ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 524/7978/24 Номер провадження 22-ц/814/477/25Головуючий у 1-й інстанції Ковальчук Т. М. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий суддя : Триголов В.М.,

судді: Дорош А.І., Лобов О.А.,

секретар: Пєшков В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 28 серпня 2024 року по справі за клопотанням ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, застосованих ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 14 січня 2005 року, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду міста Кременчука з клопотанням, в якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука від 14 січня 2005 року на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 1/3 частки на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 лютого 1997 року № НОМЕР_1 .

На обґрунтування своїх вимог заявник посилався на те, що через арешт, накладений на спадкове майно, нотаріус не має можливості видати йому свідоцтво про право власності в порядку спадкування за законом. Таким чином, наявність арешту на майно, за відсутності правових підстав для цього порушує право приватної власності заявника, внаслідок чого останній позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, а також отримати спадок. Звертає увагу, що накладення арешту на квартиру в цілому було протиправним, оскільки ця квартира станом на 10 січня 2005 року вже була спільною частковою власністю, що належала ОСОБА_1 , братові ОСОБА_2 та батькові ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (по 1/3 частки кожного) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 лютого 1997 року № НОМЕР_1 . Таким чином, на переконання заявника, арешт повинен був бути накладений на 1/3 частку квартири, належну ОСОБА_1 , а не на всю квартиру в цілому.

Ухвалою Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 28 серпня 2024 року у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

В апеляційному порядку вказану ухвалу оскаржив заявник ОСОБА_1 . Скарга мотивована тим , що згідно з довідкою керівника апарату Автозаводського районного суду міста Кременчука №91/24 від 01 серпня 2024 року виданої в тому , що згідно первинних обліково-статистичних даних Автозаводського районного суду м.Кременчука за 2004-2005 роки справи про накладення арешту на майно , де був стороною ОСОБА_1 , в рамках якої накладено арешт на квартиру , яка знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 до суду не надходила і відповідна справа в провадженні не перебувала .

Апелянт вказує, що метою застосування заходів забезпечення позову є, перш за все, захист прав позивача до ухвалення рішення у справі , у даній справі позивач відсутній . Отже з аналізу процесуальних норм , які регулюють інститут забезпечення цивільного позову , слідує, що скасування заходів забезпечення позову можливе, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі , або відпадуть підстави , які зумовили вжиття судом таких заходів.

ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 28 серпня 2024 року, та постановити нову , задовольнивши його заяву.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ і з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави

Інститут забезпечення позову, за своєю суттю, повинен слугувати гарантією для забезпечення виконання судового рішення, у випадку задоволення позову, в майбутньому та усунення можливих майбутніх перешкод його виконання. При цьому необхідно враховувати, що ухвалення відповідного рішення, серед іншого, повинно мати законну та виправдану мету. Вказане означає, що застосування відповідного заходу забезпечення позову має бути належним чином вмотивовано та підтверджено відповідними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Тобто, заходи забезпечення позову скасовуються або за клопотанням учасника справи або судом на власний розсуд. При цьому, в другому випадку скасування забезпечення є правом суду, а не обов`язком. Для вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову мають існувати відповідні правові та фактичні підстави, наприклад, виконання рішення суду або якщо відпала потреба в заходах забезпечення.

При цьому, апеляційний суд зауважує, що за приписами частини першої статті 158 ЦПК України із клопотанням про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно) може звернутися виключно учасник справи. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутися до суду з позовом про зняття з нього арешту. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно) (постанови Верховного Суду від 20.01.2020 у справі № 753/12741/17, від 22.04.2020 у справі № 607/15533/17 від 10.02.2021 у справі № 641/1271/19-ц, від 25.05.2023 у справі № 334/1250/22).

В системному зв`язку з вище наведеним, оскільки з заявами про скасування заходів забезпечення позову можуть звертатися лише учасники справи, а підстав для скасування заходів забезпечення судом з власної ініціативи не встановлено, зважаючи на те, що матеріалами справи не підтверджено , що ОСОБА_1 був стороною справи у межах якої було накладено арешт на квартиру, відповідної ухвали на підставі якої зареєстровано обтяження суду не надав, колегія суддів не вбачає підстав для скасування оскаржуваної ухвали.

Наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду першої інстанції та з їх оцінкою, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції доказів, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про скасування арешту є законними і обгрунтованими, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Наведене свідчить, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст. 375 ЦІК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.1, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області від 28 серпня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: В. М. Триголов

Судді: А.І. Дорош

О.А. Лобов