Номер провадження 2/756/1041/25
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 квітня 2025 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Белоконної І.В.,
за участі секретаря Погорелової В.П.,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Служба у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, ІНФОРМАЦІЯ_1 , про встановлення факту самостійного утримання та виховання дитини, -
Позивач ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому з урахуванням уточнення просить встановити факт самостійного виховання та утримання батьком, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), своєї малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
У обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 29 червня 2011 року ним та відповідачем було укладено шлюб.
У шлюбі у сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася донька ОСОБА_3 .
Після припинення фактичних шлюбних відносин дитина залишилася проживати разом із батьком за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідач проживає за кордоном, має посвідку на проживання у Федеративній Республіці Німеччина з 27.04.2022 та має зареєстроване місце проживання у місті Берлін.
Таким чином, з моменту припинення фактичних шлюбних відносин дитина проживає разом із батьком, який бере участь у вихованні та одноособово утримує дитину, в той же час, мати проживає за межами території України та не бере ані в участі у вихованні, ані в утриманні дитини.
Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15 листопада 2024 року за вказаним вище позовом відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання.
Представник позивача у підготовчому судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням уточнення підтримала та просила їх задовольнити.
Відповідач у підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій також позовні вимоги визнала та зазначила, що дійсно з 2020 року дитина ОСОБА_3 проживає разом з позивачем та перебуває на його повному матеріальному утриманні.
Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації у підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі.
Представник третьої особи ІНФОРМАЦІЯ_5 у підготовче судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином.
Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити.
Суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
29 червня 2011 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис за № 678.
У шлюбі у сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 05 жовтня 2012 року.
Як вбачається із пояснень сторін, акту опитування особи ОСОБА_4 від 03.07.2024, ОСОБА_5 від 03.07.2024, з 2020 року дитина ОСОБА_3 проживає разом з позивачем ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .
Як вбачається із характеристики, виданої 06 червня 2024 року ТОВ «Київський міжнародний ліцей «Study Academy» на ім`я ОСОБА_3 , остання є відповідальною та яскравою ученицею 5 класу, демонструє високий рівень усвідомлення та організованості у навчальній діяльності. У ліцеї їй вдається поєднувати соціальну активність із хорошими показниками академічної успішності. ОСОБА_6 проживає з батьком, який займається її вихованням та утриманням та спілкується з мамою, яка проживає за кордоном. Батько приділяє належну увагу навчанню та вихованню доньки. Він бере активну участь у ліцейному та особистому житті доньки. Конструктивно спілкується з класним керівником, вчителями та адміністрацією. Стосунки в родині приязні та дуже теплі.
Відповідно до довідки, яка видана 06 червня 2024 року ФОП ОСОБА_7 , ОСОБА_6 відвідує два рази на тиждень приватні уроки гри на гітарі. Вартість одного уроку коштує 600 грн. Методи та об`єм навчання обумовлюються із батьком ОСОБА_1 , який оплачує за навчання та цікавиться успіхами та досягненнями дитини. Мати дитини ОСОБА_2 жодного разу не цікавилася навчанням та не здійснювала оплату.
Мати дитини, ОСОБА_2 , проживає за кордоном, має посвідку на проживання у Федеративній Республіці Німеччина з 27.04.2022 та має зареєстроване місце проживання у місті Берлін.
Позивач стверджує, що встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини є важливим для нього, оскільки від цього залежить виникнення та/або зміна ряду його особистих та майнових прав, а також впливатиме на права та інтереси дитини та інших членів сім`ї. Так, встановлення цього факту, крім іншого, впливає на можливі гарантії, передбачені Сімейним кодексом України, можливість отримання соціальних та інших пільг, виплат, допомоги, які передбачені податковим законодавством, тощо.
Також факт самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини необхідно встановити з метою отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якого, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду. Інші способи встановлення вказаного даного факту діючим законодавством України не передбачено.
Позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.
Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Як визначено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі ч. 1 ст. 135 СК України.
Таким чином, законодавець визначив в п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», гарантований захист дитини до 18 років, які утримуються військовозобов`язаними жінками та чоловіками.
Статтею 51 Конституції України, ч. 2-3 ст. 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини.
Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 11.09.2024 у справі № 201/5972/22 дійшла висновку, що подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі одного з батьків у вихованні.
Так, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що в цій справі наявний спір про право, зокрема спір щодо участі одного з батьків у вихованні дитини та/або ухилення від участі у вихованні, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження з обов`язковим залученням органу опіки та піклування.
Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та, безумовно, впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.
Такий факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись у безспірному порядку або за домовленістю батьків дитини, в тому числі на підставі укладеного між ними договору або на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини.
Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена ч. 1 ст. 15 СК України невідчужуваність сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що становить предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.
З урахуванням закріпленого в сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них, у тому числі від обов`язків виховання дитини, питання, заявлене батьком у цій справі, не може з`ясовуватися безвідносно до дій другого з батьків та може вирішуватись у межах спору про право між батьками дитини в позовному провадженні.
На підставі вищенаведеного суд уважає, що встановлення факту утримання самостійно позивачем своєї дитини впливає на можливість здійснення ним права на захист прав та інтересів дитини, в тому числі, шляхом отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації задля здійснення належним чином особисто своїх батьківських обов`язків, які покладені на нього Сімейним кодексом України, діяти в інтересах дитини у випадках передбачених Законом незалежно від волі матері дитини.
Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Враховуючи вищенаведені норми законодавства та встановлені обставини, суд уважає правильним та доцільним задовольнити позов та встановити факт самостійного виховання та утримання батьком, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), своєї малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
На підставі викладеного, керуючись ст. 4-5, 12-13, 200, 206, 263-265, ЦПК України, суд-
Позов - задовольнити.
Встановити факт самостійного виховання та утримання батьком, ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ), своєї малолітньої доньки, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Белоконна