14.04.2025 Єдиний унікальний номер 205/4126/25
Єдиний унікальний номер 205/4126/25
Провадження № 2/205/2884/25
УХВАЛА

14 квітня 2025 року м. Дніпро

Суддя Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Приходченко О.С., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

18 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся електронною поштою до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача держави РФ в особі Міністерства юстиції РФ про стягнення моральної шкоди.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2025 року позов було залишено без руху, а позивачеві запропоновано усунути недоліки з додержанням вимог ч. 4 ст. 177 ЦПК України протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позову без руху.

На підставі ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Позивачем електронною поштою було направлено до суду заяву про усунення недоліків, яка надійшла до суду 07 квітня 2025 року, проте останні усунуті не були.

Разом з тим, вимоги ухвали судді від 24 березня 2025 року, якою ОСОБА_1 було запропоновано сплатити судовий збір, відповідно до розміру, встановленого абз. 3 п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір», виконані не були.

Всупереч зазначеним вимогам, представником позивача в заяві про усунення недоліків було зазначено посилання на п. 22 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», яким передбачено звільнення від сплати судового збору, та якому судом було надано оцінку.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до п. 22 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, позивачі у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Відповідно до «Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22 грудня 2022 року № 309 місто Дніпро, де зареєстрований і проживає ОСОБА_1 з 13 серпня 1995 року, не є тимчасово окупованою територією. Так само позивачем не наводяться обставини щодо спричинення моральної шкоди через поранення, перебування у полоні тощо, тобто в даному випадку посилання на п. 22 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», як на підставу звільнення позивача від сплати судового збору, є безпідставними.

Додержання процесуальної форми, змісту та порядку подання позовної заяви є однією з обов`язкових вимог законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Тому, посилання представника позивача на зазначену Конвенцію в частині доступу особи до правосуддя, як на підставу для безумовного відкриття провадження по справі, є недоречним.

Таким чином, ОСОБА_1 не було виконано вимоги, зазначені в ухвалі судді від 24 березня 2025 року.

З урахуванням зазначених обставин, вважаю за необхідне матеріали позову вважати неподаними і повернути позивачеві. Після усунення недоліків позивач не позбавлений права звернутися до суду з цією позовною заявою повторно.

На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про стягнення моральної шкоди вважати неподаною та повернути позивачеві.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Суддя: