Справа №456/6480/24
Провадження №2/443/336/25
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

17 квітня 2025 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сливки С.І.,

секретаря судових засідань Кушнір М.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Жидачеві за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» в особі представника звернулося до Стрийського міськрайонного суду Львівської області із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №201212-002 від 12.12.2020 в розмірі 26140,00 грн. та понесені судові витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн., та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн..

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 12.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №201212-002. Кредитний договір № 201212-002 від 12.12.2020 року було підписано ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором М39773 (12.12.2020 11:30:43). Відповідно до н. 1.1. Кредитного договору, Кредитодавець надає Позичу кредит у розмірі 15000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується, повернути кредит Кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим Договором. Відповідно до кредитного договору, клієнту було надано кредит у сумі 15000,00 грн., строком дії договору до 12.12.2021.

Відповідно до Умов кредитного договору, крім щомісячних процентів, стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту у розмірі 5,9 % (сума одноразової комісії складає 885,00 грн). Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок позичальника. Умовами Кредитного договору передбачено: позичальник має зробити 12 щомісячних платежів; позичальник повинен вносити платежі щомісячно до 24 числа відповідного місяця включно. На банківський рахунок позичальника було перераховано кредитні кошти у розмірі 14115,00 грн, із урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту, яка визначена кредитним договором, у розмірі 5,9 %, що в грошовому еквіваленті 885,00 грн. Відповідно до умов кредитного договору, позичальник здійснює погашення кредиту та оплату процентів згідно Графіку платежів, який є невід`ємною частиною Договору.

На виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. Згідно розрахунку кредитної заборгованості за кредитним договором № 201212-002 від 12.12.2020 року станом на 17.06.2024 заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитсервіс» становить 26140,00 грн, яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 13750,00 грн; прострочена заборгованість за процентами 12390,00 грн..

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 07.01.2025 у справі №456/6480/24 справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано на розгляд за підсудністю до Жидачівського районного суду Львівської області.

Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 04.03.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, згідно змісту позовної заяви, представник позивач просить розгляд даної справи проводити без його участі. Також не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, не подала відзиву на позовну заяву, клопотання про проведення судового засідання без її участі не надходило та не повідомила суд про причину неявки, хоча належним чином була повідомлена про дату та час розгляду справи.

При цьому, ОСОБА_1 повідомлялася про розгляд справи в суді за зареєстрованим в передбаченому законом порядку місцем проживання. Направлені на її адресу рекомендовані повідомлення повторно повернуто до суду з відміткою органу поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою», що є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а у даному випадку суду (правова позиція Верховного Суду викладена у постанові від 18 березня 2021 року по справі 911/3142/19, постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17).

Також, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України повідомлення відповідача було здійснено через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України (через веб-сайт Жидачівського районного суду Львівської області).

У зв`язку з цим суд визнає неявку відповідача неповажною та вважає, що справу можливо слухати у відсутності відповідача, оскільки в матеріалах справи є достатньо належних доказів про права, обов`язки та взаємовідносини сторін.

Оскільки відповідач відзив на позовну заяву не подав, представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи ухвалити заочне рішення.

Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частини 1, 2 статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України).

Суд встановив, що 12.12.2020 між ТзОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 укладено в електронній формі кредитний договір №201212-002 (надалі - договір) (а.с.12-13).

ОСОБА_1 для підписання кредитного договору №201212-002 від 12.12.2020 було надано наступний одноразовий ідентифікатор М39773.

Відповідно до умов договору №201212-002 від 12.12.2020 то таким встановлено наступне: цільове призначення кредиту - покупка техніки;

сума кредиту - 15000,00 грн.,

строк дії договору до 12.12.2021,

кількість платежів - 12,

порядок сплати платежів - щомісяця до 12 числа відповідного місяця включно.

Одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту (утримується при перерахуванні суми кредиту) - 5,99%, сума одноразової комісії - 885,00 грн.

Відсоткова ставка в місяць від початкової суми кредиту - 5,9%.

Реальна річна процентна ставка, відсотків річних - 76,7%.

Сума щомісячного платежу - 2135,00 грн., в т.ч. погашення тіла кредиту - 1250 грн., сплата відсотків - 885 грн.

Загальна плата за користування кредитом - 11505,00 грн.

Загальна вартість кредиту - 26505,00 грн..

Відповідно до п.1.1 договору, кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі вказаному у договорі, на умовах строковості, зворотності, платності (надалі - кредит), а позичальник зобов`язується повернути кредит кредитодавцю та оплатити за користування кредитом на умовах, що передбачені цим договором.

Кредит надається позичальнику шляхом перерахування суми кредиту на банківський рахунок позичальника (п.1.2 договору).

Дата перерахування кредитних коштів на банківський рахунок, вказаний позичальником, є датою набуття чинності цього договору (п.1.3 договору).

Відповідно до п.2.2 договору, позичальник зобов`язується повернути кредит та здійснити плату за його користування до закінчення строку дії договору згідно графіку, передбаченого цим договором, але в будь-якому разі це договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором.

За користування кредитом позичальник виплачує кредитодавцю проценти, зазначені на першій сторінці договору. Щомісячна плата за користування кредитом нараховується щомісячно у вигляді процентів за кожен місяць користування кредитом (п.3.1 договору).

Плата за користування кредитом, вказана в договорі, нараховується щомісячно та розраховується від загального розміру кредиту. Крім щомісячних процентів, стягується разові проценти вказані в договорі від загального розміру кредиту. Разові проценти стягуються із суми кредиту у день перерахування кредиту на банківський рахунок позичальника (п.3.2 договору).

Відповідно до п.3.3 договору, загальна вартість кредиту зазначена на першій сторінці договору. Частка основної суми та процентів в цій фіксованій сумі розраховується кредитодавцем згідно умов кредиту зазначені на першій сторінці договору. Останній платіж коригується виходячи із залишку основної суми та несплачених процентів.

Згідно п.3.4 договору, процентна ставка за цим договором є фіксованою.

У випадку, якщо кредитодавець при достроковому поверненні кредиту не отримав достатню суму коштів для погашення заборгованості в повному обсязі за період фактичного користування кредитом, договір продовжує дію на раніше погоджених умовах. При цьому після зарахування грошових коштів на поточний рахунок кредитодавця, графік розрахунків коригується, в частині визначення залишку суми кредиту і комісій за користування кредитом (п.3.6 договору).

Відповідно до п.3.8 договору, у разі, якщо протягом 7 (семи) календарних днів з кінцевої дати повного погашення кредиту, що визначається виходячи з терміну кредитування, кредит не був повністю погашений, щомісячна плата за користування кредитом нараховується кожен повний та не повний місяць до моменту повного остаточного погашення позичальником кредиту на умовах договору.

Датою повернення суми кредиту, так само як і датою сплати заборгованості, вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок кредитодавця (п.3.9 договору).

Відповідно до п.4.1.1 договору, кредитодавець має право, зокрема: вимагати від позичальника надання усіх необхідних документів для здійснення перевірки цільового використання кредиту; вимагати від позичальника повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав в повному обсязі у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, а за кредитом, забезпеченим іпотекою, та за кредитом на придбання житла - щонайменше на три календарні місяці. Кредитодавець у письмовій формі повідомляє позичальника про таку затримку із зазначенням дій, необхідних для усунення порушення, та строку протягом якого вони мають бути здійснені.

Згідно п.4.1.2 договору, кредитодавець зобов`язаний, зокрема: прийняти від позичальника виконання зобов`язань за цим договором (у тому числі дострокове - як частинами, так і в повному обсязі).

Відповідно до п.4.2.1 договору, позичальник має право, зокрема, в будь-який час повністю або частково достроково повернути кредит, у тому числі шляхом збільшення суми періодичних платежів. Позичальник у разі дострокового повернення споживчого кредиту сплачує кредитодавцю проценти за користування кредитом за період фактичного користування кредитом. Сума повного дострокового погашення дорівнює невиплаченій сумі кредиту та невиплаченій платі за користування кредитом на момент повного дострокового погашення за повний та неповний місяць користування кредитом. Кредитодавець не встановлює позичальнику плату, пов`язану з достроковим поверненням кредиту.

Згідно п.4.2.2 договору, позичальник зобов`язаний, зокрема: вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором; у випадку прострочення сплати заборгованості за цим договором в повному обсязі, сплатити нараховані проценти за користування кредитом та штрафи.

Сторони несуть відповідальність за порушення умов цього договору згідно з чинним законодавством України (п.5.1 договору).

Згідно п.9.1 договору, позичальник підтверджує, зокрема, що: отримав від кредитодавця до укладення цього договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» і статті 9 Закону України «Про споживче кредитування»; повідомлений про свої права згідно статті8 Закону України «Про захист персональних даних».

Відповідно до п.9.3 договору, невід`ємною частиною цього договору є внутрішні правила надання фінансових послуг ТОВ «Кредитсервіс» (далі-Правила). Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил.

Вказаний договір також містить реквізити сторін, зокрема дані позичальника, а саме: ПІБ позичальника - ОСОБА_1 , дата народження, її реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер паспорта, адресу місця реєстрації, номер телефону, а також банківський рахунок НОМЕР_1 .

Як видно із паспорту споживчого кредиту «12 місяців», що пропонується для клієнта ОСОБА_1 (а.с.13 на звороті - 14), відповідач була ознайомлена з умовами кредитування, зокрема: тип кредиту, строк кредитування, сума кредиту, спосіб та строк надання кредиту, тип процентної ставки, загальні витрати за кредитом, реальної процентної ставки, кількість та розмір платежів, періодичність внесення, загальна вартість кредиту, про що свідчить її розпис на зазначеному вище паспорті споживчого кредиту «12 місяців», що пропонується для клієнта ОСОБА_1 , шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) М39773.

До кредитного договору №201212-002 від 12.12.2020, позивачем долучено витяг Внутрішні правила надання фінансових послуг надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТзОВ «Кредитсервіс» (а.с.15-20, з якими відповідач була ознайомлена про що свідчить її розпис на вищевказаному кредитному договорі №201212-002 від 12.12.2020, шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) М39773.

Як видно із довідки ТОВ «Кредитсервіс» про укладення договору, то в такому товариство підтверджує, клієнт ОСОБА_1 укладено договір №201212-002 від12.12.2020, сума кредиту 15000,00 грн., строк кредитування 365 днів, процентна ставка 0,197 % за кожен день користування кредитом, подав до ТОВ «Кредитсервіс» заявку на кредит: 12.12.2020 о 11:19:39 год. Ідентифікація позичальника здійснювалась в інформаційно-телекомунікаційній системі https://recredit.ua. Акцепт оферти позичальником (підписання договору одноразовим ідентифікатором) з ТОВ «Кредитсервіс» здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://recredit.ua.

Одноразовий ідентифікатор - М39773, ідентифікатор відправлено позичальнику 12.12.2020 о 11:30:09 год., номер телефону НОМЕР_2 , ідентифікатор введено позичальником/відправлено Товариству 12.12.2020 11:30:43 год. (а.с.22).

ТзОВ «Кредитсервіс» свої зобов`язання за кредитним договором №201212-002 від 12.12.2020 виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в сумі 14115,00 грн., отримувач, рахунок UA НОМЕР_4, призначення платежу «перерахування кредитних коштів за клієнта ОСОБА_1 КД №201212-002», що підтверджується платіжним дорученням №1023 від 14.12.2020 року (а.с.30).

Крім того, як зазначалось вище, відповідно до умов кредитного договору №201212-002 від 12.12.2020, одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту (утримується при перерахуванні суми кредиту) - 5,99%, сума одноразової комісії - 885,00 грн..

Вирішуючи даний спір суд виходить з такого.

Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію».

Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:

- надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону;

- вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не виконав зобов`язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання за кредитним договором №201212-002 від 12.12.2020, внаслідок чого станом на 17.06.2024 заборгованість останньої становить 26140,00 грн., з яких заборгованість по тіду кредиту 13750,00 грн; заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом12390,00 грн., що підтверджується розрахунком кредитної заборгованості за кредитним договором №201212-002 від 12.12.2020 (а.с.31).

Вказане також підтверджується випискою з особового рахунку за кредитним договором №201212-002 від 12.12.2020 року (а.с.21).

Крім того, з даного розрахунку прослідковується, що відповідач частково здійснила погашення отриманого кредиту, що свідчить про визнання останньою факту укладення договору кредиту між нею та ТзОВ «Кредитсервіс», а також те, що їй були відомі умови кредитування.

Як вбачається із досудової вимоги щодо дострокового стягнення заборгованості за кредитним договором №201212-002 від 12.12.2020 (а.с.25) позивач звертався до відповідача з вимогами про повернення кредитних коштів за кредитним договором №201212-002 від 12.12.2020 року, однак остання належним чином не відреагувала.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст.ст. 76, 77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТзОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 кредитного договору в електронній формі, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто неналежне виконання відповідачем умов, укладеного договору в електронній формі, у зв`язку з цим позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом стягнення із боржника фактично отриманої суми кредитних коштів та сплати відсотків.

Таким чином, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, зважаючи на те, що відповідач в судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву не надала та не представила суду жодних доказів на спростування вимог позивача, приходить до переконання, що позовні вимоги про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №201212-002 від 12.12.2020 у розмірі 26140,00 грн. підлягають до задоволення.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2422,40 грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на правову допомогу представником позивача подано такі документи: Договір про надання правової допомоги №25-01/2023 від 25.01.2023 року, який укладений між ТзОВ «Кредитсервіс» (клієнт) та адвокатським об`єднанням «Правовий Діалог» (а.с.33-37); Акт приймання - передачі справ на надання правової допомоги від 01.12.2023 (а.с.38); Акт приймання - передачі наданої правової допомоги №3 від 0401.2024 за договором про надання правової допомоги №25-01/2023 від 25.01.2023 року на суму 7000,00 грн. (а.с.39); платіжну інструкцію №1567 від 05.01.2024 на суму 7000,00 грн. (а.с.32).

Представник позивача просить стягнути витрати за надання професійної правничої допомоги на загальну суму 7 000,00 грн.

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Такого ж висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 02.09.2020 року по справі № 329/766/18.

Обов`язковість подачі таких доказів узгоджується із постановою Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц, в якій зазначено, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

В силу положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішенні у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, п.268 рішення у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

При цьому, як вбачається із матеріалів справи з даним позовом до суду в інтересах позивача звернувся представник - адвокат Павленко Сергій Валерійович, та на підтвердження своїх повноважень, останнім долучено довіреність від 05.01.2024 та свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю (а.с.56-57).

Одночасно матеріали справи не містять жодного документу, які б підтверджував те, що адвокат Павленко Сергій Валерійович є партнером адвокатського об`єднання «Правовий Діалог» та/або перебуває у трудових відносинах із вказаним адвокатським об`єднанням.

Тобто, позивачем не доведено належними та достатніми доказами реальності заявлених витрат на правову допомогу у сумі 7000 грн., що позбавляє суд можливості стягнути такі витрати з відповідача.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що вимоги представника позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу задоволенню не підлягають, у зв`язку з недоведеністю.

За наведених обставин позов підлягає до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 12,81,141, 263-265, 273, 279, 280-282, 354, 355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (, місце знаходження: м. Київ, вул. Коновальця Євгена, 36-Д, приміщення 65-з) заборгованість за кредитним договором №201212-002 від 12.12.2020 в розмірі 26 140 (двадцять шість тисяч сто сорок) гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (, місце знаходження: м. Київ, вул. Коновальця Євгена, 36-Д, приміщення 65-з) витрати на сплату судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

В решті позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Головуючий суддя С.І. Сливка