючи її вимоги про повернення майна. 15.10.2021 вона звернулася до відповідачів вх.№3-12661 та вх.№064/3-634/1 з заявою про повернення, відновлення та/або відшкодування їй матеріальних збитків та моральної шкоди в досудовому порядку у зв`язку з визнанням їх дій протиправними. 22.10.2021 відповідач 1 листом вих.№222-064/3-63471-4935 відмовився в досудовому порядку компенсувати матеріальні збитки та/або повернути все її майно, а також відмовив в компенсації моральної шкоди. 27.10.2021 відповідач 2 листом вих.№064-064/3-634/1-1990 відмовився в досудовому порядку компенсувати матеріальні збитки та/або повернути все її майно, а також відмовив в компенсації моральної шкоди. 13.01.2022 вона отримала від відповідача 2 лист вих.№064-064/3-634/2-63 в якому відповідач 2 відмовився повернути її майно та відшкодувати завдані збитки посилаючись на те, що відповідачі діяли в межах законодавства України та Конституції України, не зважаючи на визнання судом їх дій протиправними.

Щодо моральної шкоди повідомила наступне.

24.08.2019 у святковий день Незалежності України на своєму гаражі вона випадково виявила причеплений папірець, що тріпався на вітру. Цим папірцем виявилась нечитабельна копія припису №1916865 відповідача 1, в якому йшлося, що буцім-то «встановлено порушення: п.13.3.1 (невідомого законодавчого акту) за адресою: АДРЕСА_3 ; порушення вчинено: (невідомим) власником тимчасової споруди (гараж)». Жодних строків надання дозвільної документації, строків усунення порушень та строків здійснення демонтажу гаражу відповідач 1 в приписі не вказав, жодних фото до цього припису не додав. У верхньому кутку даного припису було зазначено лист-скарга №0671-ДЗ. Вона зрозуміла, що виключно цей лист-скарга став підставою для винесення зазначеного припису, оскільки жодних порушень правил благоустрою її гараж не вчинив, а найближчий до гаражу будинок вже 40 років був АДРЕСА_1 , що не відповідало адресі, зазначеній в приписі АДРЕСА_3 , за всіма ознаками відповідач 1 виконував чиєсь замовлення. Святковий день, а також подальші вихідні були зіпсовані, довгоочікуване сімейне свято було повністю зірване, так як вона знаходилась в стресовому стані. Усі вихідні вона намагалась заспокоїтись, розібратись, що це за папірець та на яких підставах він був причеплений до її гаражу, писала заяву відповідачу 1. Тож, замість відпочинку з родиною у святкові дні, вона провела за ноутбуком та з заспокійливими.

В перший робочий день після вихідних, 27.08.2019 вона надала відповідачу 1 заяву зареєстровану ним 27.08.2019 вх.№8010, в якій просила надати їй відповіді на питання та вимоги щодо надання їй конкретних порушень її гаражем благоустрою м. Києва, а також повідомила, що є інвалідом з опорно-рухового апарату, просила пояснити яким чином було з`ясовано, що її гараж встановлений саме за адресою АДРЕСА_3 , повідомила, що має дозвільній документ, наданий Дніпровською районною Радою м. Києва на встановлення даного гаража, який зобов`язується надати. Крім цього, в даній заяві повідомила відповідачу 1 всі свої персональні і контактні дані: прізвище, ім`я, по батькові, адресу проживання, номер телефону, електронну адресу. Однак, відповідач 1 не надав їй ані припису, ані протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 152 Кодексу України про адміністративне правопорушення, ані рішення суду, ані Розпорядження КМДА чи Дніпровської РДА м. Києва, ані рішення Комісії з питань розміщення тимчасових споруд КМДА. Отже, жодних порушень державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів, нею і її гаражем, який 40 років був встановлений до найближчого будинку по АДРЕСА_1 , не вчинено.

12.09.2019 відповідач 1 листом вих.№043-2053 повідомив її, що підставою для винесення припису стало звернення депутата Київради ОСОБА_6 , з яким вона 2 роки боролася в Київраді щодо розкрадання ним десятків мільйонів з бюджету м. Києва. Як з`ясувалося ОСОБА_6 дізнавшись, що гараж належить їй, скористався своєю владою і дав пряму вказівку відповідачу 2 демонтувати гараж по АДРЕСА_3 , і таким чином помстився їй за її антикорупційну діяльність, про що ОСОБА_6 особисто повідомив їй 12.09.2019.

13.09.2019 вона надала Голові КМДА вх.№ОП/3-12444 та відповідачам заяву-скаргу в якій оскаржила припис відповідача 1, повідомила про конфлікт з депутатом ОСОБА_6 , надала дозвіл на встановлення гаражу - Рішення №275, тобто виконала вимоги припису відповідача 1 за 2 тижні до демонтажу гаражу.

21.09.2019 вона з дочкою підсилили бетонним бордюром зовнішній периметр задньої і бокової частини гаражу, що можуть підтвердити свідки, а стеля гаражу була підсилена ще її мамою 5-ти метровими сталевими трубами, які відповідачі порізали і вкрали. Вона витратила кошти на закупівлю будівельних сумішей для цих робіт, вона з родиною весь цей день займались підсиленням гаражу, а вночі слідкували, щоб хулігани не зіпсували їх роботи.

23.09.2019 вона особисто була в Управлінні будівництва Дніпровської РДА м. Києва в каб. 209 де їй повідомлено, що її документи в повному порядку і жодних претензій ні до гаражу, ні до неї немає. Не підозрюючи про злочинні наміри відповідачів, вночі 25.09.2019 вона з дочкою відбула у довгоочікувану закордонну відпустку.

Пробувши на відпочинку півтори доби, 26.09.2019 ОСОБА_7 повідомив їй про злам її гаражу невідомими особами, про відкрите розграбування і завантаження її майна на вантажний автомобіль з написом КП «Київблагоустрій». Її одразу охопила паніка, від отриманого стресу, в неї підкосило ноги, трусились руки та паморочилось в голові, вона плакала від безпорадності. Дякувати богу, поруч зі нею була дочка, вона посадила її на ліжко, сказала їй, що вона дуже сильно зблідла і повинна заспокоїтись, бо серце може не витримати такого стресу. Дочка подала їй води та вмила лице, привела до тями. Вона була в розпачі, плакала, але зібравшись написала електронну заяву вх.№ 3-12444/2 Голові КМДА ОСОБА_8 та відповідачам в якій просила не чинити злочини, просила не зламувати її гараж, не розкрадати її майно і просила почекати її повернення до дому.

По роумінгу вона зателефонувала сусідці ОСОБА_9 і попросила її допомоги, але вона не могла покинути роботу і поїхати до гаражу. Згодом вона повідомила їй, що від сусідки ОСОБА_10 дізналася, що петлі з замками приварені на ворота гаражу на старе місце і гараж закритий. Весь цей день та всю ніч вона перебувала в шоковому стані, не виходила з номеру готелю, не могла спати та їсти через шалений стрес. Оскільки відповідачі приварили петлі з замками на ворота гаражу, вона подумала, що можливо відповідачі зрозуміли свою помилку і більше не будуть зламувати її гараж, нищити і розкрадати її майно, принаймні до її повернення до дому. Тим не менше, вона знаходилась в дуже сильному стресовому стані, про відпочинок вже не могло бути і мови. Вона постійно тримала контакт з сусідами, щоб вони слідкували за її гаражем.

27.09.2019 вже кілька сусідів-свідків повідомили їй, що ці ж самі особи-відповідачі приїхали вже на двох вантажівках, знову зрізали замки з воріт її гаражу і відкрито виносять її майно з гаражу, вантажать на свої автомобілі і тупо ріжуть її гараж. Вона була в розпачі, плакала, знову зателефонувала ОСОБА_9 , попросила її покинути роботу і взяти в Дніпровській РДА м. Києва в каб. 209 її документи щодо законності встановлення гаражу та показати відповідачам, що вона і зробила. Проте, надані документи не зупинили відповідачів, вони не припинили чинити протиправні дії і заявили, що в разі помилки вони все майно повернуть, відновлять та компенсують. Вона телефонувала по роумінгу до відповідачів на номери телефону НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , плакала і благала відповідачів припинити нищити і грабувати її майно, просила не зносити її гараж до її повернення в м. Київ, проте їй було відмовлено і кинуто слухавку. Відповідачі влаштували їй справжнє пекло, нестерпні душевні та фізичні муки, тому що термінове повернення в Україну було неможливим, а з-за кордону вона ніяк не могла перешкодити відповідачам зламувати, розкрадати і нищити її майно. Вона написала електронні звернення про допомогу і протиправні дії відповідачів всім інстанціям.

Замість омріяного відпочинку вона перебувала в постійному стресі, плакала, не могла їсти, не могла спати. Її організм та нервова система були виснажені, вона постійно думала про своє майно, вкрадене та знищене відповідачами, та про те, як їй його повернути та відновити. Про відпочинок вже не могло бути і мови, її тіло в прямому сенсі трусило, вона вже не могла говорити, оскільки на нервовому гранті відібрало мову. Її відпустка перетворилась на справжнє пекло, ніщо не приносило радості, організм був повністю виснажений і замість того, щоб відпочивати з родиною, вона перебувала в номері готелю шукаючи будь-яку допомогу у вирішені питання повернення її майна та збереження того майна, яке відповідачі залишили просто неба напризволяще. Поруч з нею постійно знаходилась дочка, так як її психологічний та фізичний стан був вкрай виснаженим і вона потребувала постійної допомоги, тож і її відпочинок відповідачі вщент зіпсували. Майже вся її відпустка була проведена в чотирьох стінах в постійному стресовому стані. Ця довгоочікувана відпустка була повністю знищена відповідачами. Вони вкрали у неї не лише час і здоров`я, але й кошти, які вона накопичувала на цю відпустку.

По поверненню додому 06.10.2019, вона побачила все своїми очима, і це остаточно її підкосило. Вона побачила розтрощений, майже знищений автомобіль, навколо якого було розкидане сміття, а також потрощені залишки її майна. Відповідачі повністю розікрали, знищили і пошкодили її майно, з автомобіля ЗАЗ 968 АБ-2 демонтували все що встигли і змогли демонтувати, перетворивши його на металобрухт, забрали все, що для них становило матеріальну вигоду, все що їм не пригодилося, те майно відповідачі покинули біля залишків її автомобіля ЗАЗ 968 АБ-2. Має обґрунтовані підстави вважати, що відповідачі хотіли забрати автомобіль цілком, але їм завадили таке зробити свідки, знімаючи їх дії на відео, тому відповідачі в гаражі розібрали її автомобіль ЗАЗ 968 АБ-2 і вивезли по частинах, оскільки таке не сильно привертає увагу, як цілий автомобіль. Місце, де знаходився її гараж і її майно, було перетворене на сміттєзвалище. Протягом багатьох років вона доглядала за гаражем, ремонтувала його, підсилювала, утримувала в гаражі своє майно, на це було витрачено багато часу та коштів, вкладені матеріальні та фізичні ресурси. Для неї це не просто гараж, це родинна справа, роки її життя, це здобуток її матері, ОСОБА_2 , яка також вклала багато сил та здоров`я, щоб придбати та облаштувати його. Натомість, відповідачі з її майна утворили сміттєзвалище, знищили усі зусилля її матері та роки її власного життя, що спричинило для неї ще сильніший стрес. Організм, який і так був дуже ослаблений, дав ще більший збій. Окрім того, вона мусила прибирати повністю місце, де стояв її гараж, так як в її речах рилися собаки, бомжі, а місцеві жителі просто підкидали сміття на її майно, утворюючи ще більше звалище.

06.10.2019 вона отримала від відповідача 1 відповідь вих.№06/222-1847 на її заяву-скаргу від 13.09.2019 з якої дізналася, що відповідачу 1 прекрасно було відомо, що видача дозволів на встановлення гаражів «покладено на відповідні районні в місті Києві державні адміністрації». Відповідачі вели зі нею переписку, знали що гараж належить їй, проте умисно не повідомили її про демонтаж її гаражу і тупо демонтували гараж, як гараж невідомого підприємства. Вважає такі дії відповідачів катуванням, вони умисно вчинили протиправні дії, витончено познущавшись над нею.

08.10.2019 вона особисто була у відповідачів, офіс яких знаходяться за однією адресою в одній будівлі. Її не пустила охорона в ці державні установи, це установи суворого режиму, вхід закритий і охороняється, в прийомі керівництвом та інспектором відповідачів їй було відмовлено, лише через охоронця змогла подати вимогу-претензію до відповідача 1 вх.№9450, по телефону з прохідної вона просила канцелярію записати її на конкретну дату на прийоми до керівників відповідачів, проте їй було відмовлено в даному проханні.

Її фізичний і психологічний стан вкрай погіршився, повністю виснажена і знервована вона зовсім перестала спати і їсти, так як в організмі було відторгнення будь-якої їжі. Крім того, вона постійно плакала і проклинала відповідачів, повіки її очей постійно смикалися від нервового напруження, заспокійливе не допомагало, вона ледь ходила бо ноги заслабли. Її тіло та психіка не витримували такого сильного стресу, тіло повністю вкрилося псоріазом. 10.10.2019 вона вже не змогла встати з ліжка, не могла говорити, просто стогнала, не могла самостійно сходити в туалет. Дочка викликала швидку допомогу, яка забрала її в лікарню у виснаженому стані. Вона думала, що це буде останній день її життя. Перші дні в лікарні вона була не в собі. Пам`ятає, що дочка намагалась з нею говорити, тримала за руку, але вона не могла їй відповісти. Важко було навіть втримати стакан з водою, тому дочка її поїла і годувала, щоб з`являлись хоч якісь сили. З 10 по 18.10.2019 включно, вона знаходилась на стаціонарному лікуванні в лікарні. Вона не могла бути тривалий час на лікування, оскільки її майно залишалося під відкритим небом, вона не могла з лікарні відвойовувати у відповідачів своє майно, тому мусила просити лікаря виписати її і доліковуватися амбулаторно, що робить вже 2 роки і 11 місяців.

Після лікарні, вона намагалася привести до ладу автомобіль ЗАЗ 968 АБ-2 але експерт територіального сервісного центру МВС після огляду повідомив, що її автомобіль навряд чи можна відновити, якщо відновлювати то це буде вкрай дорого, тому дешевше придбати подібний ЗАЗ в повній зборі.

Це все також було великим психологічним стресом для її ослабленого організму. Вона мусила і далі писати звернення в усі можливі інстанції та їздити на прийоми до відповідачів і молити їх віддати її майно. Вона мусила постійно слідкувати за автомобілем з вікна та розбирати сміттєзвалище, яке влаштували відповідачі навколо її автомобіля. Кожного дня, щогодини, вона мусила наглядати за автомобілем та іншим майном, щоб ніхто не вкрав та не розтрощив його ще більше, оскільки відповідачі понівичали дах ЗАЗ 968 і через це двері автомобіля не закривалися, тому вона мусила ці двері підперти шафою. Тож вона постійно знаходилась у пригніченому стані, розбирала сміттєзвалище та постійно слідкувала за автомобілем. Вона переживала справжнє пекло, яке влаштували неї відповідачі.

За результатами її безкінечних звернень, благань, прохань та вимог до відповідачів, вона остаточно зрозуміла, що демонтований гараж відповідачі не відновлять, оскільки вони його порізали і перетворили на металобрухт, а інше вкрадене майно відповідачі не збираються повертати.

17.06.2020 на придбаному нею нововстановленому гаражі у дворі будинку АДРЕСА_1 , вона виявила новий припис відповідача 1 №2013276 з вимогою надання проектно-дозвільної документації на встановлення гаражу. Акцентує увагу суду, що відповідачі ще у січні 2020 року отримали новий дозвіл на встановлення гаражу - Розпорядження Дніпровської РДА м. Києва №1077 від 27.12.2019, крім цього дане Розпорядження №1077 є публічно доступним на сайті Дніпровської РДА м. Києва. Проте відповідачам закон не писано, відповідачі наполегливо продовжували катувати її та знущатись над нею-інвалідом.

15.10.2021 вона надала до УП у Дніпровському районі ГУНП України в м. Києві заяву про вчинення кримінальних правопорушень за кваліфікацією злочинів ст. 186, 191, 194, 364 КК України про те, як група у кількості 9-ти посадових осіб відповідачів 26 та 27.09.2019 двічі протиправно зламали її гараж, встановлений в 1978 році у дворі будинку АДРЕСА_1 , вчинили відкрите викрадення її майна (грабіж) з проникненням в її гараж і в її автомобіль ЗАЗ 968 АБ-2, який знаходився в гаражі, і за два дні повністю розграбували, знищили і пошкодили її майно, зловживши службовим становищем заволоділи і привласнили її майно, сам автомобіль розграбували і пошкодили перетворивши його на металобрухт. 23.11.2021 відкрито друге кримінальне провадження №0004091.

Пройшовши всі стадії в своєму адміністративному позові до відповідачів, 15.10.2021 вона звернулася до Голови КМДА та до відповідачів вх.№3-12661 та вх.№064/3-634/1 з заявою про відшкодування їй матеріальних збитків та моральної шкоди в досудовому порядку, у зв`язку з визнанням їх дій протиправними, а тому відповідачі зобов`язані добровільно повернути їй все майно, яке вони вкрали, в цілісності і робочому стані на те ж саме місце у двір АДРЕСА_1 , мають відновити пошкоджене ними її майно, а те майно що не підлягає відновленню, зокрема гараж і автомобіль, відповідачі мають компенсувати матеріально.

22.10.2021 відповідач 1 повідомив листом вих.№222-064/3-634/1-4935, що він не крав і не привласнював її майно, ним складено акти виключно на порізаний гараж і вона може безоплатно забрати гараж, тобто металобрухт від гаражу, в Оболонському районі.

24.10.2021 відповідач 2 повідомив листом вих.№064-064/3-634/1-1990, що не збирається ні повертати її майно, ні відновлювати майно, ні відшкодовувати їй матеріальні збитки і моральну шкоду.

13.01.2022 вона отримала від відповідача 2 лист вих.№064-064/3-634/2-63, в якому відповідач 2 відмовився повернути її майно та відшкодувати завдані збитки посилаючись на те, що відповідачі діяли в межах законодавства України та Конституції України, не зважаючи на те, що їх дії вже були визнані протиправними в судовому порядку.

Через повномасштабну війну в Україні, їй було не до розборок з відповідачами, оскільки всі чоловіки її сім`ї пішли захищати Україну, в Маріуполі її зять був важко поранений і потрапив в полон, то вона з дочкою мусили визволяли українських захисників з полону, займалися волонтерством, тому вона не мала часу звернутись до суду з позовом до відповідачів.

За весь час, а це майже 3 роки, відповідачі не вчинили жодних дій щодо повернення їй її майна, відновлення пошкодженого ними її майна, добровільного відшкодування матеріальних збитків за знищене її майно, навпаки, на її скарги та вимоги відповідачі надавали лише пусті нікчемні відписки і тягнули час в надії, що вона втомиться і перестане їх турбувати. Три роки відповідачі тероризують її і морально і фізично. Але вона не здалася. Вона поклала ці три роки свого життя на боротьбу зі свавіллям відповідачів. Відповідачі вкрали в неї можливість жити вільним життям в своє задоволення і вільно розпоряджатися своїм же майном.

Внаслідок порушення її прав протиправними діями, катуваннями і знущаннями відповідачів над нею, стан її здоров`я значно погіршився, нервові стреси відібрали в неї здоров`я та життя, вона постійно знаходиться в стресовому стані і кожного дня мусить приймати ліки, щоб підтримувати життєдіяльність організму. Її життя розділилось на «до» і «після» з того моменту, як відповідачі по-варварськи проникли в гараж, розікрали та потрощили її майно та автомобіль, порізали сам гараж і вкрали його. З 24.08.2019 вона займається лише тим, щоб відновити свої права та повернути вкрадене майно. Вона також дуже хотіла б повернути своє здоров`я, зруйноване в відповідачами, але це вже зробити не можливо. Вона постійно потребує ліків та допомоги її родини. Вона завжди буде жити з наслідками стресу та тяжкої хвороби, спричиненої діями відповідачів. Усі ці три роки, кожного дня щогодини перевіряє, чи на місці її гараж, чи не потрощений він, чи не вкрадено її майно. Вона перевіряє його вдень і вночі, не може спати через думки, пов`язані зі злочинами відповідачів. ЇЇ життя - це суцільна фобія, що одного разу вона знову побачить черговий припис відповідача 1 або ту ж саму страшну картину, яку вона побачила 06.10.2019. Ще до моменту встановлення нового гаражу, вона мусила постійно наглядати за залишками свого автомобіля, прокидалась вночі і виглядала у вікно, бо їй здавалося, що відповідачі знову зламали її гараж і грабують її майно. Через те, що відповідачі демонтували колеса і ходову частину її автомобіля ЗАЗ 968 АБ-2 і він стояв під відкритим небом, деякі покидьки, такі самі як і відповідачі, намагалися ще більше нашкодити автівці, наркодиллери влаштували там схованки доз наркотичних речовин, а наркомани там постійно шукали ці дози. Декілька разів вона викликала поліцію, писала заяви, але поліція без діє. Тому вона прикріпила до лобового скла повідомлення для наркоманів щоб вони не наближалися до її автомобіля, а в пасхальну ніч 19.04.2020 група хуліганів перевернула її автомобіль, вони так розважились. Завдяки відповідачам велике православне свято стало для неї та її родини справжнім пеклом. Всю пасхальну ніч вона провела на вулиці, знімаючи на відео докази злочину, чекаючи поліцію, боячись, що злочинці повернуться та нашкодять ще більше, проте поліція тупо бездіяла. Відповідачі перетворили її життя на пекло, а наслідки їх злочину будуть переслідувати її ще довгі роки. Навіть зараз, коли чує якісь звуки надворі, то біжить до вікна, щоб впевнитись, що це не проникають в її гараж, не руйнують його. Кожен шум на вулиці - це для неї стрес, кожного дня вона відчуває страждання від завданої відповідачами шкоди, це постійні душевні страждання і страх, що відповідачі в будь-який момент можуть знову вчинити демонтаж. Кожного разу, коли вона бачить свій автомобіль, не може стримати сліз. Це авто купувала її мати, вона вклала в нього сили та кошти, вона їздила на ньому зі своїми дітьми, а потім на ньому їздила і вона. Хто дав право відповідачам руйнувати те, що так довго та тяжко будувалося нею та її матір`ю? Переглядаючи відеодокази злочинів відповідачів, її охоплює страх, сльози з`являються вже неконтрольовано, тому, що вона ніколи не зможе забути і відпустити цей кошмар, створений відповідачами. Їй довелося шукати, купувати та встановлювати новий гараж, знову купувати інструменти та матеріали, вона знову витрачала кошти, дорогоцінний час і сили. Даючи обіцянки про повернення її майна, відповідачі тупо насміхалися, знущалися над нею, вони і не збирались нічого повертати, так як давно вже все привласнили і отримали з її майна матеріальну вигоду.

Вона досі мусить судитися з відповідачами, три роки боротися з поліцією, відкривати кримінальні провадження, писати скарги у всі можливі інстанції. Весь цей час відповідачі знущаються над нею, принижують її честь та гідність. Більше того, відповідач 1 нахабно сказав їй в обличчя сміючись, що вона ніколи не отримає своє майно і нічого не доведе. Відповідачі відкрито її цькували, насміхаючись, думаючи, що вони так і залишаться безкарними. Але вона не спинилася і не зламалась перед їх цькуванням і досі веде боротьбу за відновлення своїх прав та відшкодування моральних та матеріальних збитків. Злочинці мають бути покараними, тому що безкарність веде до вседозволеності.

Крім того, завдяки відповідачам вона набула хронічних хвороб, постійно хворіє, тому, що організм незворотно ослаб з моменту демонтажу гаража. В липні 2021 року у неї проявились серйозні проблеми з серцем і вона терміново звернулась до лікаря. Рентген і кардіограма показали, що її серце настільки виснажене, ніби це серце 80-ти річної старенької бабусі. Тепер їй потрібно боротися і за своє серце. Після демонтажу гаражу почалось загострення псоріазу на нервовому ґрунті. До того дня він був локальним, а після демонтажу гаражу псоріаз поширився по всьому тілу. Її зір значно впав, з`явились проблеми з суглобами колін, покришилися зуби. Вона не мала коштів на дороговартісне лікування зубів, так як мусила купити і встановити гараж, щоб зберегти рештки автомобіля. Хвороби перешли в розряд хронічних, в результаті постійного стресу і знущань відповідачів. На повноцінне лікування коштів у неї не було, але її родина робила все можливе, щоб зберегти її життя і здоров`я, а також щоб відновити втрачене майно. Вона б не побажала навіть ворогу таких проблем зі здоров`ям, емоційних переживань, втраченого часу та коштів, тяганини з поліцією та судами, цілі дні в чотирьох стінах та перед ноутбуком, які переривались лише нагляданням за гаражем та машиною. Навіть зараз, складаючи позов і передивляючись фото та відеодокази злочинів відповідачів, її охоплює страх, сльози з`являються вже неконтрольовано, тому, що вона ніколи не зможе пробачити і забути цей жах, який створили відповідачі. Її родина, її сусіди вже три роки бачать її пригнічений стан, її дочка постійно знаходиться поруч з нею, щоб вчасно надати допомогу. Вона плакала навіть на засіданні суду, тому, що при кожній згадці, про те, що зробили відповідачі, в неї з`являється ком в горлі та стискає серце. Їй важко описати свій стан словами, важко вмістити всі свої почуття в текст, так як це не просто зруйноване майно, це зруйноване здоров`я та витрачені на боротьбу три роки її життя.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31.01.2023 відкрито провадження у цій цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки (Том 1 а.с.218).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.02.2023 заява відповідача -Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (до зміни найменування - Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), із запереченнями щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження, залишена без задоволення (Том 1 а.с.227-228).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 15.02.2023 визнано заяву ОСОБА_1 про відвід судді, необґрунтованою, передано заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Катющенко В.П., яка подана в межах розгляду цивільної справи №755/9230/22, для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України (Том 1 а.с.243-244).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16.02.2023 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Катющенко В.П. (Том 1 а.с.247-248).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.02.2023 у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про розгляд позову за правилами загального позовного провадження, відмовлено (Том 1 а.с.5-7).

24.02.2023 до суду надійшов відзив відповідача - Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), з письмовими доказами на його обґрунтування, у якому останній позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову (Том 2 а.с.9-36)

Обґрунтовуючи заперечення, щодо заявлених позовних вимог, відповідач посилається на те, що 21.08.2019 інспектором КП «Київблагоустрій» проведено перевірку правомірності встановлення тимчасової споруди (гаражу) в АДРЕСА_3 . За результатами перевірки винесено припис № 1916865 яким запропоновано власнику надати дозвільну документацію на розміщення ТС (тимчасової споруди - гаражу). В разі відсутності документації ТС демонтувати власними силами, відновити благоустрій. У зв`язку з відсутністю власника ТС (гаражу) припис наклеєно на споруду та зроблено фотофіксацію. Копія припису від 21.08.2019 № 1916865 отримана позивачем що підтверджується наявністю у ОСОБА_1 копії відповідного документа та твердженнями позивача зазначеними в заяві від 27.08.2019, натомість жодних документів на виконання вимог припису відповідачами не отримано та позивачем не надано. 12.09.2019 Департаментом міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), у зв`язку з відсутністю дозвільних документів на встановлення ТС (гаражу), прийнято рішення № 064-5227, яким надано доручення КП «Київблагоустрій» вжити заходи шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, зокрема гаражу в АДРЕСА_3.

26.09.2019, на виконання рішення/доручення Департаменту міського благоустрою від 12.09.2019 № 064-5227, працівниками КП «Київблагоустрій» здійснено частковий демонтаж гаражу в АДРЕСА_3 про що складено відповідний Акт № б/н та Акт опису об`єкта. З Акту опису об`єкта вбачається що здійснювався частковий демонтаж в`їзних воріт які залишені на місці демонтажу (приварені до гаражу) у зв`язку з неможливістю під`їзду.

27.09.2019, на виконання рішення/доручення Департаменту міського благоустрою від 12.09.2019 № 064-5227, працівниками КП «Київблагоустрій» здійснено демонтаж гаражу в АДРЕСА_3 про що складено відповідний Акт проведення демонтажу (переміщення) № 367 і Акт опису об`єкта № 367. З Акту опису об`єкта № 367 вбачається що гараж був металевий, червоного кольору, стан - незадовільний.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі № 740/2375/20 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.10.2020 - скасовано, та прийняти нове, яким задоволено позовні вимоги: визнано протиправним та скасовано припис Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1916865 від 21.08.2019 та доручення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 12.09.2019 № 064-5227 в частині вжиття заходів шляхом демонтажу гаражу невідомого підприємства за адресою Бажова 4; визнано протиправними дії комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо здійснення демонтажу (знесення) належного позивачу (інваліду з опорно - рухового апарату) ОСОБА_1 гаражу, що фактично знаходився за адресою по АДРЕСА_1 , та дії Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) щодо здійснення демонтажу гаражу та видання доручення на демонтаж гаражу.

16.12.2019 Дніпровським управлінням поліції ГУНП у м. Києві за заявою позивача зареєстровано кримінальне провадження № 0010308 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України. В письмових поясненнях позивачем зазначено про те, що начебто 26.09.2019 приблизно о 12.00 год. невстановлені особи КП «Київблагоустрій» вчинили незаконні дії заявника за адресою: АДРЕСА_1 (ЄО 89903).

Листом відповідача-1 від 22.10.2021 за вих. № 222-064/3-634/1-4935, за результатами розгляду заяви позивача про відшкодування матеріальних збитків в досудовому порядку від 15.10.2021, повідомлено про можливість безоплатного отримання демонтованої тимчасової споруди (гаражу) про що зазначено наступне: враховуючи постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі № 640/2375/20, ви можете безоплатно забрати належну вам тимчасову споруду (гараж) за адресою: АДРЕСА_4 , у Оболонському районі міста Києва, попередньо зв`язавшись за телефоном НОМЕР_14 із заступником начальника управління організації демонтаж робіт ОСОБА_11 . Щодо обвинувачення працівників КП «Київблагоустрій» у викраденні/привласненні конструктивних елементів транспортного засобу, автошин, колес, ключів та інструментів, запчастин, вогнегасника, аптечки, велосипедів, зварювального апарату тощо, слід зауважити, що дані твердження не відповідають дійсності, оскільки акти проведення демонтажу містять виключно опис складових частин металевого гаража, крім того, дані факти не встановлені судовим рішенням у справі № 640/2375/20 та працівники КП «Київблагоустрій» не мають процесуального статусу у кримінальному провадженні № 0010308.

В позовній заяві позивач посилається на те, що начебто відповідачами вчинено дії щодо демонтажу збірно-розбірного металевого гаражу; пошкоджено/знищено автомобіль ЗАЗ 968 АБ-2; повністю розграбовано, привласнено та знищено майно, що знаходилось в гаражі, що не відповідає дійсним обставинам справи та спростовується тим, що відповідачами здійснювався демонтаж виключно металевого гаражу що вбачається з актів, обставин встановлених судовим рішенням, відсутністю вироків в кримінальних провадженнях №№ 0010308, 0004091, пильним наглядом сусідів позивача, натомість працівниками відповідачів не здійснювалося викрадення будь-якого майна позивача, зокрема автомобіля ЗАЗ 968 АБ-2, запасних частин і комплектуючих, будівельних інструментів і матеріалів, велосипедів, каністр тощо. Відсутність доказів набуття права власності на матеріальні цінності, свідчить про відсутність порушених прав позивача, що є підставою для відмови в позові, оскільки в силу ч. 3 ст. 386 ЦК України право на відшкодування шкоди має тільки власник майна. Відсутність доказів існування спірного майна в гаражі унеможливлює його викрадення. Вимога позивача про передачу автомобіля ЗАЗ 968 АБ-2 не підлягає задоволенню оскільки транспортний засіб наявний у власності та користуванні позивача, авто перебувало на капітальному ремонті, пошкодження автівці завдало перевертання 19.04.2020 та влаштування схованок доз наркотичних речовин, натомість відповідачами жодні дії щодо розбирання/вивезення автомобіля не вчинялися та працівники відповідачів не мають спеціальних навичок. Відсутність складу цивільного правопорушення (неправомірність поведінки, наявність шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою, вина) та як наслідок, правових підстав для застосування ст. 1166 ЦК України щодо КП «Київблагоустрій». Також із вищенаведеного слідує відсутність правових підстав для застосування ст. 1166 ЦК України, щодо КП «Київблагоустрій», та, у будь-якому разі, необхідності застосування ст. 1173 ЦК України у спірних правовідносинах. Відсутність підстав для солідарної відповідальності відповідачів підтверджується висновком Верховного Суду викладеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.09.2020 по справі № 756/13292/15-ц. Заявлені позивачем вимоги щодо стягнення грошових коштів з відповідача-1 не відповідають положенням діючого законодавства України, зокрема статті 25 Бюджетного кодексу України, якою передбачено що стягнення грошових коштів повинно здійснюватися шляхом безспірного списання коштів з місцевого бюджету. Позивачем не надано суду належних обґрунтувань та доказів заподіяння їй моральної шкоди в заявленому в позовній заяві розмірі, а відтак стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає; заявлений розмір моральної шкоди має за мету виключно безпідставне збагачення позивача.

Твердження позивача про нібито розкрадання відповідачами запасних частин та комплектуючих автомобіля ЗАЗ 968 АБ-2, будівельних матеріалів та інструментів, велосипедів, електроінструментів тощо, не визнаються відповідачем-1 та в силу ст.ст. 77-80 ЩІК України не підтверджується належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. В свою чергу, 26.09.2019 відповідачами не здійснювалося вивезення будь-якого майна, натомість частково демонтовані ворота залишені на місці демонтажу (приварені наново) у зв`язку з неможливістю під`їзду, що підтверджується Актом проведення демонтажу переміщення) від 26.09.2019 № б/н та Актом опису об`єкта. Залишення на місці демонтажу демонтованих воріт, які були приварені наново до гаражу, свідчить про те, що відповідачами 26.09.2019 не здійснювалося вивезення будь-якого майна, зокрема будівельних матеріалів та інструменти на які посилається позивач в заявлених позовних вимогах.

27.09.2019 здійснювався виключно демонтаж та вивезення металевого гаражу, що потверджується Актом проведення демонтажу (переміщення) № 367, Актом опису об`єкта № фотознімками та відео зйомкою процесу демонтажу наданого позивачем, пильним наглядом сусідів позивача, натомість не здійснювалося вивезення будь-якого іншого майна та розбирання на запчастини автомобіля ЗАЗ 968.

Відповідачами здійснювався демонтаж виключно металевого гаражу, що вбачається з актів, обставин встановлених судовим рішенням, відсутністю вироків в кримінальних провадженнях №№ 0010308, 0004091, пильним наглядом сусідів позивача, натомість працівниками відповідачів не здійснювалося викрадення будь-якого майна позивача, зокрема автомобіля ЗАЗ 968 АБ-2, запасних частин і комплектуючих, будівельних інструментів і матеріалів, велосипедів, каністр тощо.

Позивач в позовній заяві просить суд зобов`язати відповідачів в порядку відновлення становища передати ОСОБА_1 наступне майно - 2 велосипеда, бочку з бензином, каністри з маслом та бензином, автомобільні інструменти, будівельні матеріали та інструменти тощо. У позивача відсутні докази набуття права власності на: велосипед Giant Sierra, велосипед Ardis, бочку для бензину, бензин, каністри, мастило, зарядний пристрій, набір ключів, листи фанери, ДВП, пінопласту, обрізні дошки, брус, сталеву трубу, драбину, шуруповерт, болгарку, полірувальну машину, перфоратор, дриль, дриль- шуруповерт, лобзик, зварювальний апарат, шліф машину, набір викруток, болгарку, сокиру, ручну пилу по металу, електричний кабель, 3 ломи, кувалду, два молотки, металеву шафу, вироби з металу та витратні матеріали до електричних інструментів, а матеріали справи не містять доказів знаходження в металевому гаражі 2 велосипедів, бочки з бензином, каністр з маслом та бензином, автомобільних інструментів, будівельних матеріалів та інструментів тощо. Відсутність доказів існування в металевому гаражі відповідних матеріальних цінностей взагалі унеможливлює їх викрадення, про яке стверджує позивач. Надуманість «викрадення» у позивача бочок з бензином, каністр з маслом та бензином, автомобільних інструментів, будівельних матеріалів та інструментів відстежується зі звернення позивача в період з 08.10.2019 по 27.11.2019.

Матеріали справи не містять, позивачем в силу ст.ст. 77-81 ЦПК не надано, доказів знаходження в металевому гаражі автомобіля ЗАЗ 968 АБ-2 в повному зборі і робочому стані з номерним двигуном № НОМЕР_10 , ходовою частиною, кермом, акумулятором, верхнім багажником зеленого кольору, паливним баком, цілими лобовим склом і фарами, верхнім багажником, новими автошинами, аптечкою, знаком аварійної зупинки та вогнегасником тощо. Демонтаж металевого гаражу позивача здійснювався в присутності сусідів (представників) ОСОБА_1 які знімали процедуру розбирання металевого гаражу та завантаження його на транспортний засіб. З наданих позивачем фото/відео файлів вбачається що відповідачами не здійснювалося розбирання та/або вивезення автомобіля ЗАЗ 968 АБ-2 та/або його складових частин. Зазначає, що автомобіль голубого кольору як на почату, так і вкінці демонтажу був встановлений на дерев`яних підкладках, схожих на горщики, та без коліс.

Після проведення демонтажу представниками позивача знято відео на якому зображено транспортний засіб голубого кольору, що є ідентичним транспортному засобу станом на момент демонтажу. На відео № 9 сусідка позивача говорить: «... двигатель они забрали, я как вижу, полиция едет...» при цьому знаходячись на відстані 2-3 метрів від передньої частини транспортного засобу, коли двигун в даному авто знаходиться позаду. Тобто, сусідка не перевіряючи наявність двигуна у авто, переконливо стверджує про його відсутність, що в свою чергу свідчить про те, що двигуна в авто не було до моменту демонтажу у зв`язку з проведенням капітального ремонту. Працівники відповідачів, які здійснювали демонтаж, не мають спеціальної освіти, знань, навичок та спеціального обладнання для розбирання транспортного засобу позивача - автомобіля ЗАЗ 968 АБ-2, зокрема зняття двигуна, ходової частини, паливного баку тощо.

Позивач при наявності у власності та користуванні автомобіля ЗАЗ 968 АБ-2, який відповідачами не був пошкоджений/розібраний/викрадений/зламаний, просить суд зобов`язати відповідачів передати новий автомобіль позивачу, тобто передати другий аналогічний транспортний засіб ЗАЗ 968 АБ-2 за наявності у позивача у власності та користуванні відповідного транспортного засобу. З огляду на викладене, керуючись ч.1 ст.1192 ЦК України, вимога позивача щодо передачі автомобіля ЗАЗ 968 АБ-2 в повному зборі і робочому стані не підлягає задоволенню, оскільки вищевказаний транспортний засіб знаходиться у позивача та жодних протиправних дій відповідачами щодо т/з не вчинено. Зауважує, що транспортний засіб зображений на фото має реєстраційний номер 80-28 КИШ, натомість з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу вбачається, що позивачу належить транспортний засіб з реєстраційним номером НОМЕР_11 .

03.06.2020, на виконання розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.12.2019 № 1077, позивач встановила збірно-розбірний металевий гараж з листової сталі розміром 5,52 метрів на 3,32 метра сірого кольору, натомість демонтаж металевого гаражу проведено 27.09.2019, а саме до дати встановлення гаражного боксу позивачем. Відсутні підстави для стягнення з відповідачів грошових коштів в сумі 231,70 грн, відповідно до фіскального чека від 01.06.2020 № 0242, на придбанням цементу, піску та щебню оскільки тимчасовий збірно-розбірний гараж не є капітальною спорудою що встановлюється з улаштуванням фундаменту. Зазначає, що рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради народних депутатів від 12.06.78 №275 заборонено ОСОБА_2 виконання будь-яких капітальних робіт/будівництво капітального фундаменту льоха, оглядової ями, тощо. Також, відсутні підстави для стягнення з відповідачів грошових коштів в сумі 312,84 грн, щодо придбання 29.06.2020 будівельних матеріалів, оскільки відсутні докази використання придбаних матеріалів для спірного гаражу та придбаний позивачем гараж мав кращий стан ніж демонтований (демонтований гараж був в незадовільному стані, а придбаний мав задовільний технічний стан). Відсутні підстави для стягнення коштів в розмірі 611,11 грн та 192,61 грн, у відповідності до фіскальний чеків від 01.06.2020 № 0304 та від 02.06.2020 № , оскільки збірно-розбірний металевий гараж розбирається та збирається за допомогою болтів про що зазначено в позовній заяві, що виключає придбання будь-яких будівельних матеріалів. Також, в укладеному договорі на виконання робіт від 03.06.2020 між ОСОБА_12 та позивачем відсутнє зобов`язання щодо придбання ОСОБА_1 будь-яких будівельних матеріалів. Матеріали справи не містять доказів використання придбаних будівельних матеріалів для переміщення гаражного боксу.

Дії КП «Київблагоустрій» щодо демонтажу гаражу по АДРЕСА_3 вчинені на виконання доручення від 12.09.2019 № 064-5227, яке підлягало обов`язковому виконанню, а не за власною ініціативою, що свідчить про відсутність вини в діях КП «Київблагоустрій», як обов`язкового елемента складу цивільного правопорушення. Із вказаного слідує відсутність всіх необхідних умов (неправомірності поведінки, шкоди, причинного зв`язку, вини) та як наслідок правових підстав для застосування ст. 1166 ПК України щодо КП «Київблагоустрій», оскільки рішення щодо демонтажу гаражів приймалося Департаментом міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), яке підлягало обов`язковому виконанню КП «Київблагоустрій». Також, із вищенаведеного слідує відсутність правових підстав для застосування ст. 1166 ЦК У країни, щодо КП «Київблагоустрій», та у будь-якому разі, необхідності застосування ст. 1173 ЦК України у спірних правовідносинах.

Заявлені позивачем вимоги щодо стягнення грошових коштів з відповідача-1 не відповідають положенням діючого законодавства України, зокрема статті 25 Бюджетного кодексу України, якою передбачено що стягнення грошових коштів повинно здійснюватися шляхом безспірного списання коштів з місцевого бюджету.

За положеннями статті 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. Казначейство України здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду.

Отже, під час розгляду справ за позовами про відшкодування шкоди, заподіяної діями (бездіяльністю) органів державної влади, необхідно враховувати, що відповідачами у таких справах є відповідні органи Державної казначейської служби України, до компетенції яких належить казначейське обслуговування бюджетних коштів.

В обґрунтування розміру моральної шкоди, позивач не надала доказів перебування на відпочинку, перебування в стресовому стані, фізичних мук, катування, погіршення фізичного і психічного стану, наявність хвороби з діагнозом псоріаз який виник внаслідок демонтажу гаражу тощо.

Відповідач заперечує щодо заявленого позивачем розміру судових витрат. Витрати на ксерокопіювання доказів-додатків та роздруківка позовної заяви всього 398 копій на суму 1 194 грн не підлягають задоволенню оскільки у позивача наявний сканер та принтер про що в заяві від 26.09.2019 зазначено наступне: Наразі в мене немає сканеру принтеру, тому я не можу надати вам цю заяву з оригінальним мої підписом, що своєю чергу включає понесення витрат на копіювання та друк документів.

Також, відповідач заявляє, попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складає 50 000 грн.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 13.03.2023 розгляд даної справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження, справа призначена до підготовчого судового засідання (Том 2 а.с.144-145).

27.03.2023 до суду надійшов відзив відповідача - Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (до перейменування - Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), з письмовими доказами на його обґрунтування, у якому останній позовні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову (Том 2 а.с.168-181).

Обґрунтовуючи заперечення щодо заявлених позовних вимог, відповідач посилається на те, що посадовою особою КП «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) 21.08.2019 складено припис від 21.08.2019 № 1916865, яким встановлено порушення п. 13.3.1 Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради II сесія VI скликання від 25.12.2008 №1051/1051 та запропоновано надати дозвільні документації на розміщення тимчасовою спору за адресою: АДРЕСА_3 . Посадовими особами контролюючого органу не встановлено власника тимчасової споруди за адресою: м. Київ, Дніпровського район, АДРЕСА_3, у приписі, у графі «порушення вчинено» зазначено «власник тимчасової споруди (гараж)». Крім того, зі змісту припису, зокрема, у графі: «припис одержав» здійснено відмітку про те, що такий припис наклеєно на тимчасову споруду, зроблено фотофіксацію 21.08.2019.

З тверджень позивача, після смерті матері, вона звернулась до Державної нотаріальної контори щодо відкриття спадщини де їй повідомили, що законом не передбачено оформлення збірно-розбірного гаражу у власність, а тому гараж не можливо прийняти у спадщину, а автомобіль ЗАЗ 968 АБ-2 був придбаний через органи соціального забезпечення, а тому в цьому випадку переоформлення авто відбуваються через органи соціального забезпечення. Відповідно до довідки про перереєстрацію, знаття з обліку та вибракування транспортного засобу №051/ОП/3-11181-005 від 06.11.2017, ОСОБА_1 перереєструвала у власність автомобіль марки ЗАЗ 968 АБ-2 1987 року виготовлення - 06.11.2017. Позивач зазначає, що вона як дочка, набула права на гараж та автомобіль ЗАЗ 968 АБ-2 з гучним керуванням, і є інвалідом з опорно-рухового апарату, а тому всі норми Закону дотриманні. Департамент міського благоустрою з таким категорично не погоджується, адже відповідно до Порядку, право на розміщення гаражу надається особам категорії громадян із захворюванням опорно-рухового апарату, які мають в користуванні мотоколяски або автомашини з ручним управлінням і за станом здоров`я не можуть користуватися відкритими автостоянками чи гаражно-будівельними кооперативами після того як такі особи звернулись з заявою до відповідної районної в місті Києві державної адміністрації. Отже, з урахуванням норм Порядку вбачається, що дозвіл на встановлення тимчасових гаражів мають право особи які мають в користуванні мотоколяски або автомашини з ручним керуванням і за станом здоров`я не можуть користуватися відкритими автостоянками чи гаражно-будівельними кооперативами, такий дозвіл надається терміном на 10 років.

Відповідно до обставин викладених в позові, у гаражі який належав ОСОБА_2 після її смерті у 2011 році, зберігався автомобіль, який не був переоформлений на позивача до листопада 2017 року, а отже позивач починаючи з 2011 року, після смерті матері, не мала підстав для користування гаражем. Так, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі № 640/2375/20 встановлено, що розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 27.12.2019 позивачу надано дозвіл на встановлення тимчасового збірно-розбірного гаража. Тобто, документи на розміщення збірно-розбірного гаража у масиві багатоквартирної житлової забудови, що фактично знаходився за адресою: АДРЕСА_1 , позивачем отримано 27.12.2019, станом на час вчинення оскаржуваних дій та винесення оскаржуваних доручення та припису у позивача була відсутня дозвільна документація на встановлення тимчасового збірно-розбірного гаража у масиві багатоквартирної житлової забудови за адресою: АДРЕСА_1 .

Звертає увагу суду на те, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі № 640/2375/20 протиправність дій Департаменту та КП «Київблагоустрій» встановлено виключно щодо демонтажу гаражу, та не підтверджують пошкодження автомобіля ЗАЗ 968 АБ-2, привласнення будь-яких речей позивача, що також підтверджується актами демонтажу КП «Київблагоустрій», а позивачем не надано з доказів вчинення представниками відповідачів грабежу та привласнення речей перелік, яких наводить в позовній заяві. Поряд із цим, позивачем не доведено наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірним рішенням і заподіяною шкодою позивачу. В обґрунтування суми матеріальних збитків позивач не надав належних та допустимих доказів.

З приводу підстав повернення гаражу позивач була обізнана на підтвердження чого надає лист Департаменту від 26.11.2019 № 064-ОП/3-12444/5-2144, в якому зазначено, що гараж демонтований 27.09.2019 знаходиться на майданчику тимчасового складування і зберігання майна КП «Київблагоустрій» на вулиці Богатарській, 1-а в Оболонському районі. Щодо порядку та можливості повернення демонтованого майна ОСОБА_1 також повідомлена листами Департаменту від 06.03.2020 № 064-ОП/3-881-360, від 08.04.2020 № 64-1713, від 27.10.2021 № 064-064/3-634/1-1990. Поряд з цим, після ухвалення постанови Шостим апеляційним адміністративним судом від 07.06.2021 у справі № 640/2375/20, у відповідь на лист ОСОБА_1 від 15.10.2021 про відшкодування матеріальних збитків в досудовому порядку КП «Київблагоустрій» листом від 22.10.2021 № 222-064/3-634/1-4935 запропонував позивачу безоплатно забрати демонтований гараж за адресою: АДРЕСА_4 . Проте, своїм правом позивач не скористалась, тому Департамент вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідачів матеріальних збитків (вартість гаражу, робіт та матеріалів) в сумі 13 394,28 грн.

Щодо позовної вимоги про передачу ОСОБА_1 речей того ж роду і такої ж якості Департамент зазначає про відсутність всіх елементів складу правопорушення, а саме: неправомірні дії відповідачів, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, а довести наявність цих елементів має позивач. Доказами відсутності вчинення неправомірних дій відповідачами слугують постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2021 у справі № 640/2375/20, акти демонтажу, фото та відеодокази, надані самим позивачем.

Також, відповідач вважає, що позивачем не надано доказів в обґрунтування позовних вимог та не надано об`єктивних та переконливих доказів на підтвердження факту заподіяння моральної шкоди у причинному зв`язку з рішенням Департаменту, відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди.

В підготовчому судовому засіданні 07.04.2023 судом прийнята заява позивача про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат (Том 2 а.с.206-211).

17.04.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзиви відповідачів, у яких позивач спростовуючи подані відповідачами відзиви на позовну заяву, фактично посилалась на доводи викладені у позовній заяві (Том 2 а.с.224-250).

20.02.2023 до суду від відповідача 1, надійшов відзив на заяву позивача про збільшення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат, у який відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог в цій частині, викладаючи доводи фактично аналогічні, доводам відзиву на позовну заяву (Том 3 а.с.1-10).

24.04.2023 до суду від відповідача 2, надійшов відзив на заяву позивача про збільшення позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат, у який відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог в цій частині, викладаючи доводи фактично аналогічні, доводам відзиву на позовну заяву (Том 3 а.с.13-15).

25.04.2023 до суду відповідачем 1 подано заперечення на відповідь на відзив (Том 3 а.с.19-22).

28.04.2023 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив відповідача 2 на заяву позивача про збільшення позовних вимог (Том 3 а.с.25-30).

18.05.2023 представником відповідача 1 подано до суду клопотання про покладення судових витрат повністю на позивача незалежно від результатів вирішення спору (Том 3 а.с.59-63).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 18.05.2023 клопотання позивача ОСОБА_1 про призначення у справі комплексної будівельно-технічної, транспортно-товарознавчої та психологічної експертизи, залишено без задоволення (Том 3 а.с.74-76).

12.06.2023 до суду від позивача надійшла заява про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог (Том 3 а.с.80-89).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.09.2023 клопотання позивача ОСОБА_1 про прийняття заяви про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог від 10.06.2023 задоволено, прийнято заяву позивача ОСОБА_1 про зміну предмету позову та збільшення позовних вимог від 10.06.2023, позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху (Том 3 а.с.153-156).

15.09.2023 позивачем подано заяву про усунення недоліків, у якій викладено нову редакцію позовних вимог, з урахуванням вимог суду викладених в ухвалі про залишення позову без руху (Том 3 а.с.160-163).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 28.09.2023 позовну заяву ОСОБА_1 , після усунення недоліків позивачем, що викладені в ухвалі суду від 07.09.2023, визнано поданою в день первісного її подання до суду, з урахуванням уточненого предмету позову викладеного у заяві від 15.09.2023; учасникам у справі роз`яснено право подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки (Том 3 а.с.181-182).

16.10.2023 до суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, з письмовими доказами на його обґрунтування (Том 3 а.с.187-207).

19.10.2023 позивачем до суду подано відповідь на відзив відповідача 2, з письмовими доказами на його обґрунтування (Том 3 а.с.233-250, Том 4 а.с.1-14).

24.10.2023 представником відповідача 2 подано до суду заперечення на відповідь на відзив (Том 4 а.с.31-38).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2023, за клопотанням представника відповідача 1, витребувані докази у справі (Том 4 а.с.117-118).

28.12.2023 позивачем, на виконання ухвали суду від 08.12.2023, подано заяву про долучення документів, фото та відео до матеріалів справи (Том 4 а.с.147-166).

08.02.2024 до суду з Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві надійшли витребувані судом докази (Том 4 а.с.185-212).

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2024 закрито підготовче провадження у даній справі, справа призначена до судового розгляду по суті, в судове засідання викликати сторони та свідків: ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 (Том 4 а.с.220-223).

27.02.2024 до суду надійшли додаткові письмові пояснення у справі відповідача 1 (Том 4 а.с.241-244).

23.04.2024 від позивача надійшла заява про відмову від допиту свідка ОСОБА_9 , у зв`язку із виїздом останньої за межі України (Том 5 а.с.69).

22.05.2024 до суду від позивача надійшли додаткові письмові пояснення у справі (Том 5 а.с.76-81).

01.07.2024 до суду позивачем подано заяву про долучення доказів понесення судових витрат (Том 5 а.с.117-120).

08.07.2024 до суду надійшли заперечення відповідача 1 на клопотання (заяву) позивача про стягнення судових витрат (Том 5 а.с.140-143).

09.07.2024 до суду надійшло клопотання відповідача 2 про відмову у задоволенні заяви позивача про стягнення судових витрат (Том 5 а.с.148-152).

У судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов, з підстав викладених у ньому та заявах по суті справи, просила повністю задовольнити позовні вимоги.

Представники відповідача, КП «Київблагоустрій» виконавчого органу КМР (КМДА), - Кір ' яков А.С. , Косянчук Л.Г. у судовому засіданні заперечували проти позову та просили відмовити у його задоволенні, з підстав, що були стороною викладені у заявах по суті справи.

Представники відповідача, Департаменту територіального контролю міста КиєваВО КМР (КМДА) - Харченка М.В., Курочки Д.С. у судовому засіданні проти позову заперечували, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим, при цьому послалися на доводи заяв по суті справи, що були подані стороною відповідача.

Будучи допитаною в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що 26.09.2019 їй зателефонувала ОСОБА_1 , плакала, просила щоб вона (свідок), підійшла до її гаражу, оскільки там відбувається щось незрозуміле. Коли вона під`їхала, то побачила двох чоловіків, один сидів на велосипеді, інший виходив з гаражу з другим велосипедом. На її запитання що відбувається, чоловіки пред`явили їй розпорядження на демонтаж гаражу за адресою по АДРЕСА_3 , на що вона повідомила, що це гараж має іншу адресу. Також, чоловіки повідомили, що була власниця і все дозволила. Після чого, вона вирішила перепитати у ОСОБА_1 , пішла до неї додому, стукала у двері, однак їх не відчинили. Потім вийшов сусід та повідомив, що теж бачив як до гаражу заходив Благоустрій і ОСОБА_1 не відкриває двері. Коли вона повернулася, гараж вже зачинили та Благоустрій поїхав. Наступного дня, їй зранку зателефонувала ОСОБА_1 , плакала, просила підійти до гаражу. Коли вона підійшла до гаражу, там були працівники Благоустрою, їх два автомобілі на які вони грузили речі з гаражу. Вона просила їх зупинитися, повідомляла, що власниця за кордоном, однак вони не реагували, тоді вона зателефонувала помічнику депутата, представникам громадськості з Дніпровської РДА. В цей час працівники Благоустрію виносили із гаражу металеву шафу, велику бочку, кейси, драбину, решітки на вікна, нові автошини, електроінструменти, лобзики, ДВП, фанеру, розбирали металеву шафу. Вона зателефонувала ОСОБА_1 та остання повідомила, що її заступниця вже пішла до РДА за документами та викликала поліцію. Автомобіль, що стояв у гаражі - Запорожець, вже був без бамперу, без коліс, двигун стояв окремо, а на ньому паливний бак. Вона почала знімати все на відео на свій мобільний телефон. Бачила, як під курткою працівник Благоустрою виносив повітряний фільтр від Запорожця і поклав його на платформу машини. Потім прийшла ОСОБА_18 з РДА та принесла усі документи, однак на той час поліція і представник громадськості вже пішли, оскільки не могли нічого зробити. ОСОБА_18 показала документи працівникам Благоустрою, однак вони сказали, що якщо є документи, потім все повернуть. Після чого вона, свідок, пішла додому, однак побачила що «гезелька» від`їжджає, та повернулася. На місці гаражу були руїни, в авто було розбите скло, керма не було, багажник пустий, на двигуні не було повітряного фільтру. Вони поклали у багажник колеса, папери та дрібні речі, та на прохання ОСОБА_1 закрили автомобіль. На платформі, на яку працівники Благоустрою грузи речі, бачила багато майна та металу, каністри, дерев`яні дошки, бруси, ворота. Бачила як виносили також багажник, документи, болгарки 2 шт., шліфувальні та полірувальні машини, фарбу. Також зазначила, що була біля гаражу приблизно три години, як розбирали авто та як розбили його лобове скло не бачила, в авто був двигун, однак він був без повітряного фільтру. Після повернення ОСОБА_1 із за кордону, вона заходила до неї (свідка), була в шоковому стані, плакала, її обсипало псоріазом, у такому стані вона її ще ніколи не бачила. Потім ОСОБА_1 потрапила у лікарню.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що 21.09.2019 вона приїхала у гості до ОСОБА_15 , остання разом із ОСОБА_1 були у гаражі, укріплювали його. В гаражі було: автомобіль Запорожець блакитного кольору у нормальному стані, з колесами, з бампером, цілими вікнами; під авто лежала металева та дерев`яна драбини; сучасні велосипеди; лопати, ломи; металевий короб з інструментами; кабель, білі грати на вікна; стояла сіра бочка; шини; стіл; шафа з пляшками чи каністрами; дошки; ДВП; фанера; багажник зеленого кольору. ОСОБА_1 від`їжджала за цементом, а коли вона повернулася, свідок запропонувала свою допомогу. Вона допомогами укріплювати гараж. Діставала з металевої шафи молоток. Там знаходились ще журнали, документи, були полички з різними інструментами, два кейса з інструментами. З дому вони перенесли в гараж 5 упаковок піноспласту. Потім вони зачинили гараж і до 1 години ночі чергували поруч, що б ніхто не пошкодив бардюр, який ще не висох. Через декілька днів ОСОБА_1 разом із ОСОБА_19 поїхала за кордон на відпочинок. А коли вона, свідок, зателефонувала запитати як у них справи, тоді їй розповіли, що трапилось. Після їх повернення, ОСОБА_1 потрапила у лікарню. 16.11.2019 вона, свідок, приїхала в гості до ОСОБА_1 привітати її з днем народження, бачила, що на подвір`ї не було гаражу, автомобіль стояв без колес, без бамперу, керма, із розбитим лобовим склом. Тоді ж дізналася, що у ОСОБА_1 псоріаз, її стан був жахливий. На новий рік стан ОСОБА_1 трошки покращився, але вона постійно дивилася у вікно, в бік гаражу, казала, що буде судитися.

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_1 є її матір`ю. Ще за життя її бабусі, остання придбала сірий збірно-розбірний гараж, який стояв у дворі будинку. Після її смерті, вона з мамою ходили до нотаріуса де їм повідомили, що мама автоматично вступила у спадщину, а в РДА сказали, що нічого переоформлювати не треба. У 2015 році вони придбали велосипед, а у 2016 році ще один та насос, інструменти, дзеркала до нього, які зберігали у гаражі. У 2018-2019 роках, мама вирішила їздити на автомобілі Запорожець, який був куплений ще бабусею, однак був у гарному стані, для чого придбала новий акумулятор, вогнегасник, а також вирішила почистити двигун. Весною 2019 року маму направили на СТО для заміни двигуна, після чого вони вирішили прибрати у гаражі та укріпити його. У гаражі вони зберігали: листи фанери, ДВП, дошки, металеву і дерев`яну драбину, електроінструменти, електричний лобзик, шліфувальну та полірувальну машину, перфоратор, дриль, кейси з ключами, документи на велосипеди, замки, зарядний пристрій для акумулятора, паяльну машину, корбу з ручними інструментами: сокира, пилки, молоток; дві болгарки. Все це вони поскладали у дві шафи - дерев`яну та металеву. Також, в гаражі знаходились каністри з бензином та мастилом, велика бочка з бензином, великий подовжувач, лопата, лом, граблі, паливний бак від вантажівки, багажник від Запорожця. Потім вони привезли до гаражу і старий двигун від Запорожця. Мама забрала авто з СТО, перевірила його - він працював, вони укомплектували багажник: домкрат, насоси, троси, запаска. Також, мама придбала нові шини для авто, які зберігалися у гаражі. 24.08.2019 мама з вікна побачила, що на гаражі приклеєний папір, забрала його, це був припис - вимагали надати дозвільні документи. Мама написала листа в Благоустрій , повідомила, що всі документи в порядку, а через 2 тижні отримала відповідь, що це депутат ОСОБА_20 організував перевірку, з яким у мами був конфлікт з приводу його розкрадання бюджету. Мама знову пішла в РДА з приводу документів та написала листа в Благоустрій та долучила усі документи. Вони збиралися у відпустку та перед виїздом, 21.09.2019 мама вирішила укріпити гараж бетонними блоками, але не вистачало цементу. Мама хотіла поїхати на авто, однак воно не завелося. В цей час приїхала ОСОБА_22 , яка допомогла їм укріпити гараж, занести з дому до гаражу 5 упаковок пінопласту. 23.09.2019 мама ще раз пішла до РДА, їй сказали, що всі документи в порядку, і вони 24.09.2019 поїхали у відпустку. 26.09.2019 їм написав сусід, що декілька осіб зламали гараж та виносять майно. Мама начала плакати, кричати, казати, що про демонтаж ніхто не повідомляв. Мама почала дзвонити сусідам, знайомим, щоб підійшли до гаражу і подивилися, що відбувається. Мама подзвонила ОСОБА_23 , однак та не мала можливості підійти, а пізніше мама сказала, що інша сусідка підходила, але все було вже зачинене. 27.09.2019 декілька сусідів написали, що приїхали вантажівки, багато людей, і що все з гаражу виносять. Мама була в жахливому стані, плакала, благала, щоб нічого не робили, що в РДА є всі документи, а інспектор з Благоустрою просто кинув слухавку. ОСОБА_24 ходила до РДА, принесла усі документи, однак вони не зупинялися, а поліція відмовилась приїздити. ОСОБА_24 сказала, що гараж порізали, забрали все що їм подобалось, а інше залишили, авто розбите. Дівчата позбирали речі які залишились та склали їх в авто. Мама була просто в жахливому стані, відпустки в них вже не було, вона не виходила з номеру, не могла їсти, постійно плакала. Коли вони повернулися, стан мами погіршився. На місці гаражу фундамент був зруйнований, з авто знятий бампер з номерним знаком, розбите лобове скло, зняті колеса. В бардачку не було документів, відірване кермо, спинка сидіння, забрані деталі. Наступного дня мама поїхала в Благоустрій , написала заяву, але її навіть не впустили. Мама мала важкий психо-емоційний стан та 10.10.2019 стало ще гірше, вона лежала, не відповідала на питання, швидка забрала її до лікарні. Через 8 днів маму виписали, і вона продовжила писати заяви, їздити в Благоустрій, де їй обіцяли, що все повернуть, однак нічого не зробили, та мама написала заяву до поліції та подала до суду. У лютому 2020 вона разом із мамою була на засіданні комісії в КМР, щодо незаконних дій по знесенню гаражу, де пообіцяли, що все відновлять та повернуть, але пройшло більше 4 років і так ніхто нічого не зробив. В ніч на 19.04.2020 хтось перекинув авто на дах, викликали поліцію, але так нічого і не зробили. Мама шукала новий гараж, знайшла і в червні 2020 року вони встановили новий. Але 17.06.2020 на гаражі виявили новий папірець - новий припис про надання дозвільних документів. Увесь цей час стан здоров`я її матері тільки погіршувався, загострилася хвороба псоріазу, у такому важкому психо-емоційному стані вона її ще ніколи не бачила.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представників відповідачів, свідків, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, надані позивачем відеозаписи та фото, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків.

Як убачається з матеріалів справи, на розгляді Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала адміністративна справа № 640/2375/20 за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій, у задоволенні якого рішенням від 22.10.2020 відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2021 (Том 1 а.с.44-53), рішення Окружного адміністративного суду міста Києва у справі № 640/2375/20 скасовано, ухвалено нове, яким позовні вимоги задоволено:

- визнано протиправним та скасований припис Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 1916865 від 21.08.2019 та доручення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 12.09.2019 року № 064-5227 в частині вжиття заходів шляхом демонтажу гаражу невідомого підприємства за адресою Бажова 4;

- визнано протиправними дії комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо здійснення демонтажу (знесення) належного позивачу (інваліду з опорно - рухового апарату) ОСОБА_1 гаражу, що фактично знаходився за адресою по АДРЕСА_1 , та дії Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) щодо здійснення демонтажу гаражу та видання доручення на демонтаж гаражу.

За нормою ч. 4 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, 21.08.2019 провідним інспектором Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) було проведено перевірку правомірності встановлення тимчасової споруди у АДРЕСА_3, (за результатом опрацювання депутатського звернення депутата Київської міської ради ОСОБА_6 ) за результатами перевірки винесено припис № 1916865 та запропоновано надати дозвільну документацію на розміщення тимчасової споруди, або в разі відсутності дозвільної документації тимчасової споруди демонтувати власними силами, відновивши благоустрій. У вказаному приписі зазначено, що припис наклеєно на тимчасовій споруді (у зв`язку з відсутністю власника тимчасової споруди) та здійснено фотофіксацію (Том 1 а.с.78).

12.09.2019 Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) доручив Комунальному підприємству «Київблагоустрій» вжити заходи шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, зокрема, тимчасової споруди - гаражу за адресою - АДРЕСА_5 (Том 1 а.с.85).

Згідно акту, без номеру, проведення демонтажу (переміщення) від 26.09.2019 проведено частковий демонтаж гаражу за адресою: АДРЕСА_3 (Том 1 а.с.58).

Згідно акту опису об`єкта - гаражу, власник не відомий, вид матеріалу металевий, колір червоний, технічний стан незадовільний, демонтовано частково (в`їзні ворота), залишено на місці демонтажу у зв`язку з неможливістю під`їзду (Том 1 а.с.59).

Згідно акту №367 проведення демонтажу (переміщення) від 27.09.2019 проведено демонтаж гаражу за адресою: АДРЕСА_3 (Том 1 а.с.60).

Згідно акту №367 опису об`єкта - гаражу, власник не відомий, кількість 1, вид матеріалу металевий, колір червоний, технічний стан незадовільний, розібрано, розрізано на окремі частини. Вказаний об`єкт переданий на майданчик тимчасового складування і зберігання майна КП «Київблагоустрій», за адресорю: АДРЕСА_6 (Том 1 а.с.61).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду міста Києва від 07.06.2021 встановлено, та підтверджується і матеріалами даної цивільної справи, що рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради народних депутатів від 12.06.1978 №275 дозволено інвалідам утримувати автомобілі з ручним керуванням, одержані ними від органів соціального забезпечення безкоштовно і придбані за власні кошти та дозволено встановити збірно-розбірні тикові металеві гаражі у садибах будинків за місцем проживання. Гараж за адресою: АДРЕСА_5 було розміщено ОСОБА_2 на підставі рішення Виконавчого комітету Дніпровської районної Ради народних депутатів №275 від 12.06.1978, постанови Ради Міністрів УРСР від 12.07.1962 №778 та рішення Київського міськвиконкому від 16.02.1976. ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 . ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до довідки МСЕК №008777 від 11.01.2010 ОСОБА_1 є інвалідом ІІІ групи з захворюванням опорно-рухового апарату. Згідно довідки Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №051/ОП/З-11181-005 ОСОБА_1 належить на праві власності автомобіль ЗАЗ 968 АБ-2 1978 року випуску. В 2012 році після смерті ОСОБА_2 , ОСОБА_1 звернулася до Дніпровської РДА м. Києва з відповідними документами щодо неї як інваліда з опорно - рухового апарату і Рішення № 275 щодо законності встановлення гаражу, де їй було повідомлено, що Рішення №275 є чинним і дійсним у відповідності до Порядку № 404/7741, оскільки гараж встановлено ще у 1978 році і Рішення № 275 не може бути скасовано, оскільки, позивач, як дочка, набула право на гараж і має категорію громадянина з захворюванням опорно-рухового апарату.

27.08.2019 позивач звернулася із заявою до КП «Київблагоустрій» щодо підстав внесення припису № 1916865, в якій зазначала, що вона є інвалідом опорно-рухового апарату і має всі дозвільні документи надані Дніпровською районною радою м. Києва на встановлення гаража (Том 1 а.с.79).

Згідно листа № 043-2053 від 12.09.2019 КП «Київблагоустрій» у відповідь на вказану заяву повідомило ОСОБА_1 , що провідним інспектором КП «Київблагоустрій» Кучеренком С.О. за результатом опрацювання депутатського звернення депутата Київської міської ради ОСОБА_6 та проведеної перевірки за адресою: АДРЕСА_3 було виявлено встановлення елемента благоустрою - гаража, у зв`язку з чим було внесено припис із вимогою надати проектно-дозвільну документацію на його розміщення (Том 1 а.с.80).

13.09.2019 ОСОБА_1 подала заяву-скаргу до Голови КМДА та до відповідачів, в якій зазначила, що припис КП «Київблагоустрій» № 1916865 є безпідставним, протиправним і таким, що свідчить про перевищення своїх повноважень відповідачем. Крім того, до заяви-скарги було додано дозвіл на встановлення гаражу (Том 1 а.с.81-84).

У подальшому позивач неодноразово зверталася до відповідачів із заявами-скаргами щодо незаконності дій щодо проведеного 26-27.09.2019 демонтажу гаражу та вимогами повернути майно.

За приписами ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо. Одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим культурним рівнем суспільства. Всі ці елементи права об`єднуються якістю, що відповідає ідеології справедливості, ідеї права, яка значною мірою дістала відображення в Конституції України. Таке розуміння права не дає підстав для його ототожнення із законом, який іноді може бути й несправедливим, у тому числі обмежувати свободу та рівність особи. Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Згідно пункту 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії.

Схожий висновок зроблений в пункті 8.26. постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19), в якій вказано, що «водночас закріплений законодавцем принцип можливості обмеження свободи договору в силу загальних засад справедливості, добросовісності, розумності може бути застосований і як норма прямої дії, як безпосередній правовий засіб врегулювання прав та обов`язків у правовідносинах».

Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» від 13.06.2007 № 8 передбачено, що за змістом ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що рішення суду з будь-якої справи, яке набрало законної сили, не може бути поставлено під сумнів (див. рішення Суду у справах: Sovtransavto Holding v. Ukraine, no. 48553/99, § 77, від 25.07.2002; Ukraine-Tyumen v. Ukraine, no. 22603/02, §§ 42 та 60, від 22.11.2007).

Відповідно до п. п. 33, 34 рішення Європейського суду з прав людини від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (див. справу «Брумареску проти Румунії», п. 61). Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі.

Оскільки постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.06.2021, встановлено протиправність дій відповідачів по демонтажу належного ОСОБА_1 приміщення - гаражу, то у суду відсутні підстави для повторного встановлення зазначених обставин, а отже доводи викладені відповідачами у відзивах, в цій частині, є безпідставними та не приймаються судом.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з положеннями ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За нормою ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

У відповідності до приписів ст. 41 Конституції України, що кореспондуються з положеннями ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Звертаючись до проблематики врегулювання деліктних відносин з участю держави Україна, Конституційний Суд України в рішенні від 30.05.2001 у справі №1-22/2001 за конституційним зверненням ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» зазначив, зокрема, таке: «…Конституція України закріпила принцип відповідальності держави перед людиною за свою діяльність, який проявляється передусім у конституційному визначенні обов`язків держави (ст. 3, 16, 22). Така відповідальність не зводиться лише до політичної чи моральної відповідальності публічної влади перед суспільством, а має певні ознаки юридичної відповідальності держави та її органів за невиконання чи неналежне виконання своїх обов`язків». І далі: «... ст. 152 Конституції України зобов`язує державу відшкодовувати матеріальну чи моральну шкоду, завдану фізичним або юридичним особам актами і діями, що визнані неконституційними…».

Відповідно до ППВСУ «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 № 9, в п. 16 якої вищий судовий орган України звертає увагу на те, що суди повинні суворо дотримуватися передбаченого ст. 56 Конституції України права особи на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Зобов`язання з відшкодування шкоди - це такі цивільно-правові зобов`язання, в яких потерпіла сторона (кредитор) має право вимагати від боржника (заподіювача шкоди) повного відшкодування протиправно завданої шкоди шляхом надання відповідного майна в натурі або відшкодування збитків.

При цьому, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим (ч. 1 ст. 1190 ЦК України).

Виходячи зі змісту зазначеної норми матеріального права, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Для приватного права апріорі властивою є така засада як розумність.

Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.06.2021 у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20).

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково.

Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (частина перша статті 1166 ЦК України).

Тлумачення вказаних норм свідчить, що: за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі; у разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини.

У разі встановлення конкретної особи, яка завдала шкоду, відбувається розподіл тягаря доказування: позивач повинен довести наявність шкоди та причинний зв`язок, відповідач доводить відсутність протиправності та вину (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.12.2022 у справі № 214/7462/20 (провадження № 61-21130сво21).

Суд зазначає, що для настання солідарної відповідальності при заподіянні шкоди декількома особами, обов`язковими умовами є наявність спільного наміру та заподіяння шкоди внаслідок спільності дій.

В даному випадку відповідачі своїми діями завдали позивачу майнову шкоду, однак, враховуючи, що протиправність дій Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (до перейменування - Департамент міського благоустрою виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) полягає у видачі доручення на демонтаж нежитлової будівлі, а протиправність дій КП «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - у безпосередніх діях по її демонтажу, не можна вважати, що шкода неподільна і завдана спільними діями, а тому вартість матеріальних збитків підлягає відшкодуванню в рівних частинах.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 1192 ЦК України визначено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.09.2021 у справі № 754/1108/15-ц (провадження № 61-16856св20) зазначено, що «при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну».

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Так, 03.06.2020 за договором купівлі-продажу, ОСОБА_1 придбала у власність збірно-розбірний металевий гараж з листової сталі, розміром 5,52 м на 3,32 м, сірого кольору, що був у використанні, та сплатила вартість гаража в грошовій сумі 8 500 грн (Том 1 а.с.64-67).

За договором на виконання робіт від 03.06.2020 з розібрання, завантаження/розвантаження гаражу, перевезення, зібрання останнього за місцем замовника у дворі житлового будинку по АДРЕСА_1 , поточного ремонту, підсилення фундаменту, та ін., вартість послуг визначена в сумі 3 500 грн, які відповідно сплачені замовником ОСОБА_1 виконавцю, а виконані роботи прийняті на підставі відповідного акту та розписки (Том 1 а.с.68-72).

За вказаних обставин, вартість придбаного майна та вартість послуг з його встановлення, які позивач вимушена була понести з метою відновлення своїх прав в результаті їх порушення відповідачами, становить 12 000 грн. При цьому, заявляючи вимогу, крім стягнення вартості гаражу, робіт, позивач просить стягнути і вартості матеріалів, однак належних доказів понесення витрат на їх придбання не надає. Так, долучені чеки на купівлі будівельних матеріалів (Том 1 а.с.63), датовані 01-02.06.2020, тобто ще до укладання договору на виконання робіт від 03.06.2020, що не може свідчити про використання таких матеріалів саме у зв`язку із встановлення гаражу. Щодо ж чеку від 03.06.2020 (Том 1 а.с.63 об), то останній не підлягає візуалізації, а чек про придбання будівельних матеріалів від 29.06.2020 (Том 1 а.с.73), не приймається судом, оскільки позивачем ще 03.06.2020 підписано акт прийняття виконаних робіт.

Щодо посилань відповідачів на ту обставину, що позивач не була позбавлена можливості отримати гараж, що був демонтований 27.09.2019 та перебував на майданчику тимчасового зберігання демонтованих тимчасових спору, то суд їх відхиляє, оскільки відповідачі не довели, що після проведених дій з його демонтажу (порізки) гаражу, останній міг бути відновлений.

За вказаних обставин, з відповідачів на користь позивача підлягає до стягненню вартість придбаного майна та вартість послуг з його встановлення, які позивач вимушена була понести з метою відновлення своїх прав в результаті їх порушення відповідачами, по 6 000 грн, з кожного.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів завданої шкоди в натурі, тобто зобов`язання відшкодувати завдану шкоду шляхом передачі позивачу речей того ж роду і такої ж якості, то такі вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасника справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Ознаки доказів: фактичні дані, тобто це не самі факти, а відомості про них; не будь-які фактичні дані, а лише ті, які треба встановити в тій чи іншій справі; фактичні дані, що втілюються в певній процесуальній формі (засобах доказування).

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає у тому, що незалежно від категорії справ слід дотримувати вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування, з додержанням порядку збирання, подання та дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи (Постанова ВП ВС від 07.12.2021 у справі № 905/902/20.

Лише показаннями свідків за відсутності інших доказів не може бути встановлений факт наявності у демонтованому відповідачами гаражі, речей, перелік яких зазначений позивачем у позові, їх вивезення (викрадення, присвоєння) відповідачами. Жодних належних письмових доказів, які б підтверджували доводи позивача щодо існування майна, перелік якого наведений у позові, матеріали справи не містять. Крім того, з оглянутих в судовому засідання відеоматеріалів та фото наданих позивачем, не можливо достовірно встановити наявність майна, перелік якого наведений позивачем у позові, та обставини, які б свідчили про те, що будь-яке мано, яке не стосується обставин безпосереднього демонтажу гаража, вивозилось відповідачами. З вказаних відео та фото убачається, що поруч з гаражем, що демонтувався, знаходиться нежитлова будівля та звалище речей: пінопласт, стара дерев`яна шафа та тумба, металеві бочки, в тому числі із старими будівельними інструментами та ін. При цьому, на транспортному засобі, що використовувався для перевезення демонтованого гаражу, містилися конструктивні елементи демонтованого гаражу, мотузки, дошки, що в сукупності з іншими відео, може свідчити про використання таких речей для проведення дій з демонтажу гаражу. Також, з оглянутого відеозапису встановлено, що 27.09.2019 у гаражі знаходився транспортний засіб ЗАЗ 968, який стояв на підпорках, без коліс, без переднього бамперу та номерного знаку, при цьому жодних дій працівників відповідачів з його розбирання, винесення будь-яких його складових частин, не встановлено.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення. У постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17. Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (Постанова ВС від 21.09.2022 у справі № 645/5557/16-ц).

Щодо відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У постанові ВП ВС від 01.09.2020 у справі № 216/3521/16-ц (провадження № 14-714цс19) звернуто увагу, що виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Така позиція відповідає практиці ЄСПЛ (рішення від 22.02.2005 у справі «Новоселецький проти України» (Novoseletskiy v. Ukraine, заява № 47148/99).

Тлумачення статті 23 ЦК України свідчить, що вона є нормою, яка має поширюватися на будь-які цивільно-правові відносини, в яких тій чи іншій особі було завдано моральної шкоди. Це, зокрема, підтверджується тим, що законодавець вживає формулювання «особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав». Тобто можливість стягнення компенсації моральної шкоди ставиться в залежність не від того, що це передбачено нормою закону або положеннями договору, а від порушення цивільного права особи (постанова КЦС ВС від 01.03.2023 у справі № 496/1691/19).

У постанові ОП КЦС ВС від 05.12.2022 в справі № 214/7462/20, визначено, що зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи.

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості

У постанові ВП ВС від 15.12.2020 у справі № 752/17832/14-ц з акцентовано увагу на тому, що визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Порушення прав людини чи погане поводження з нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

У справах про відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади або органом місцевого самоврядування, суд, оцінивши обставини справи, повинен встановити, чи мали дії (рішення, бездіяльність) відповідача негативний вплив, чи досягли негативні емоції позивача рівня страждання або приниження, встановити причинно-наслідковий зв`язок та визначити співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам. При цьому статтею 1173 ЦК України шкода відшкодовується незалежно від вини відповідача, а протиправність його дій та рішень презюмується - обов`язок доказування їх правомірності покладається на відповідача.

У постанові від 15.08.2019 у справі № 823/782/16 Верховний Суд зробив висновок, що відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, має на меті як компенсацію потерпілому завданих збитків, так і запобігання вчиненню суб`єктом владних повноважень такого у майбутньому, зокрема шляхом здійснення превентивних заходів для удосконалення виконання своїх функцій, спрямованих на інтереси людини.

Водночас моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодовувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної школи не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Враховуючи обставини даної справи, суд приходить до висновку, що позивачем доведено факт заподіяння їй моральних страждань та душевних переживань, наявність втрат немайнового та майнового характеру, що настали у зв`язку з неправомірними рішеннями та діями відповідачів, а обставини на які покликається позивач в обґрунтування заподіяної їй моральної шкоди не є абстрактними твердженнями, а є конкретними фактами, що мають відношення до справи.

Суд визнає, що протиправні винні дії відповідачів дійсно завдали позивачу моральної шкоди, оскільки права позивача були порушені пошкодженням її майна шляхом демонтажу гаражу, неможливістю відновлення своїх прав в позасудовому порядку, при цьому, логічним є те, що будь-яка особа у такій ситуації зазнає моральної шкоди, що виражається у душевних стражданнях, яких особа зазнає в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї.

Отже, з урахуванням принципів розумності, справедливості та співмірності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог стосовно розміру шкоди заявленого до відшкодування, як моральної шкоди, шляхом стягнення з відповідачів на користь позивача 20 000 грн, тобто по 10 000 грн з кожного.

Згідно з ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи вищевикладені обставини, оцінюючи надані сторонами докази в їх сукупності, з позиції належності та допустимості кожного з них, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість позовних вимоги та, відповідно, часткове задоволення позову та стягнення на користь позивача з відповідачів майнової шкоди в розмірі по 6 000 грн та по 10 000 грн моральної шкоди, з кожного.

Інші доводи сторін, наведені ними у заявах по суті справи, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Рішення суду, як найважливіший акт правосуддя, покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв`язку з цим суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58 (sad) принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) заява № 18390/91; пункт 29).

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду з даним позовом позивач сплатила судовий збір в сумі 992,40 грн -26.08.2022, 992,40 грн - 26.08.2022, 7,60 грн - 28.08.2022, 1 069,04 грн - 20.09.2022 (Том 1 а.с.125, Том 2 а.с.212), за подання апеляційної скарги - 496,20 грн 16.10.2022 (Том 1 а.с.139), за заяву про збільшення позовних вимог - 1 000 грн 06.04.2023 (Том 2 а.с.212).

Враховуючи, що позовні вимоги позивача задоволені частково, відповідно з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір за вимоги майнового характеру в сумі 889,19 грн (992,40 грн (сплачена сума суд.збору) х 89,60% (відсоток від задоволених вимог)) та вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 200 грн (2 000 грн (сплачена сума суд.збору) х 10% (відсоток від задоволених вимог)), а також за подання апеляційної скарги - 496,20 грн, а всього 1 585,39 грн, в рівних частках з кожного.

Відповідно до ч.1 ст. 138 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їхніх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Частиною першою статті 139 ЦПК України визначено, що свідку у зв`язку з викликом до суду відшкодовуються витрати, що пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту та наймом житла, а також виплачується компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.

Згідно із ч.1 ст. 140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат.

За наведених положень процесуального Закону, заявлені позивачем до стягнення судові витрати, у вигляді комісій банку, записи DVD дисків, ксерокопіювання документів (додатків до позовної заяви та інших заяв), друкування (роздрукування) заяв по суті справи, поштових витрат, не є судовими витратами, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

При цьому посилання позивача на необхідність її переїзду з Німеччини до м. Києва, в тому числі у зв`язку із поданням доказів, а також свідка ОСОБА_15 , не заслуговують на увагу, оскільки доказів які б підтверджували їх постійне (тимчасове) місце проживання за межами територіальної одиниці м. Києва, матеріали справи не містять. Долучені ж до матеріалів справи документи, на які позивач посилається як на докази переїзду з Німеччини до м. Києва, викладені іноземною мовою, без відповідного перекладу, а інші (квитки - посадочний документ), не свідчать, що такий проїзд зумовлений саме у зв`язку із розглядом даної справи.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 3, 11, 15, 16, 22, 23, 321, 1166, 1167, 11731190, 1190 ЦК України, ст.ст. 2, 10-13, 76-83, 89, 90, 95, 133, 138-141, 209, 210, 244, 245, 258, 259, 263-266, 268, 354, 355 ЦПК, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_12 , адреса: АДРЕСА_7 ) до Комунального підприємства «Київблогоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (, адреса: вул. Дегтярівська, 31, корпус 2, м. Київ, 03057), Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (, адреса: вул. Дегтярівська, 31, корпус 2, м. Київ, 03057), про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих шляхом вчинення протиправних дій - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Київблогоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 матеріальшу щкоду в сумі 6 000 грн, моральну шкоду 10 000 грн, судовий збір в сумі 792,69 грн, а всього 16 792,69 грн.

Стягнути з Департаменту територіального контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на користь ОСОБА_1 матеріальшу щкоду в сумі 6 000 грн, моральну шкоду 10 000 грн, судовий збір в сумі 792,69 грн, а всього 16 792,69 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: