Справа № 214/1423/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Чернової Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Нестеренко К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 214/1423/15-ц за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідною заявою та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист у справі № 214/1423/15-ц про стягнення з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором №KRHGGK00150643 від 08.02.2007 станом на 27.01.2015 в загальному розмірі 30 468 доларів США 21 центів, яка включає: заборгованість за тілом кредиту 28 051 доларів США 66 центів, заборгованість по процентам за користування кредитом 2416 доларів США 55 центів;пеню в розмірі 169 484 грн. 96 коп. та судового збору в сумі 3619 грн. 85 коп.; посилаючись на укладення між ним з банком додаткової угоди від 02 липня 2012 року та повне її виконання, а отже і виконання кредитних зобов`язань перед банком.

В обґрунтування вимог зазначено, що на виконання рішення суду від 09 серпня 2019 року про стягнення з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі30 468 доларів США 21 цент, пені в сумі 169 484,96 грн. та судових витрат, 24 лютого 2020 року було видано виконавчий лист. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцева І.В. від 13 березня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61538345. Однак 02 липня 2012 року між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено додаткову угоду до кредитного договору № KRHGGK00150643 від 08.02.2007, якою сума заборгованості була зменшена на 10 217,19 грн., а розмір кредиту визначений в сумі 20 000,00 грн. Оскільки зазначена сума ним сплачена, вважає, що має місце виконання рішення суду від 09 серпня 2019 року та просить задовольнити вимоги.

У судове засідання сторони не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки суду невідомі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів, внормовані Розділом VІ ЦПК України.

В силу статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно із Законом України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенці ї про захист прав людини і основоположних свобод.

Судом встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2019 року, позовні вимоги за первісною позовною заявою АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №KRHGGK00150643 від 08.02.2007 року станом на 27.01.2015 року в загальному розмірі 30 468 доларів США 21 центів, яка включає: заборгованість за тілом кредиту 28 051 доларів США 66 центів, заборгованість по процентам за користування кредитом 2416 доларів США 55 центів; пеню в розмірі 169 484 грн. 96 коп.;судовий збір в сумі 3619 грн. 85 коп. Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору залишено без задоволення.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 15 травня 2024 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2019 року змінено в частині розміру пені, стягнутої із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», зменшивши її розмір зі 169484, 96 грн. до 17787 грн. 22 коп.

Постановою Верховного Суду від 20 листопада 2024 року рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 серпня 2019 року в частині, яка не змінена апеляційним судом, та постанову Дніпровського апеляційного суду від 15 травня 2024 року залишено без змін.

На виконання остаточного судового рішення у справі було видано виконавчий лист, на підставі якого Приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Щигарцевим І.В. було відкрито виконавче провадження № 61538345 з виконання виконавчого листа № 214/1423/15-ц виданого 24.02.2020, яке зупинено постановою приватного виконавця від 02.07.2020 на підставі ухвали Верховного Суду про зупинення виконання рішення суду, що підтверджується відомостями з Автоматизованої системи виконавчих проваджень (пошук здійснено за повним доступом згідно відомостей в постанові від 13.03.2020, наданої позивачем).

Згідно з частинами першою, другою статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Словосполучення «або з інших причин» стосується словосполучення «якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням» та не надає розширеного тлумачення підстав, за наявності яких суд може визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Іншими причинами, наприклад, може бути скасування чи зміна рішення суду в апеляційному чи касаційному порядку, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, коли виконавчий лист ще не виконаний.

Отже, закон передбачає можливості визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення (матеріально правові обставини), наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність встановлення питань виконання судового рішення (процесуально-правові обставини).

У цьому випадку саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Як вбачається з матеріалів справи, підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, заявник зазначає укладення між сторонами у справі 02 липня 2012 року додаткової угоди до кредитного договору №KRHGGK00150643 від 08.02.2007, де зменшено розмір заборгованості за договором в частині пені та погоджено надати кредитні кошти в сумі 20 000,00 грн.

Разом з тим, указана додаткова угода була предметом розгляду справи як в суді першої інстанції при ухваленні рішення від 09.08.2018, так і в судах апеляційної та касаційної інстанції, про що зазначено у відповідних постановах Дніпровського апеляційного суду та Верховного Суду по справі, відповідно до яких 02.07.2012 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору № KRHGGK00150643 від 08.02.2007 року (т.1 а.с.222-223), за умовами якої проведено реструктуризацію заборгованості позичальника, а саме зменшено суму заборгованості на 10 217 грн. 19 коп., яку віднесено до пені. Крім того, на позичальника покладено додаткову відповідальність за порушення виконання будь-якого із зобов`язань, передбачених в Графіку погашення кредиту (додатку №1 до додаткової угоди) понад 31 день шляхом сплати позичальником банку штрафу в розмірі 10 217 грн. 19 коп. Умовами додаткової угоди передбачено викладення п.7.1 кредитного договору в новій редакції, зміну періоду погашення кредиту з 20 по 25 число кожного місяця, Графіку погашення кредиту. Як слідує з Графіку погашення кредиту, як додатку до додаткової угоди, станом на 25.07.2012 року залишок заборгованості ОСОБА_1 по кредиту складає 29 145 доларів США 48 центів, з яких щомісячний (ануїтетний) платіж визначено на рівні 437 доларів США 13 центів, а останній платіж 05.02.2027 року в сумі 665 доларів США 51 цент (т.1 а.с.224-227).

Таким чином, заявником неправильно трактуються умови додаткової угоди, укладеної 02 липня 2012 року до звернення АТ КБ «Приватбанк» із позовом до суду (25.02.2015), при цьому правову оцінку даній угоді вже було надано судами при розгляді справи і погоджені сторонами угоди положення цієї угоди враховані при ухвалені судових рішень у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно частини першої статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню повністю.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Н.В. Чернова