КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3552/24
Провадження № 2/488/336/25 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

04.04.2025 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Щеглової Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Годунова Т.О.,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа орган опіки та піклування, інтереси якого представляє служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив позбавити відповідачку батьківських прав відносно їх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що 21.08.1999 був зареєстрований шлюб між ним та ОСОБА_4 , про що Корабельним районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва складено актовий запис № 310.

У шлюбі в сторін народилася дитина син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30.07.2024 шлюб між сторонами був розірваний.

На підставі судового наказу, виданого Корабельним районним судом м. Миколаєва 03.04.2024, з відповідачки на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина.

Відповідачка не цікавиться життям дитини, ухиляється від спілкування з сином, не бере участі в додаткових витратах на дитину та не виконує судове рішення про стягнення аліментів. До того ж, зловживає алкоголем та вживає наркотичні речовини, у зв`язку з чим перебувала на обліку у лікувальному закладі.

У зв`язку з тим, що відповідачка тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, покладених на неї законом, позивач звернувся в суд з цим позовом про позбавлення її батьківських прав.

Посилаючись на викладене, просив позов задовольнити.

Ухвалою судді від 27.08.2024 відкрито провадження у вказаній справі. Справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Копію ухвали надіслано сторонам

Одночасно відповідачці у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду м. Миколаєва відзив на позовну заяву.

Відзив на позовну заяву відповідачка не подавала. Відповідно до частини 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Цією ж ухвалою службу у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради зобов`язано надати висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач у судовому засіданні 31.03.2025 підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, за місцем реєстрації. Викладене підтверджується наявними у матеріалах справи конвертами з відміткою пошти про відсутність адресата за місцем проживання. Крім того, відповідач була повідомлення про дату, час та місце судового розгляду шляхом розміщення оголошення на сайті суду на порталі «Судова влада».

Представник органу опіки та піклування у судове засідання не з`явився, надав висновок про доцільність позбавлення відповідачку батьківських прав та заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності представника.

Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

За згоди позивача, а також враховуючи те, що відповідачка належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), не з`явилася в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подала відзив, у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України ухвалення та проголошення судового рішення відкладено до 11.00 год. 04.04.2025.

Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що позивач та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.08.1999. Шлюб між ними був розірваний на підставі рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30.07.2024 у цивільній справі № 488/1125/24.

У шлюбі в сторін народилася дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 17.08.2011.

Під час вивчення матеріалів справи було встановлено, що відповідачка не бере участі у вихованні та утриманні дитини, не піклується про неї, покладених законодавством батьківських обов`язків не виконує.

Так, судовим наказом, видним Корабельним районним судом м. Миколаєва від 03.04.2024 у справі № 488/1127/24 ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , кошти (аліменти) на утримання дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів її заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 29.03.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою державного виконавця Корабельного відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.05.2024 на виконання вказаного судового наказу відкрите виконавче провадження № 75099506.

Згідно з повідомленням Корабельного ВДВС № 46237 від 05.08.2024 заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на 31.07.2024 складає 14 729,95 грн.

З огляду на повідомлення № С-150/53-24 від 24.06.2024 Відділення поліції № 3 Миколаївського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області місцезнаходження ОСОБА_2 не встановлено.

Дитина проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується актом про проживання від 15.08.2024.

Згідно з довідкою Миколаївського ліцею № 40 Миколаївської міської ради Миколаївської області від 15.08.2024 ОСОБА_3 , 2011 року народження, навчається у 6-Г класі. Дитина характеризується позитивно, у її вихованні беруть участь бабуся та батько. Батько дитини ОСОБА_1 спілкується з педагогами, цікавиться шкільним життям дитини. Натомість мати дитини у виховному процесі участі не бере.

Відповідно до акту про не проживання від 09.05.2024, підтвердженого підписами сусідів, відповідачка ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , не проживає з червня 2023 року.

Згідно з актом про не проживання від 09.05.2024, підтвердженого підписами сусідів, відповідачка ОСОБА_2 за адресою реєстрації: АДРЕСА_2 , не проживає з 2009 року.

Комунальне некомерційне підприємство «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради на запит суду повідомило (вих. № 32/із/01 від 23.01.2025), що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на лікуванні у лікаря-психіатра не перебувала. Неодноразово проходила стаціонарне лікування в наркологічному відділенні. Останній раз з 10.05.2023 до 29.05.2023 з діагнозом «РПП внаслідок вживання алкоголю, синдром відміни».

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої цієї статті визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України).

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Відповідно до частини першої ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16.07.2015 Європейський суд з прав людини вказав, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 11.07.2017 у справі «М.С. проти України» (заява № 2091/13) Суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76).

Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування.

Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Органом опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради складено висновок № 188/05.05.01-24 від 28.02.2025 про доцільність позбавлення відповідачку ОСОБА_2 батьківських прав стосовно малолітнього ОСОБА_3 .

У висновку зазначено, що ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини не сплачує. Станом на 21.01.2025 має заборгованість 32 707,45 грн.

Вироком Корабельного районного суду м. Миколаєва від 24.03.2014 у справі № 488/1215/14-к ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 317 ч. 1, ч. 2 КК України та їй призначено покарання у вигляді 4 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік.

Згідно з довідкою-характеристикою від 15.12.2025 № 15110/53-2024, наданої відділенням поліції № З МРУП ГУНП в Миколаївській області, ОСОБА_2 за місцем реєстрації не проживає. У 2014 році двічі притягувалася до кримінальної відповідальності за утримання притонів, у 2020 за вчинення крадіжки. 10.05.2024 намагалася чинити відносно себе самогубство, заявником за вказаним фактом був її син.

ОСОБА_2 веде асоціальний спосіб життя, постійно змінює місце проживання, про що свідчать акти про не проживання, надані сусідами. Так, за адресою реєстрації по АДРЕСА_2 ОСОБА_2 не проживає з 2009 року, за адресою реєстрації та проживання молодшого сина по АДРЕСА_1 з січня 2023 року. Де, наразі, мешкає ОСОБА_2 родичам не відомо, можливо, за межами України, оскільки мала намір залишити країну.

Службою у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради обстежені умови проживання дитини та складено відповідний акт. Батьком створені належні умови для проживання, виховання та всебічного розвитку ОСОБА_5 . При відвідуванні родини за місцем проживання встановлено, що бабуся по лінії матері проживає з колишнім зятем та онуком і підтримує позбавлення її доньки батьківських прав.

Під час інспектування з хлопчиком проведена бесіда, в ході якої він повідомив, що у 2022 році під час евакуації за кордон, мати не займалася його утриманням та вихованням. Дитиною переймалися волонтери, завдяки яким його було повернуто до батька в Україну. Має бажання, щоб його матір позбавили батьківських прав.

З метою збереження родинних стосунків, службою у справах дітей адміністрації Корабельного району неодноразово відвідувалася адреса проживання матері, однак двері ніхто не відчинив, на телефонні дзвінки вона не відповідає, запрошення до служби проігнорувала.

Відповідно до інформації, наданої КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 7» від 16.10.2024 № 785, дитиною останніх два роки опікується батько, ОСОБА_1 . Він уклав декларацію з лікарем, приходить на медичні огляди, виконує рекомендації медиків, дитина вчасно щеплена.

Згідно із соціально-психологічним висновком, наданим Миколаївським міським центром соціальних служб, дитина як свою сім`ю сприймає себе, брата, бабусю та батька.

Стосунки з матір`ю є невизначеними, оскільки дитина досить тривалий час з нею не спілкується. По відношенню до неї відчуває образу та неприязнь через те, що мти не бере участі у його вихованні та не піклується про нього. З боку матері не відчуває захисту, підтримки, любові, зацікавленості його життям.

Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, орган опіки та піклування оцінив як ухилення ОСОБА_2 від виховання своєї дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Виходячи зі змісту частини першої ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно частиною другою ст. 155 названого Кодексу батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

При вирішенні справи суд дійшов висновку, що таким негативним впливом з боку відповідача на розвиток дитини є зразок байдужого, зневажливого ставлення до поняття сім`ї та людей, з якими вони перебувають у родинному зв`язку.

Так, ОСОБА_2 тривалий час не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, а своєю негативною поведінкою показує поганий приклад і створює небезпеку для життя і здоров`я, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина та не створює умов для отримання ним освіти.

Аналіз процесуальної поведінки ОСОБА_2 також свідчить про те, що вона не бажає зберегти зв`язок із дитиною, а справа не має для неї важливого значення.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав підлягає задоволенню.

Керуючись Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 155, 164-166, 170 Сімейного кодексу України, ст. ст. 3, 4, 5, 12, 13, 14, 223, 244, 259, 263-265, 273, 280-289 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Копію заочного рішення направити відповідачці.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду позивачем подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повне судове рішення складено 04 квітня 2025 року.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ;

Третя особа: Служба у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, , адреса: м. Миколаїв, просп. Богоявленський, буд. 314.

Суддя Я.В. Щеглова