Провадження № 2/522/247/25
14 квітня 2025 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 3% річних,
До Приморського районного суду м. Одеси 25.12.2024 року надійшов позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 3% річних у розмірі 10 178,91 дол.США.
У зв`язку з невиконанням зобов`язань відповідачкою, позивач був змушений звернутись до суду з даним позовом.
Матеріали позову отримано суддею 26.12.2024 року.
До суду 22.01.2025 року надійшла відповідь з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача, з якої вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована з 15.03.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою суду від 24.01.2025 року справу провадження по справі відкрито та справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін із призначенням судового засідання на 28.02.2025 року.
У судове засідання 28.02.2025 року сторони не з`явилися, були повідомлені належним чином. Від представника АТ «Сенс Банк» надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка про причини неявки суд не повідомила.
Розгляд справи відкладено на 14.04.2025 року.
У судове засідання 14.04.2025 року сторони не з`явилися, були повідомлені належним чином. Від представника АТ «Сенс Банк» надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідачка ОСОБА_1 у судові засідання не з`являвся, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, відзив та заяв по суті справи суду не надала.
Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Оскільки відповідачка у встановлений судом строк не надала до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України передбачено що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення цього судового рішення є 18.04.2025 року.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Предметом позовних вимог є стягнення заборгованості з відповідачки у розмірі 10 178,91 дол.США., а саме сума заборгованості за ставкою 3% на кредитку заборгованість 10 178,91 дол.США.
Судом встановлено, що 18 вересня 2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту № 2008/13-1-08/455. (10-13)
Рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 21.06.2016 року (справа № 522/16071/14-ц) позову заяву ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто заборгованість за Договором кредиту № №2008/13-1-08/455 від 18 вересня 2008 року у розмірі 72 602,92 доларів США, що в еквіваленті до офіційного курсу НБУ (на час подання позовної заяви) складає: 852 945,90 гривень, а також судовий збір у розмірі 3 654 грн. (а.с. 14-14зв.)

Загальними Зборами Акціонерів 09.03.2010 року було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства на публічне акціонерне товариство та зміну найменування Банку на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

26.04.2018 року Загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну типу акціонерного товариства з публічного на приватне та про зміну найменування Банку з Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк».

Рішенням № 5/2019 єдиного акціонера Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», які зазначені у Передавальному акті, виникає у Акціонерного товариства «Альфа-Банк» з дати, визначеної у Передавальному акті, а саме з 15.10.2019 року. (а.с. 21)

12.08.2022 року Позачерговими Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції.

30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

01.12.2022 року Національний банк України на виконання вимог абзацу другого пункту 226 глави 24 розділу ІУ Положення про ліцензування вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «Альфа-Банк») на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (скорочене найменування - АТ «Сенс Банк».

Відповідний запис було внесено на підставі повідомлення про державну реєстрацію змін до Статуту Акціонерного товариства «Сенс Банк», у зв`язку зі зміною найменування Банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк» та приведення деяких положень статуту Банку у відповідність до вимог чинного законодавства України.

Згідно витягу із Державного реєстру банків стосовно Акціонерного банку «Сенс Банк», змінено найменування з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк».

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 29.11.2016 року апеляційну скаргу відхилено. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2016 року змінено, виключивши з мотивувальної частини рішення на сторінці 3 абзац 11 «Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає, що заявлені позовні вимоги, є необґрунтованими, недоведеними, а тому вважає за необхідним у задоволенні позову відмовити.» В решті рішення залишено без змін. (а.с. 14зв.-15)

Згідно розрахунку заборгованості 3% річних ст. 625 ЦК України на суму заборгованості згідно рішення суду в ОСОБА_1 за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року заборгованість становить 10 178,91 дол.США. (а.с. 17)

Вищевказана заборгованість на момент розгляду даної справи не погашена відповідачкою.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Згідно ст. 524 ЦК України зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з положеннями ст.ст. 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Разом з тим, звертаючись із позовною заявою АТ «Сенс Банк» обґрунтував заявлені вимоги також відповідно до ст. 625, а саме, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв`язку з тим, що зобов`язання за займом не виконувались відповідачкою належним чином, позивач відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України має право на отримання трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок та правила використання іноземної валюти на території України на сьогодні встановлені Декретом від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі Декрет № 15-93), Правилами використання готівкової іноземної валюти на території України (затверджено постановою Правління Національного банку України (далі НБУ) від 30 травня 2007 року № 200; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2007 року за № 656/13923), Положенням про порядок здійснення операцій з чеками в іноземній валюті на території України (затверджено постановою Правління НБУ від 29 грудня 2000 року № 520; зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 лютого 2001 року за № 152/5343) та іншими документами.

Разом з тим, незалежно від фіксації еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Як відзначає ВСУ (аналіз практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві), зважаючи на зміст зазначеної статті та беручи до уваги практику Європейського суду з прав людини, суди у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті повинні зазначити в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню у цій іноземній валюті з вказівкою на конвертацію цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд неодноразово тлумачив сферу застосування цієї статті, а саме: що охоплює собою поняття «грошове зобов`язання», зокрема у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.04.2018 № 758/1303/15-ц та Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19). Крім того у Постанові Великої Палати від 04.02.2020 № 912/1120/16 Верховний Суд знову висловив правовий висновок про те, що проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання, тобто застосування вимог ст. 625 ЦК України виступає у даному випадку як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання».

Окрім цього Верховний Суд зауважив, що стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання. Тобто, дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

У постанові від 4 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від правового висновку, викладеного Верховним Судом України 23 вересня 2015 року в постанові у справі № 6-1206цс15. Зазначеною постановою усталену судову практику в цивільних справах цієї категорії фактично було змінено та розтлумачено положення Цивільного кодексу України таким чином, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору. Також не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій і процентів, передбачених умовами договору та ЦК України.

При обрахунку 3% річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи у судовому рішенні.

3% річних розраховуються з урахуванням простроченої суми, визначеної у відповідній валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році).

Дана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16 січня 2019 року справа № 373/2054/16-ц.

У даному випадку сума заборгованості, з якої вираховується 3 % річних визначену рішення суду у розмірі 72 602,92 дол.США

Позивач, просивши стягнути заборгованість відповідно до ст. 625 ЦК України, зауважив, що кредитні кошти відповідачкою бралися саме у іноземній валюті- 42 000,00 доларів США, а тому згідно вищевказаних висновків ВСУ, суд вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості з відповідачки, визначеної ст. 625 ЦК України, у розмірі 10 178,91 дол.США.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 5 121,53 грн.

Враховуючи обґрунтування позовної заяви та підстави вимог суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 509, 524-526, 530, 536, 610-612, 625, 626, 629, 638, 639, 1048, 1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 43, 64, 76-81, 89, 95, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) заборгованість за кредитним договором № 2008/13-1-08/455 від 18.09.2008 року у розмірі 10 178 (десять тисяч сто сімдесят всім) доларів США 91 центів, що складається з:

- суми заборгованості за ставкою 3% річних на кредитну заборгованість за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року 10 178,91 дол.США.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» (, 03150, м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100) судовий збір у розмірі 5 121 (п`ять тисяч сто двадцять одна) гривня 53 копійки.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання)без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення суду складено 18.04.2025 року.

Суддя: Домусчі Л.В.