Справа № 347/438/25
Провадження № 2/347/399/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м. Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Кіцули Ю.С.,

за участю:

секретаря с/з Сумарука І.П., Корбутяк Н.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Юрчук С.В. (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача.

03.03.2025 року позивач ТзОВ «СВЕА ФІНАНС» з вернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вимоги позову обґрунтовані тим, що 05.11.2023 року 05.11.2023 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЛОН КРЕДИТ» (надалі - ТОВ «СЛОН КРЕДИТ», Первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1281616 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Укладання договору було здійснене Сторонами за допомогою Інформаційно - телекомунікаційної системи ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» (далі - ІТС), доступ до якої забезпечується Споживачу через Веб-сайт https://sloncredit.ua/. 05.11.2023 03:36:40 , після попереднього проходження позичальником реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» засобами ІТС заявки на отримання кредиту, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» сформувало Договір про надання споживчого кредиту №1281616, надало його Позичальнику для ознайомлення і направило на його номер мобільного телефону НОМЕР_1 одноразовий ідентифікатор A262, котрий було введено Позичальником у відповідний розділ ІТС. Таким чином було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1281616 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.1.2 Договору на умовах, встановлених Договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Строк кредиту 360 дні (в)(день).Відсоткова ставка фіксована згідно п.1.5 Договору.

ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» свої зобов`язання за Кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти. Згідно із документом від надавача платіжних послуг ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», позичальнику на його особисту банківську карту НОМЕР_2 , яку він вказав в ІТС при оформленні договору, було перераховано 5000,00 грн.

В подальшому відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Договору, не здійснивши повернення суми наданого йому кредиту і процентів, нарахованих з строк користування кредитом, в повному обсязі або не сплативши взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

24.07.2024 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС» (надалі - Позивач, Новий кредитор) було укладено ДОГОВІР ФАКТОРИНГУ № 2407-24, відповідно до умов якого, Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Права вимоги Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором. Відповідно до п. 3.1.1. Договору Факторингу «Права вимоги відступаються (передаються) в розмірі Заборгованостей, що зазначений у пункті 2.2 цього Договору на дату відступлення з правом подальшого нарахування (отримання) майбутніх процентів, штрафних санкцій, комісій та інших платежів, що передбачені Кредитними договорами».

Відповідно до Додатку 1 (Реєстру боржників) до договору факторингу № 2407 -24 від 24.07.2024 року, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором (станом на дату відступлення права вимоги) складала: 37750,00 грн. Позичальник на користь Нового кредитора жодних платежів станом на дату подання позовної заяви не здійснював, в той час як Новий Кредитор скористався своїм правом здійснити донарахування сум, передбачених графіком платежів до Кредитного договору (що відображено в розрахунку заборгованості).

Таким чином станом на дату складання позовної заяви заборгованість за Договором №1281616 від 05.11.2023 року становить: заборгованість по тілу кредиту - 5 000,00 грн.; заборгованість по відсотках - 43 755,00 грн.; пеня - 0,00 грн. ;загальна заборгованість - 48 755,00 грн.

У зв`язку з цим, позивач просив позов задовольнити, стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 48 755, 00 грн., та судові витрати.

У відзиві на позовну заяву, представник відповідача вимоги позову категорично заперечила. Ствердила, відповідач жодних електронних договорів із позивачем не укладав. В матеріалах справи відсутні будь які докази часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення, підтвердження відповідачем пропозиції щодо укладання договору, зокрема довідка про ідентифікацію клієнта, хронологія вчинення дій щодо укладення договору у формі електронного правочину. Крім того, представник відповідача, покликається ЗУ «Про захист прав споживачів», вважає що вимога позивача про стягнення відсотків, є несправедливою, оскільки нарахований позивачем розмір відсотків є явно завищеним та не відповідає вимогам ч.3 ст. 509, та ч.1, 2 ст. 627 ЦК України. Крім того, матеріали справи не містять жодного належного доказу що кошти позивачем перераховувалися, і що такі були отримані ОСОБА_1 .

З цих підстав в задоволенні позову, представник відповідача просила відмовити.

Позиція учасників в судовому засіданні.

Представник позивача в судове засідання призначене для розгляду справи не з`явився, однак в позовній заяві просив проводити розгляд справи без участі їх представника. Не заперечував, щодо ухвалення заочного рішення у справі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позову категорично заперечив. Ствердив, що жодних кредитних коштів не укладав із позивачем, і жодних коштів не отримував. ОСОБА_1 ствердив, що у м. Львові, на вокзалі невідома йому особі підсипала йому клофелін, та викрала його телефон. Коли він відновив свій номер, то йому стали надходити смс про повернення коштів. Після цього він звернувся в поліцію із заявою про вчинення злочину. На якому етапі зараз досудове розслідування йому невідомо.

ОСОБА_1 категорично наполягав на тому, що жодних кредитних договорів він не укладав з жодними банками чи фінансовими компаніями.

Заяви, та клопотання учасників справи.

Представником позивача подано:

- клопотання про розгляд справи без участі представника позивача (а.с.60).

Представником відповідача подано клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (92-92), та клопотання про долучення доказів (а.с.96-98)

Процесуальні дії у справі.

Ухвалою від 06.03.2025 року позовну заяву ТзОВ «СВЕА ФІНАНС» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (відповідача) та призначено справу до судового розгляду на 14.04.2025 року.

14.04.2025 року суд провів судовий розгляду, та перейшов до стадії ухвалення рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з такого.

Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

Судом встановлено, що 05.11.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір №1281616 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний». За умовами вказаного договору позивач надав відповідачу кредит, а споживач (відповідач) зобов`язувався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно п.1.3. договору, сума кредиту складала 5000 гривень, строк кредиту 360 днів. Згідно п.1.5.1. стандартна процентна ставка становила 2.50% в день та застосовувалася в межах строку кредиту, вказаного в п.1.4. цього договору. Пунктом 1.5.2. договору передбачено знижену процентну ставку 0,010% в день, та умови її застосування.

Вказаний договір було укладено за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечувався споживачу (відповідачу) через Веб-сайт. 05.11.2023 03:36:40 , після попереднього проходження позичальником реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» засобами ІТС заявки на отримання кредиту, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» сформувало Договір про надання споживчого кредиту №1281616, надало його Позичальнику для ознайомлення і направило на його номер мобільного телефону НОМЕР_1 одноразовий ідентифікатор A262, котрий було введено Позичальником у відповідний розділ ІТС. Таким чином було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1281616 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1 (а.с.13-17).

Відповідно до копії паспорту споживчого кредиту, ОСОБА_1 був ознайомлений із інформацією про умови кредитування про, що засвідчив електронним підписом одноразовим ідентифікатором А262 05.11.2023 року (а.с.18-19).

Відповідно до довідки розрахунку загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 48 755 гривень. Проценти позивачем нараховувалися відповідно до умов укладеного договору. Підстав для застосування зниженої відсоткової ставки не було, оскільки жодних платежів, ОСОБА_1 для погашення заборгованості не здійснював (а.с.34). Судом перевірено наданий позивачем розрахунок заборгованості, підстав для визнання його неналежним чи не допустимим доказом не встановлено, оскільки нарахування відсотків у розмірі 2,50 % здійснювалось відповідно до строку договору протягом 360 днів.

Відповідно до договору факторингу № 2407-24 від 24.07.2024 року ТОВ «Слон Кредит» відступило ТОВ «Свеа фінанс» права вимоги за договором №1281616 від 05.11.2023 року (а.с. 36-41, 47).

Зміст спірних правовідносин.

Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням позичальником (відповідачем ОСОБА_1 ) взятих на себе зобов`язань за договором комплексного банківського обслуговування, право вимоги по якому згідно укладеного договору факторингу перейшло до нового кредитора (позивача ТОВ «Свеа Фінанс» (до перейменування «ТОВ Росвен Інвест Україна»).

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

До спірних правовідносин, які виникли між сторони, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

У відповідності до вимог ст.ст.12,13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як передбачено ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку , а також, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно норм статей 628, 638 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Що ж до форми договору, то положеннями статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

У відповідності до положень ч.1,2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053 ЦКУ), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.3 ст.1054 ЦК України, особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору, що передбачено ч.2 ст.1056-1 ЦК України.

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України).

Окрім того, спірні правовідносини регулюються нормами Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну комерцію».

Так, відповідно дост.5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством.

Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.

Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Згідно ст.8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Положеннями ст.11 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: 1) надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; 2) заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12цього Закону; 3) вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно положень ст.ст.3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:

-електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину;

- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;

- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст. ст. 1077-1078 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором . Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається

Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову.

Судом встановлено, на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що 05.11.2023 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір №1281616 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний». За умовами вказаного договору позивач надав відповідачу кредит, а споживач (відповідач) зобов`язувався повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним, та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Згідно п.1.3. договору, сума кредиту складала 5000 гривень, строк кредиту 360 днів. Згідно п.1.5.1. стандартна процентна ставка становила 2.50% в день та застосовувалася в межах строку кредиту, вказаного в п.1.4. цього договору. Пунктом 1.5.2. договору передбачено знижену процентну ставку 0,010% в день, та умови її застосування.

Вказаний договір було укладено за допомогою ІКС Товариства, доступ до якої забезпечувався споживачу (відповідачу) через Веб-сайт. 05.11.2023 03:36:40 , після попереднього проходження позичальником реєстрації в ІТС і безпосереднього направлення ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» засобами ІТС заявки на отримання кредиту, ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» сформувало Договір про надання споживчого кредиту №1281616, надало його Позичальнику для ознайомлення і направило на його номер мобільного телефону НОМЕР_1 одноразовий ідентифікатор A262, котрий було введено Позичальником у відповідний розділ ІТС. Таким чином було укладено Договір про надання споживчого кредиту №1281616 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ОСОБА_1

Відповідно до копії паспорту споживчого кредиту, ОСОБА_1 був ознайомлений із інформацією про умови кредитування про, що засвідчив електронним підписом одноразовим ідентифікатором А262 05.11.2023 року.

Відповідно до довідки розрахунку загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 48 755 гривень. Проценти позивачем нараховувалися відповідно до умов укладеного договору. Підстав для застосування зниженої відсоткової ставки не було, оскільки жодних платежів, ОСОБА_1 для погашення заборгованості не здійснював.

Судом перевірено наданий позивачем розрахунок заборгованості, підстав для визнання його неналежним чи не допустимим доказом не встановлено, оскільки нарахування відсотків у розмірі 2,50 % здійснювалось відповідно до строку договору протягом 360 днів.

Загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 48 755 гривень.

Враховуючи, що відповідачем ОСОБА_1 не виконано грошове зобов`язання в строки, передбачені умовами договорів, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на його користь суми заборгованості, обґрунтованими.

Надаючи оцінку сумі заборгованості, наведеній позивачем у розрахунку, суд не знаходить обґрунтованих підстав для сумнівів у правильності її нарахування, відтак доходить переконання про обґрунтованість цієї суми.

Що стосується покликання представника відповідача на ЗУ «Про захист прав споживачів» то суд звертає увагу, що згідно зі статтями 11,18 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Отже, до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором.

Законом визначено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

З дослідженого судом договору №1281616 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний» від 05.11.2023 року слідує, що його умови відповідають законодавчому визначенню кредитного договору, передбаченому частиною першою статті 1054 ЦК України, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Щодо розміру процентів, то такий розмір, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частина друга статті 1056-1 ЦК України).

У даній справі проценти за користування кредитом, які позивач просить стягнути з відповідача, нараховані виключно у межах строку дії кредитного договору та не є мірою відповідальності за невиконання боргових зобов`язань позичальником.

Закон України «Про споживче кредитування» не забороняє встановлення у договорі про споживчий кредит процентів, комісій та інших обов`язкових платежів за додаткові та супутні послуги кредитодавця (крім тих, які згідно із законом надаються безоплатно) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблено висновок, що: «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню».

Договір, укладений між сторонами у встановленому порядку недійсним не визнаний, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаного правочину.

При розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_1 не заявляв зустрічних вимог про визнання кредитного договору недійсним у частині визначення розміру відсотків за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».

А тому доводи представника відповідача в цій частині є неспроможними.

Що стосується доводів відповідача в частині заперечення укладення кредитного договору, та наданого витягу з ЄРДР про реєстрацію кримінального правопорушення, то суд зауважує наступне.

Так, згідно копії витягу з ЄРДР від 01.12.2023 року проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001152 від 30.11.2023 року, за заявою ОСОБА_1 . У короткому викладі обставин, у витягу зазначено що 30.11.2023 року до ВП №1 ЛРУП №2 ГУНП у Львівській області звернувся із письмовою заявою ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , який просив вжити міри до невідомої особи, яка 04.11.2023 року близько 23:00 год за адресою АДРЕСА_1 , шляхом вільного доступу викрала його мобільний телефон марки Vivo V2026, IME1: НОМЕР_3 IMEI2: НОМЕР_4 , а також здійснила крадіжку грошових коштів із банківських карток Приватбанку та Ідея банк, чим завдала останньому матеріальної шкоди на загальну суму 70 277 гривень

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 ствердив, що йому невідомо на якому етапі досудове розслідування. Однак зі слів адвоката, який представляє його інтереси в кримінальному провадженні, органом досудового розслідування встановлена ймовірна особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, однак вона вибула за кордон, і місце її перебування невідоме.

Оцінюючи вказаний доказ, та доводи відповідача ОСОБА_1 суд вважає їх неспроможними. Так, відкрите кримінальне провадження за заявою відповідача вказує лише на те, що стороння особа заволоділа його телефоном і не доводить факт не укладення позивачем кредитного договору. Факт того, що договір укладено іншими особами, які незаконно заволоділи персональними даними позичальника, не доведено, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Крім того, суд зазначає, що у витягу зазначено, що невідома особа здійснила крадіжку грошових коштів із банківських карток Приватбанку та Ідея Банк. В той же час, предметом вказаного цивільного позову є заборгованість за кредитним договором №1281616 про надання споживчого кредиту по продукту «Комфортний».

Відомостей щодо результатів досудового розслідування в цьому кримінальному провадженню суду не надано, і доказів того, які дії в ході досудового розслідування були здійснені органом досудового розслідування, щодо можливого встановлення особи підозрюваного, і що особу підозрюваного взагалі було встановлено.

Суд звертає увагу, що відповідно до змісту п.п. 8.1., 8.2. Розділу 8 Договору, сторони передбачили, що споживач (в даному випадку відповідач ОСОБА_1 ) підтвердив, що надані ним дані про місце проживання, контактні дані, електронна адреса, та ті які зазначені в реквізитах договору, зокрема РНОКПП, номер, серія та дата видачі паспорта громадянина України належать саме споживачу ( ОСОБА_1 ). Вказаний факт, на переконання суду спростовує доводи позивача про те, що саме невідома особа укладала кредитний договір.

Інформації про те, що у відповідача викрали документи, які його ідентифікують та посвідчують особу матеріали справи не містять. В той же час повідомлення споживачем своїх контактних даних, та реквізитів відбувалося шляхом введення відповідної інформації в особистому кабінеті через Веб-сайт, що також спростовує на переконання суду інформацію, про те, що якась інша особа заволоділа грошовими коштами.

Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, стягнувши з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованість в сумі 48 755 гривень.

Розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 2 422, 40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі.

На підставі статей 11, 207, 526, 549, 598, 599, 611, 626, 628, 633, 634, 638, 1049, 1054, 1055, 1056-1 Цивільного кодексу України та керуючись статтями 10, 19, 81, 89, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (, 03126, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6, ел. пошта: ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_5 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором в сумі 48 755 гривень, та судовий збір в розмірі 2422, 40 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 22 квітня 2025 року.

Суддя Ю.С. Кіцула