Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

Справа №377/1143/24

Провадження №2/377/103/25

18 квітня 2025 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Присяжного В.В., за відсутності учасників справи, розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

12 грудня 2024 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» в системі «Електронний суд» звернулось до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , відповідно до якого просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №1680108 від 17.01.2020 у розмірі 17 815,23 грн; судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн.

В обґрунтування позову позивач послався на те, що 17.01.2020 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено електронний договір про споживчий кредит № 1680108, відповідно до умов якого він отримав 12 000,00 гривень. Підписання вказаного договору здійснювалося електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який було надіслано на номер мобільного телефону, вказаний ним при укладенні договору. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання. 01.04.2020 згідно з умовами договору факторингу №01/04 ТОВ «Мілоан» відступлено право вимоги за кредитним договором №1680108 від 17.01.2020 на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», відповідно ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги до відповідача. 13.12.2021 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладеного договір факторингу № 1/4, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Пінг-Понг» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 1680108 від 17.01.2020. Згідно з Додатком № 1 до договору факторингу сума боргу ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 1680108 від 17.01.2020 становить 17 815,23 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту 7 125,30 грн, заборгованість за відсотками 10 689,93 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з урахуванням положень статей 204, 512, 514, 516, 526, 1049, 1054, 1082 ЦК України (а. с. 3-9).

Ухвалою судді від 31 грудня 2024 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28 січня 2025 року (а. с.74-75).

Ухвалою суду від 28 січня 2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів в АТ «Державний експортно-імпортний банк України» та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 13 лютого 2025 року на підставі пункту 4 частини п`ятої статті198 ЦПК України (а. с. 92-93).

Ухвалою суду від 13 лютого 2025 року зобов`язано АТ «Державний експортно-імпортний банк України» виконати вимоги ухвали суду від 28 січня 2025 року, оголошено перерву в підготовчому засіданні до 03 березня 2025 року на підставі пункту 3 частини п`ятої статті198 ЦПК України (а. с. 104-105).

Ухвалою суду від 03 березня 2025 року приєднано до матеріалів справи інформацію щодо наявності в ОСОБА_1 відкритого рахунку в АТ «Укрексімбанк» станом на 17.01.2020, виписку по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період з 17.01.2020 по 17.02.2020 в електронному вигляді на магнітному носії (диску), яка надійшла на виконання вимог ухвали суду від 28 січня 2025 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 17 березня 2025 року (а.с.122-123).

Ухвалою суду від 17 березня 2025 року приєднано до матеріалів справи інформацію щодо наявності в ОСОБА_1 відкритого рахунку в АТ «Укрексімбанк» станом на 17.01.2020, виписку по картковому рахунку № НОМЕР_1 за період з 17.01.2020 по 17.02.2020 в електронному вигляді на диску, які надійшли на виконання вимог ухвали суду від 13 лютого 2025 року, судове засідання відкладено на 09 квітня 2025 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України ( а.с. 135-136).

Позивач свого представника у призначене судове засідання не направив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином через електронний кабінет, що підтверджується довідками про доставку судової повістки та копії ухвали суду від 17 березня 2025 року до електронного кабінету позивача та його представника ОСОБА_2 ( а.с.138-141); у поданій до суду заяві представник позивача ОСОБА_2 просив проводити судові засідання за відсутності представника позивача, задовольнити позовні вимоги, щодо заочного розгляду справи не заперечував ( а.с. 79).

Відповідач ОСОБА_1 повторно в судове засідання не прибув, про дату, час і місце якого повідомлявся в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. Рекомендований лист з повідомленням про вручення, яким відповідачу направлялась судова повістка та копія ухвали суду від 17 березня 2025 року за зареєстрованим місцем проживання, повернутий до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» ( а.с. 143). У такому випадку відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України ОСОБА_1 вважається належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання. Відзив на позов відповідач не подав, причини неявки не повідомив.

За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, згідно з ухвалою суду від 09 квітня 2025 року, суд ухвалив заочне рішення у справі.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11, та частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з таких підстав.

Судом встановлено, що 17 січня 2020 року ОСОБА_1 на сайті miloan.ua створив та заповнила анкету-заяву на кредит № 1680108, в якій зазначив свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, ідентифікаційний номер, рік народження, номер мобільного телефону, паспортні дані, адресу зареєстрованого місця проживання та фактичного місця проживання, освіту, місце роботи та щомісячні доходи.

З анкети-заяви на кредит № 1680108 від 17.01.2020 вбачається, що відповідачу ОСОБА_1 погоджені наступні умови кредитування по вказаній заяві: сума кредиту 12 000,00 грн; строк кредиту 30 днів; ставка процентів 0,01 % за кожен день користування, всього 36,00 грн; сума до повернення 12 036,00 грн (а. с. 67).

Анкета-заява на кредит № 1680108 від 15.01.2020 також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви, зокрема про такі дії: заповнення заяви, автоматичну перевірку, додавання картки, перевірку у базі кредитних історій, скоринг, перевірку у базі кредитних історій, верифікацію за телефоном, обробку, підписання договору.

Отже, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті ТОВ «Мілоан» подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним у заяві номер телефону одноразовий ідентифікатор, який відповідач використав для підтвердження підписання договору.

17 січня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено електронний кредитний договір № 1680108, паперова копія якого додана до позовної заяви, шляхом підписання сторонами електронними підписами (далі кредитний договір № 1680108) (а. с. 19-21).

Відповідно до пункту 1.1. кредитного договору № 1680108 позикодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3. договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі кредит), а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п. 1.4. договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

В пункті 1.2. кредитного договору №1680108 зазначено, що сума кредиту становить 12 000,00 грн у валюті: українські гривні.

З пунктів 1.3.-1.4. кредитного договору № 1680108 вбачається, що кредит надається строком на 30 днів з 17.01.2020. Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 16.02.2020.

Пунктами 1.5.-1.6. кредитного договору №1680108 передбачено, що сукупна вартість кредиту складає 36,00 грн в грошовому виразі та 4 відсотків річних у процентному значенні, і включає в себе складові, визначені у п. п. 1.5.1-1.5.2 договору. Сукупна вартість кредиту розрахована, виходячи з припущення, що кредитний договір залишиться чинним протягом погодженого строку та що позикодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі. Комісія за надання кредиту: 00,00 грн, яка нараховується за ставкою 00.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 36,00 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів визначені п. 2.2.3 цього договору.

Відповідно до пункту 2.1. кредитного договору №1680108 кредитні кошти надаються позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї мети в особистому кабінеті на сайті miloan.ua.

Згідно з пунктом 2.2.1. кредитного договору № 1680108 позичальник сплачує позикодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1.-1.5.2, 1.6. договору відповідно.

Пунктом 2.2.2. кредитного договору № 1680108 передбачено, що нарахування позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату фактичного повернення кредиту (включно) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування.

З пункту 2.2.3. кредитного договору № 1680108 вбачається, що проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6. цього договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п. 1.4, якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом, окрім випадків, коли визначена в п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 договору (за умовами акцій, програм лояльності, тощо). Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то у випадку невиконання позичальником умов цього договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати всіх платежів, проценти за користування кредитом з дня наступного за днем визначеним п. 1.4, продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6. договору протягом 60 днів, після чого нарахування процентів може бути зупинене або припинено товариством в односторонньому порядку. При цьому сторони погодили, що після зупинення товариством в односторонньому порядку нарахування процентів товариство вправі в будь-який момент без погодження з позичальником відновити нарахування таких процентів до моменту повного виконання позичальником зобов`язань за договором або до моменту припинення нарахування процентів за рішенням товариства.

Відповідно до п.2.3.1. кредитного договору №1680108 позичальник за наявності відповідної пропозиції позикодавця має право на продовження строку користування/ повернення кредиту на таких самих умовах на певну кількість днів, доступну у пропозиції, відповідно до розділу 6 Правил. Для продовження строку користування /повернення кредитом позичальник має певну частину заборгованості по кредиту. Можливі строки продовження та максимальні ставки комісії за продовження кредиту наведені у таблиці нижче: строк продовження 3 дні; розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту 5 %; строк продовження 7 днів; розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту 10 %; строк продовження 15 днів; розмір комісії, відсоток від поточного залишку кредиту 20 %.

Згідно з пунктом 2.3.2 кредитного договору №1680108 волевиявлення позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту та укладення угоди про це, згідно п.6.14. Правил, підтверджується здійсненням ним відповідного платежу у спосіб, визначений п. 2.5 договору.

В пункті 2.4.1. кредитного договору № 1680108 визначено, що позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4. Договору.

Пунктом 3.2.6. кредитного договору № 1680108 передбачено, що позикодавець має право, крім інших передбачених законодавством та цим договором прав, відступати, передавати та будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. У випадку, якщо після відступлення прав вимоги за цим договором позикодавець отримає від позичальника платіж (кошти) для погашення існуючої заборгованості за цим договором, такий платіж (кошти) відповідно до частини другої статті 516 Цивільного кодексу України позичальнику не повертаються і зараховуються в рахунок виконання зобов`язань позичальника за цим договором.

Відповідно до пункту 3.3.2. кредитного договору №1680108 позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, передбачені цим договором, у порядку, строки та терміни, передбачені п. п. 1.1.-1.6. та п. 2.4. цього договору.

Пунктом 4.1. кредитного договору № 1680108 передбачено, що у разі прострочення позичальником зобов`язань повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього договору, позичальник, починаючи з дня, наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в п. 1.4 цього договору, з урахуванням угод про продовженням строку користування/повернення кредиту та оновлених графіків розрахунків, що складаються у зв`язку з укладенням цих угод, зобов`язаний сплатити на користь товариства пеню у розмірі 2.00 відсотків від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення, але у будь-якому випадку не більше 50 відсотків від загальної суми кредиту, одержаного позичальником за цим договором. Вказана пеня розраховується по дату повного погашення простроченої заборгованості, включаючи день такого погашення або до досягнення максимально можливого розміру, визначеного цим пунктом.

Як вбачається з Графіку розрахунків, що є Додатком № 1 до кредитного договору №1680108 від 17.01.2020, дата платежу по кредиту 16.02.2020; загальна вартість кредиту 12 036,00 грн, яка складається з: суми кредиту - 12 000,00 грн; комісії за надання кредиту 00,00 грн; процентів 36,00 грн (зв. ст. а. с. 21).

З платіжного доручення № 13957751 від 17.01.2020 видно, що 17.01.2020 ТОВ «Мілоан» перерахувало 12 000,00 грн на картку № 516783хххххх406 за призначенням платежу: кредитні кошти від ТОВ «Мілоан» згідно з договором 1680108 (а. с. 43).

З розрахунку заборгованості ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №1680108 від 17.01.2020, що долучений до матеріалів справи, вбачається, що заборгованість за кредитним договором №1680108 від 17.01.2020 станом на 19.05.2020 становить 17 815,23 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7 125,3 грн, заборгованості за процентами, нарахованими за період з 18.01.2020 по 19.05.2020, у розмірі 10 689,93 грн (а. с. 12-14).

У пункті 1 частини першої статті 512 та статті 514 ЦК України зазначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

01 квітня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Довіра та Гарантія» (фактор) укладено договір факторингу №01/04, копія якого долучена до матеріалів справи (а. с. 22-34).

Відповідно до пункту 2.1. договору факторингу №01/04 від 01.04.2020 згідно з умовами цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором.

Згідно з пунктом 2.2. договору факторингу №01/04 від 01.04.2020 сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимог, кожен наступний Реєстр прав вимог є самостійним Додатком, та не замінює попередній.

Відповідно до пункту 2.3. договору факторингу №01/04 від 01.04.2020 розмір оплати послуг фактора за надання фінансування клієнту за цим договором становить 1000,00 (одна тисяча) гривень 00 копійок, без ПДВ, що сплачуються клієнтом в день підписання Акту погодження остаточної ціни на банківський рахунок фактора, зазначений у відповідному пункті цього Договору.

За змістом пункту 4.1. договору факторингу №01/04 від 01.04.2020 право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання цього договору.

Фактор має право розпоряджатися правом вимоги на свій власний розсуд, в тому числі відступати право вимоги на користь третіх осіб ( пункт 5.3.4. договору факторингу №01/04 від 01.04.2020).

Відповідно до пункту 8.1. договору факторингу №01/04 від 01.04.2020 цей договір набирає чинності та всі права і обов`язки сторін за цим договором набирають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення печатками (за наявності її у сторони).

Строк дії цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1. цього договору, та закінчується 31.12.2020, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором ( пункт 8.2. договору факторингу №01/04 від 01.04.2020).

Як вбачається із платіжних інструкцій: № 4 від 05.05.2020, № 4 від 02.07.2020, № 4 від 05.10.2020, № 5 від 02.07.2020, № 5 від 05.10.2020, № 7 від 05.08.2020, №7 від 09.10.2020, №8 від 05.08.2020, №9 від 23.10.2020, №11 від 05.11.2020, №14 від 04.12.2020, №758 від 13.11.2020, фактором сплачено на рахунок клієнта фінансування за отримані платежі згідно з договором факторингу №01/04 від 01.04.2020 (а. с. 46-53, 55 45-48).

Відповідно до Витягу з Додатку до договору факторингу №01/04 від 01.04.2020 відступлене право вимоги новому кредиту до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 1680108 від 17.01.2020 на суму заборгованості 17 815,23 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 7 125,3 грн, заборгованості за відсотками 10 689,93 грн ( а.с.11).

Таким чином, договір факторингу №01/04 від 01.04.2020 набув чинності, за яким згідно з Витягом з Додатку до договору факторингу №01/04 від 01.04.2020, право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 1680108 від 17.01.2020 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

13 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» ( клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» ( фактор) укладено договір факторингу №1/4 ( а.с. 35-39).

Згідно з пунктом 1.1. договору факторингу № 1/4 в порядку та на умовах, визначених цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт зобов`язується відступити факторові свої права грошової вимоги до боржників, зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги.

Пунктом 1.3. договору факторингу № 1/4 передбачено, що права грошової вимоги вважаються відступленими фактору в день підписання відповідного реєстру. Додаткового оформлення відступлення прав вимоги не вимагається. Після переходу прав вимоги до фактора останній стає кредитором по відношенню до боржника та набуває відповідні права вимоги. Таке відступлення не потребує вчинення будь-яких додаткових дій з боку фактора або клієнта, або підписання будь-яких документів.

Як вбачається із пункту 3.1 договору факторингу № 1/4, загальна сума прав грошової вимоги, що відступаються відповідно до умов даного договору, визначається у відповідному реєстрі.

За змістом пункту 3.2. договору факторингу № 1/4 фактор зобов`язаний передати в розпорядження клієнту грошові кошти (сума фінансування) в розмірі 1 000 гривень 00 копійок та 50% від всіх надходжень, що будуть отримані фактором в процесі реалізації своїх прав як кредитора відносно прав вимог, що є предметом цього договору, шляхом перерахування на рахунок клієнта.

Грошові кошти (сума фінансування) сплачується фактором клієнту в наступному порядку: першочергове 1000 гривень 00 копійок фактор сплачує клієнту протягом 6 місяців з моменту підписання цього договору (підпункт 3.2.1); щомісячно, в строк до 5-го числа місяця, що слідує за звітним, фактор здійснює перерахунок на користь клієнта в розмірі 50% суми коштів, отриманих за звітний місяць, що визначається на підставі Звіту про отримані платежі, форма якого визначена Додатком № 2 (пункт 3.2.3).

Відповідно до пункту 8.1 договору факторингу № 1/15 цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором.

Листом директора ТОВ «Він Фінанс» від 13.11.2024 підтверджено, що ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» виконало повний розрахунок згідно з договором факторингу № 1/4 від 13.12.2021 ( а.с. 56), укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» ( а.с.56).

Відповідно до Витягу з Додатку до договору факторингу № 1/4 від 13.12.2021 відступлене право вимоги новому кредиту до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 1680108 від 17.01.2020 на суму заборгованості 17 815,23 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 7 125,3 грн, заборгованості за відсотками 10 689,93 грн ( а.с.69).

Таким чином, вказаний договір набув чинності, за яким згідно з Витягом з Додатку до договору факторингу №1/4 від 13.12.2021, право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 1680108 від 17.01.2020 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Пінг-Понг».

Питання дійсності договору факторингу №01/04 від 01.04.2020, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», договору факторингу № №1/4 від 13.12.2021, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія « Пінг-Понг», в установленому законом порядку не оспорено.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої цієї статті).

Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом частини першої статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

З позовної заяви та доданих до неї документів вбачається, що кредитний договір № 1680108 від 17.01.2020 укладено в електронній формі.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» № 675-VIII від 03 вересня 2015 року (далі - Закон № 675-VIII), який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У пункті 5 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII визначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За приписами частини сьомої статті 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону № 675-VIII).

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них (частина п`ята статті 11 Закону України № 675-VIII).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилами частини восьмої статті 11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Статтею 12 Закону № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону № 675-VIII передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини першої статті 3 Закону № 675-VIII).

На підтвердження своїх вимог позивачем надано: паперову копію електронного кредитного договору №1680108 від 17.01.2020, що містить інформацію про його підписання відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом.

Платіжним дорученням № 13957751 від 17.01.2020 підтверджено перерахування 17.01.2020 ТОВ «Мілоан» на картку ОСОБА_1 № НОМЕР_2 грошових коштів в сумі 12 000,00 грн згідно з договором № 1680108 ( а.с.43).

Акціонерне товариство «Державний експортно-імпортний банк» інформацією №БТ/0025800/524-25 від 06.02.2025, яка надійшла до суду на виконання вимог ухвали суду від 28 січня 2025 року та № БТ/0025800/832-25 від 24.02.2025, яка надійшла на виконання вимог ухвали суду від 13 лютого 2025 року, підтвердило, що станом на 17.01.2020 на ім`я ОСОБА_1 в банку відкрито картковий рахунок № НОМЕР_3 , до якого 16.07.2014 емітовано банківську картку № НОМЕР_1 ( а.с. 115,130).

Зарахування на вказаний рахунок відповідача кредитних коштів в сумі 12 000,00 грн підтверджується випискою про рух коштів по рахунку за період 17.01.2020 по 17.02.2020 в електронному вигляді на DVD-R дисках №22 та №2874, яка надана Акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк» на виконання вимог ухвал суду від 28 січня 2025 року та 13 лютого 2025 року ( а.с. 116, 131).

Зазначені обставини свідчать про належне укладення кредитного договору №1680108 від 17.01.2020.

Аналогічна правова позиція сформована у постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2020 року в справі № 561/77/19, скасовуючи судові рішення про відмову у позові і ухвалюючи нове про стягнення боргу за кредитним договором, Верховний Суд зазначив, що матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що між сторонами був укладений кредитний договір в електронній формі, умови якого позивачем були виконані, однак відповідач у передбачений договором строк кредит не повернув.

Такі ж висновки щодо правомірності укладання сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, в тому числі Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі № 234/7159/20.

Зі змісту кредитного договору № 1680108 від 17.01.2020 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Крім того, з п. 5.1 кредитного договору вбачається, що позичальник підтверджує, що до підписання договору ознайомився з усіма умовами (у тому числі викладеними у п. 6.3) та Правилами надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua та є невід`ємною частиною цього договору. До укладення цього договору він отримав від Товариства інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», та в Законі Україні «Про захист прав споживачів». Відповідно до пункту 6.5 вказаного кредитного договору цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі. Позичальник ОСОБА_1 погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису, що відповідає його внутрішній волі.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною першою статті 626 цього Кодексу договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 526 цього Кодексу передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною першою статті 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною першою статті 611 цього Кодексу передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 1680108 від 17.01.2020, що долучений до матеріалів справи, вбачається, що заборгованість станом на 19.05.2020 становить 17 815,23 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7 125,3 грн, заборгованості за процентами, нарахованими за період з 18.01.2020 по 19.05.2020, у розмірі 10 689,93 грн (а. с. 12-14).

Як зазначено у вказаному розрахунку заборгованості ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №1680108 від 17.01.2020, 16.02.2020 відповідач ОСОБА_1 сплатив комісію за пролонгацію в розмірі 1 200,00 грн, тіло кредиту 1 200,00 грн, проценти по кредиту 36,00 грн, у зв`язку з чим відповідно до пункту 2.3.1. кредитного договору № 1680108 від 17.01.2020 відбулась пролонгація строку кредитування на 7 днів, тобто до 23.02.2020 включно. 23.02.2020 відповідач ОСОБА_1 сплатив комісію за пролонгацію кредиту 1 080,00 грн, тіло кредиту 1 080,00 грн, проценти по кредиту 7,56 грн, у зв`язку із чим відповідно до пункту 2.3.1. кредитного договору № 1680108 від 17.01.2020 відбулась пролонгація строку кредитування на 7 днів, тобто до 01.03.2020 включно. 01.03.2020 відповідач ОСОБА_1 сплатив комісію за пролонгацію в розмірі 486,00 грн, тіло кредиту 486,00 грн, проценти по кредиту 6,79 грн, у зв`язку із чим відповідно до пункту 2.3.1. кредитного договору № 1680108 від 17.01.2020 відбулась пролонгація строку кредитування на 3 днів, тобто до 04.03.2020 включно. 04.03.2020 відповідач ОСОБА_1 сплатив комісію за пролонгацію в розмірі 461,70 грн, тіло кредиту 461,70 грн, проценти по кредиту 2,76 грн, у зв`язку із чим відповідно до пункту 2.3.1. кредитного договору № 1680108 від 17.01.2020 відбулась пролонгація строку кредитування на 3 дні, тобто до 07.03.2020 включно. 07.03.2020 відповідач ОСОБА_1 сплатив комісію за пролонгацію 877,23 грн, тіло кредиту 877,23 грн, проценти по кредиту 2,64 грн, у зв`язку із чим відповідно до пункту 2.3.1. кредитного договору № 1680108 від 17.01.2020 відбулась пролонгація строку кредитування на 7 днів, тобто до 14.03.2020 включно. 14.03.2020 відповідач ОСОБА_1 сплатив комісію за пролонгацію 394,75 грн, тіло кредиту 394,75 грн, проценти по кредиту 5,53 грн, у зв`язку із чим відповідно до пункту 2.3.1. кредитного договору № 1680108 від 17.01.2020 відбулась пролонгація строку кредитування на 3 дні, тобто до 17.03.2020 включно. 17.03.2020 відповідач ОСОБА_1 сплатив комісію за пролонгацію 375,02 грн, тіло кредиту 375,02 грн, проценти по кредиту 2,25 грн, у зв`язку із чим відповідно до пункту 2.3.1. кредитного договору № 1680108 від 17.01.2020 відбулась пролонгація на 3 дні, тобто до 20.03.2020 включно. У період з 21.03.2021 по 19.05.2020 проценти нараховувались за стандартною (базовою) ставкою у розмірі 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом відповідно до пункту 1.6 кредитного договору.

Оскільки за наданим розрахунком заборгованості ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №1680108 від 17.01.2020 16.02.2020 відповідач ОСОБА_1 сплатив заборгованість за тілом кредиту на суму 4 874,70 грн ( 16.02.2020-1 200,00 грн +23.02.2020 -1 080,00 грн +01.03.2020 486,00 грн +04.03.2020 461,70 грн+ 07.03.2020 877,23 грн+14.03.2020 -394,75 грн, 17.03.2020 375,02 грн ), то заборгованість за тілом кредиту складає 7 125,30 грн ( 12 000,00 грн 4 874,70 грн), яка відповідає заявленому позивачем розміру заборгованості за тілом кредиту. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 кредитодавцю заборгованості за тілом кредиту в сумі 7 125,30 грн, тому заборгованість за тілом кредиту у вказаному розмірі підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за процентами, суд виходить з такого.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно.

Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Зі змісту укладеного кредитного договору № 1680108 від 17.01.2020 вбачається, що кредит відповідачу надавався на 30 днів з 17 січня 2020 року. Відповідно до пункту 2.3.1. кредитного договору № 1680108 від 17.01.2020 відбулась пролонгація строку кредитування:

16.02.2020 на 7 днів, тобто до 23.02.2020 включно; 23.02.2020 на 7 днів, тобто до 01.03.2020 включно; 01.03.2020 на 3 днів, тобто до 04.03.2020 включно; 04.03.2020 на 3 дні, тобто до 07.03.2020 включно; 07.03.2020 на 7 днів, тобто до 14.03.2020 включно; 14.03.2020 на 3 дні, тобто до 17.03.2020 включно; 17.03.2020 на 3 дні, тобто до 20.03.2020 включно.

Таким чином, строк кредитування за кредитним договором № 1680108 від 17.01.2020, з урахуванням пролонгацій відповідно до пункту 2.3.1. кредитного договору, закінчився 20.03.2020. Доказів того, що строк кредитування між сторонами кредитного договору №1680108 від 17.01.2020 продовжувався після 20.03.2020 в порядку, передбаченому вказаним договором, позивач суду не надав.

З умов кредитного договору, зокрема, пунктів 1.6., 2.2.3 договору, не вбачається, що сторони домовились про нарахування процентів за неправомірне користування кредитом після закінчення строку кредитування і що така умова відповідає диспозиції норми, викладеній у частині другій статті 625 ЦК України, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання за цією угодою.

Нарахування процентів за користування кредитом (кредитними коштами) за період з 21.03.2020 по 19.05.2020, про стягнення яких просить позивач, здійснювалось за стандартною (базовою) ставкою у розмірі 2,50 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом відповідності до пункту 1.6. кредитного договору, і є відмінним від порядку та періоду нарахування платежів, що здійснюються за порушення зобов`язання за кредитним договором, зокрема відповідно до статті 625 ЦК України, як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

В охоронних/спірних правовідносинах права та інтереси кредитора мали б бути забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Проте, позивач вимог про стягнення з відповідача процентів за межами строку кредитування на підставі положень статті 625 ЦК України не заявляв.

Розмір процентів відповідно до умов кредитного договору в межах строку кредитування, нарахованих відповідно до пункту 1.5.2 договору, становить 65,66 грн, відповідач ОСОБА_1 сплатив проценти по кредиту: 16.02.2020- 36,00 грн, 23.02.2020-7,56 грн, 01.03.2020-6,79 грн, 04.03.2020-2,76 грн, 07.03.2020-2,64 грн, 14.03.2020- 5,53 грн, 17.03.2020-2,25 грн, всього на загальну суму 63,53 грн.

Отже, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за процентами в межах строку кредитування, розмір яких погоджено сторонам у кредитному договорі №1680108 від 17.01.2020, з урахуванням пролонгацій відповідно до пункту 2.3.1. договору, за період з 18.01.2020 по 20.03.2020 в сумі 2,13 грн ( 65,66 грн 63,53 грн).

В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення процентів, нарахованих за межами строку кредитування, в сумі 10 687,80 грн задоволенню не підлягають.

Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору №1680108 від 17.01.2020, договорів факторингу №01/04 від 01.04.2020, №1/ 4 від 13.12.2021, враховуючи, що позивач надав достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного договору та їх неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 , суд вважає правильним задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1680108 від 17.01.2020 в сумі 7 127,43 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 7 125,30 грн; заборгованості за процентами, нарахованими в межах строку кредитування, з урахуванням пролонгації, за період з 18.01.2020 по 20.03.2020, в сумі 2,13 грн.

В іншій частині позовні вимоги щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитом за кредитним договором № 1680108 від 17.01.2020 в розмірі 10 687,80, які нараховані поза межами строку кредитування, з наведених вище підстав задоволенню не підлягають.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною другою цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За правилом частини третьої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як зазначено у пункті 3 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною третьою статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Судом встановлено, що адвокат Білецький Б.М. надавав позивачу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» професійну правничу допомогу на підставі договору про надання правової допомоги № 43657029 від 07 серпня 2024 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» та адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем (а. с. 16-18).

Як вбачається з пункту 1.1. договору про надання правової допомоги № 43657029, клієнт доручає, а адвокат приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу (правничу допомогу) в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Деталі предмету договору встановлюються додатковими угодами.

Пунктом 4.1 договору про надання правової допомоги № 43657029 передбачено, що загальна вартість послуг складається з вартості наданих юридичних послуг (поточне супроводження), згідно тарифної сітки, вказаної у п. 4.8. даного договору, а також гонорар, який зазначений у п. 4.9. даного договору.

За змістом пункту 4.3. договору про надання правової допомоги № 43657029 при розрахунку вартості юридичної допомоги, вказаної в п. 4.1. даного договору, враховується час, витрачений адвокатом.

Як зазначено у пункті 4.4. договору про надання правової допомоги № 43657029, за результатами надання юридичної допомоги складається Акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В Акті вказується обсяг наданої адвокатом юридичної допомоги і її вартість. Акт надається клієнту особисто або надсилається адвокатом факсимільним зв`язком, поштою або на електронну пошту, вказану в договорі.

Відповідно до пункту 4.5. договору про надання правової допомоги № 43657029 Акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 календарних днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав адвокату письмові аргументовані заперечення на Акт.

За змістом пункту 4.6. договору про надання правової допомоги № 43657029 сума, вказана в п. 4.1. даного договору, є гонораром адвоката за надання юридичної допомоги та поверненню не підлягає.

Згідно з пунктом 4.9. договору про надання правової допомоги №43657029 у разі прийняття судом по матеріалам позовної заяви позитивного рішення, клієнт зобов`язується сплатити гонорар на користь адвоката у розмірі 6 000,00 грн. Оплата здійснюється в гривневому еквіваленті, відповідно до місцевого курсу на дату укладення цього договору та у порядку, передбаченому Розділом 4 цього договору.

11 листопада 2024 року між адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» було укладено Додаткову угоду № 1680108 до договору про надання правової допомоги № 43657029 від 07 серпня 2024 року (а. с. 40).

Як зазначено у пункті 1 вказаної Додаткової угоди: Розширити розділ «1.Предмет договору» та доповнити новим пунктом такого змісту: «1.2. Адвокат зобов`язується здійснити представництво та захист інтересів клієнта у справі щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 . Адвокат зобов`язується надати інші види професійної правничої допомоги, пов`язані з розглядом даної справи в будь-якому суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій з повноваженнями представляти інтереси клієнта в будь-якому суді першої, апеляційної та касаційної інстанцій згідно підсудності та судоустрою, встановлених процесуальними законами та Законом України «Про судоустрій і статус суддів» під час здійснення судочинства та може вчиняти від імені клієнта усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти позивач, відповідач, третя особа, стягувач, суб`єкту оскарження в процесі, для чого адвокату надається право підписувати та подавати від імені клієнта позовні заяви, змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, брати участь у судових засіданнях, отримувати копії судових рішень, розписуватись та вчиняти інші процесуальні дії. Повноваження адвоката в суді не обмежені цим договором». 2.Доповнити розділ «4. Порядок здійснення розрахунків» договору новим пунктом такого змісту: «4.9. За здійснення представництва та захист інтересів клієнта в суді у справі про стягнення кредитної заборгованості та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги, пов`язаних з розглядом даної справи, відповідно до умов цього договору, клієнт виплачує адвокату гонорар, у порядку та строки за погодженням сторін. Виплата гонорару здійснюється на умовах попередньої оплати (авансування) та/або, що підтверджується підписаним сторонами відповідним Актом про надання професійної правничої допомоги, складеним та підписаним сторонами на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом».

З Акту про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), підписаного 11 листопада 2024 року між адвокатом Білецьким Богданом Михайловичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», вбачається, що сторони за договором про надання правової (правничої допомоги) № 43657029 від 07 серпня 2024 року, Додаткових угод, на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ФК «Пінг-Понг» про стягнення кредитної заборгованості, підтверджують, що адвокат надав, а клієнт прийняв правничу (правову) допомогу загальною вартістю 6 000,00 грн, зокрема: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «Пінг-Понг» - 2 250,00 грн (1,5 години х 1500,00 грн за годину); складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи- 3000 грн (3 години х 1000,00 грн за годину); формування додатків до позовної заяви (письмові докази) 750,00 грн (1 година х 750,00 грн за годину) (а. с. 15, 66).

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01) , пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Враховуючи час, затрачений адвокатом Білецьким Б.М. на правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ФК «Пінг-Понг», складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, формування додатків до позовної заяви, суд вважає, що розмір витрат, пов`язаних з професійною правничою допомогою, в сумі 6 000,00 грн є обґрунтованим та підтвердженим належними доказами у цій справі. Клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу відповідачем суду не надано.

Проте, враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з положень статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи із такого розрахунку: 7 127,43 грн х 100 %: 17 815,23 грн = 40 % (відсоток розміру задоволеного позову); 6 000,00 грн х 40 % :100 % = 2 400,00 грн (сума витрат на професійну правничу допомогу, пропорційна відсотку задоволеного позову).

За правилами частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Виходячи з того, що позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з такого розрахунку 2 422,40 грн х 40 % (відсоток розміру задоволеного позову):100% = 968,96 грн (сума судових витрат, пропорційна відсотку задоволеного позову).

На підставі викладеного, керуючись статями 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» заборгованість за кредитним договором № 1680108 від 17 січня 2020 року в сумі 7 127 гривень 43 копійки, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту в сумі 7 125 гривень 30 копійок, заборгованості за процентами в сумі 2 гривні 13 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» судові витрати по оплаті судового збору в сумі 968 гривень 96 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2 400 гривень.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг», , місцезнаходження: Київська область, м.Бровари, вулиця Симона Петлюри, 21/1.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Повне рішення суду складено 18 квітня 2025 року.

Суддя Н. С. Бабич