ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
16 квітня 2025 року м. Полтава
Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді - доповідача Дорош А.І.
Суддів: Лобова О.А., Триголова В.М.
при секретарі Коротун І. В.
переглянув у судовому засіданні в м. Полтава справу за заявою представника ОСОБА_1 адвоката Короля Владислава Романовича
про ухвалення додаткового рішення до постанови Полтавського апеляційного суду від 27 січня 2025 року
у справі за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури №4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, -
Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 13 грудня 2023 року позовні вимоги керівника Харківської місцевої прокуратури №4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння - задоволено.

Визнано спадщину, яка відкрилася, ІНФОРМАЦІЯ_1 , після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та складається із квартири АДРЕСА_1 , відумерлою.

Визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 28,6 кв.м, за територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради.

Витребувано квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 47,1 кв.м, житловою площею 28,6 кв.м, від добросовісного набувача ОСОБА_1 на користь територіальної громади м. Харкова в особі Харківської міської ради.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Прокуратури Харківської області сплачений при зверненні з позовом судовий збір у сумі 8 640,32 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, його в апеляційному порядку оскаржив представник ОСОБА_1 адвокат Пелішенко О.В., направивши 12.07.2024 засобами поштового зв`язку апеляційну скаргу до суду першої інстанції.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 27.01.2025 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Пелішенка Олексія Васильовича - задоволено.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13.12.2023 скасовано і ухвалено нове рішення.

У задоволенні позову керівника Харківської місцевої прокуратури №4 в інтересах держави в особі Харківської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовлено.

Стягнуто з Харківської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 12 960,50 грн сплаченого судового збору.

03.02.2025 представником ОСОБА_1 адвокатом Король В.Р. засобами поштового зв`язку направлено до Полтавського апеляційного суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат.

Заява мотивована тим, що 20.05.2024 між ОСОБА_1 та адвокатом Пелішенком О.В. було укладено договір про надання правової допомоги №03/20-05-24 від 20.05.2024. За складання апеляційної скарги ОСОБА_1 було сплачено ОСОБА_4 15 000 грн, що підтверджується актом прийому-передачі наданих послуг №1 до договору №17. Також ОСОБА_1 було укладено договір про надання юридичних послуг №06/27- 11-24 від 27.11.2024 з АБ «Король і компанія», відповідно до якого ОСОБА_1 було сплачено 8 000 грн за участь у двох судових засіданнях, які відбулися в Полтавському апеляційному суді в межах справи №643/10756/16, що підтверджується відповідним актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг). В апеляційній скарзі зазначався орієнтовний розмір витрат, які сторона відповідача очікувала понести у зв`язку з розглядом справи, і містилася вимога про стягнення судових витрат з позивача. Фактичний розмір витрат ОСОБА_1 , пов`язаних з розглядом справи №643/10756/16 становить 35 960,50 грн і складається з оплати послуг адвоката Пелішенка О.В. - 15 000 грн, АБ «Король і компанія» - 8 000 грн, судового збору - 12 960,50 грн. У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги та ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, просить стягнути з позивача на користь відповідача ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 23 000 грн та судовий збір у розмірі 12 960,50 грн.

Апеляційний суд у складі колегії суддів, вирішуючи заяву про ухвалення додаткового рішення (постанови), зазначає наступне.

Згідно ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно матеріалів справи, звертаючись до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою представник ОСОБА_1 адвокат Пелішенко О.В. просив суд стягнути з позивача на користь відповідача понесені нею судові витрати. При цьому зазначив, що розмір судових витрат, які ОСОБА_1 планує понести в ході розгляду даної апеляційної скарги, становить орієнтовно 35 000 грн, включно із судовим збором.

У судовому засіданні в апеляційному суді 27.01.2025 представником ОСОБА_1 адвокатом Король В.Р. зазначено, що орієнтовний розмір судових витрат, які понесла ОСОБА_1 у зв`язку з поданням апеляційної скарги та розглядом справи судом апеляційної інстанції, становить 35 000 грн, з яких 12 960 грн - сплата судового збору та з врахуванням норм ч.8 ст. 141 ЦПК України протягом 5 днів після розгляду справи буде подана заява про ухвалення додаткового судового рішення разом з доказами на підтвердження розміру судових витрат, понесених відповідачем ОСОБА_1 під час розгляду даної справи судом апеляційної інстанції.

Згідно матеріалів справи, Полтавським апеляційним судом розглянуто дану справу в апеляційному порядку з прийняттям відповідної постанови 27.01.2025.

Заяву про ухвалення додаткового рішення направлено засобами поштового зв`язку до Полтавського апеляційного суду 03.02.2025.

Тобто, представником ОСОБА_1 адвокатом Король В.Р. подано заяву про ухвалення додаткового рішення з урахуванням вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат з урахуванням наданих доказів, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, колегія суддів зазначає наступне.

На підтвердження понесенихвідповідачем ОСОБА_1 судових витрат на професійну правову допомогу у суді апеляційної інстанції представником ОСОБА_1 адвокатом Король В.Р. надано належним чином завірені копії: договору про надання правової допомоги №17 від 20.05.2024, акту прийому-передачі наданих послуг №1 до Договору №17 від 20.05.2024, договору про надання правової допомоги №06/27-11-24 від 27.11.2024, акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №1 до договору №06/27-11-24 від 27.11.2024(т. 3 а.с. 107-117).

Згідно умов договору про надання правової допомоги №17 від 20.05.2024 визначено, що оплата за надані послуги проводиться після складання апеляційної скарги на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13.12.2023 та передання її клієнту. Факт оплати підтверджується підписанням сторонами акту приймання - передачі наданих послуг. Вартість складання апеляційної скарги становить 15 000 грн (п. 4-6 договору).

Згідно акту прийому-передачі наданих послуг №1 до договору №17 від 20.05.2024, послуги зі складання апеляційної скарги на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13.12.2023 виконані та оплачені у розмірі 15 000 грн.

Згідно умов договору про надання правової допомоги №06/27-11-24 від 27.11.2024, за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокатському бюро гонорар у розмірі, який визначається за домовленістю сторін на підставі рахунку-фактури. Оплата послуг Адвокатського бюро здійснюється протягом трьох робочих днів від моменту отримання клієнтом рахунку-фактури Адвокатського бюро про сплату гонорару (п. 4.1 договору).

Згідно акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №1 до договору №06/27-11-24 від 27.11.2024, послуги з надання правової допомоги у вигляді участі у двох судових засіданнях суду апеляційної інстанції надані та оплачені всього у розмірі 8 000 грн.

11.02.2025 Салтівською окружною прокуратурою міста Харкова у системі «Електронний суд» сформовано заяву про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 адвоката Король В.Р. про ухвалення додаткового рішення у справі №643/10756/16-ц про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 23 000 грн (т.3 а.с. 122-125).

Зазначає, що відповідачем не доведено належним чином розумності, реальності та співмірності розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, які були заявлені. У даній справі з позовом в інтересах держави в особі Харківської міської ради звернувся керівник Харківської місцевої прокуратури №4 (нині - Салтівської окружної прокуратури) у порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру». Отже, позивачем у справі є не прокурор, а Харківська міська рада, а тому і відповідний розподіл судових витрат повинен здійснюватися з урахуванням належного позивача.

Згідно ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з п. 4, 6, 9 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Відповідно ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є:

- надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;

- складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;

- представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141, 142 ЦПК України.

Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Цивільно-процесуальне законодавство встановлює критерії, які необхідно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні від 18.02.2022 у справі «Чоліч проти Хорватії» (COLIC v. Croatia), заява №49083/18, ЄСПЛ зазначив, що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі (пункт 77).

ЄСПЛ наголошує на необхідності об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність).

Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінюючи їх необхідність. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18, від 16.11.2022 у справі №922/1964/21.

Під час визначення суми відшкодування суд має керуватись критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

- має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №911/3312/21);

- з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені у частинах третій-п`ятій, дев`ятій статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами) (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 №922/1964/21).

Подібні висновки викладено також у постановах Верховного Суду від 20.02.2024 у cправі №910/615/14 (№910/5042/22), від 26.09.2024 у cправі № 910/11903/23.

Отже, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі №686/5757/23).

Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2024 у справі №686/5757/23.

Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.

Надаючи оцінку доводам заяви про ухвалення додаткового рішення щодо понесених відповідачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу, дослідивши матеріали справи, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в суді у розмірі 23 000 грн не є співмірним із складністю справи; виконаними адвокатом роботами (наданими послугами; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

При цьому колегія суддів враховує, що позивач заперечував проти вимог відповідачем ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення та стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 23 000 грн, посилаючись на їх не співмірність (т.3 а.с. 122-125).

Оцінюючи співмірність визначеного розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, апеляційний суд, перш за все, виходить з того, що адвокатом Пелішенком О.В. складено апеляційну скаргу на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 13.12.2023, а адвокат Король В.Р. приймав участь в режимі відеоконференції в суді апеляційної інстанції 09.12.2024 (тривалість 10 хв) та 27.01.2025 (тривалість 45 хв). При цьому, заявлені витрати у вигляді підготовки апеляційної скарги та участі адвоката в судових засіданнях в суді апеляційної інстанції охоплюються (є складовою) представництва прав та інтересів відповідача в суді апеляційної інстанції.

На підставі викладеного та враховуючи принципи розумності, справедливості та пропорційності, колегія суддів вважає, що до стягнення з Харківської обласної прокуратури, як розпорядника коштів на користь відповідача ОСОБА_1 належить 5 000 грн понесених витрат (визначена з урахуванням критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, співмірності між обсягом роботи, проведеної адвокатом і заявленими витратами, здійсненими на оплату адвокатських послуг, складності справи).

Доводи заперечень Салтівської окружної прокуратури міста Харкова про те, що відповідний розподіл судових витрат повинен здійснюватися з урахуванням належного позивача Харківської міської ради, то такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки у разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (частина п`ята статті 56 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, у які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в підпунктах 6.21, 6.22 постанови від 20.11.2018 у справі №5023/10655/11, підпунктах 4.19, 4.20 постанови від 26.02.2019 у справі №915/478/18, пункті 26 постанови від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц, пункті 21 постанови від 15.01.2020 у справі №698/119/18, пункті 35 постанови від 18.03.2020 у справі №553/2759/18, підпункті 8.5 постанови від 06.07.2021 у справі №911/2169/20).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.02.2019 у справі №761/3884/18).

Тобто, під час розгляду справи у суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (пункт 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц).

Згідно правових висновків, викладених Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.10.2022 у справі №923/199/21 визначено, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, набуває статусу сторони у справі - позивача лише у випадках, передбачених відповідним процесуальним законом, однак у разі відкриття провадження у справі за поданим ним позовом, він має ті ж права та обов`язки, що їх має позивач, за винятком права укладати мирову угоду. З урахуванням наведеного, звертаючись із позовом в інтересах держави, прокурор є суб`єктом сплати судового збору та самостійно здійснює права та виконує обов`язки, пов`язані з розподілом судових витрат.

Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат у вигляді судового збору у розмірі 12 960 грн, який сплачено відповідачем ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги, то в цій частині вказане питання вирішено колегією суддів Полтавського апеляційного суду при прийнятті постанови від 27.01.2025.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Керуючись ст. ст. 127 ч. 4, 6, 141 ч. 8, 270 ч. 1 п.3, 381 ч. 2 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Короля Владислава Романовича задовольнити частково і ухвалити додаткове рішення.

Стягнути з Харківської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу, пов`язані з розглядом даної справи, у розмірі 5 000 грн.

В іншій частині заяву представника ОСОБА_1 адвоката Короля Владислава Романовича про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Додаткове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня його прийняття. Якщо розгляд справи здійснювався у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, то касаційна скарга на нього подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст додаткового рішення складено 16 квітня 2025 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов