Справа № 487/9627/24
Провадження № 2/487/700/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Сухаревич З.М., за участю секретаря судового засідання Марченко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2024 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 32 000,00 грн, судовий збір 3028,00 грн та 9 000,00 грн.

05 листопада 2024 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

17 квітня 2025 року надійшла заява відповідача, в якій він просить передати справу за підсудністю до Золочівського районного суду Львівської області у зв`язку з тим, що він як тимчасово переміщена особа проживає на території АДРЕСА_1 .

Представник позивача в судове засідання не прибула, у позовній заяві просив розгляд справи проводити за її відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Частиною першою статі 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Однією із умов реалізації права особи на пред`явлення позовної заяви є дотримання вимог підсудності. Територіальна підсудність визначається колом цивільних справ у спорах, вирішення яких віднесено до повноваження суду першої інстанції (ст. ст. 26-30 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Разом з цим, у постанові від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі ст. 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст. 1 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

У своєму роз`ясненні від 02.09.2022 року Верховний Суд зазначив, що якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО, то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.

Відповідно до Довідки № 313 від 10.05.2023, виданої Глинянською міською радою Львівського району Львівської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 дійсно є тимчасово переміщеним і фактично з 10.05.2023 проживає на території АДРЕСА_1 .

Тобто, на час відкриття провадження у справі відповідач був зареєстрована як внутрішньо переміщена особа на території АДРЕСА_1 ., що належить до територіальної юрисдикції Золочівського районного суду Львівської області.

За такого, зазначена справа не підсудна Заводському районному суду м. Миколаєва.

Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

З наведеного вище вбачається, що розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права особи на справедливий суд.

Крім того, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, яке є підставою для скасування рішення судом апеляційної інстанції з направленням справи про розгляд за встановленою законом підсудністю ( ст. 378 ЦПК України).

Таким чином, виходячи з вище зазначеного, справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості слід передати на розгляд про підсудність до належного суду, а саме до Золочівського районного суду Львівської області.

Керуючись ст.ст. 31, 187, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Цивільну справу № 487/9627/24 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості передати за підсудністю до Золочівського районного суду Львівської області.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 31 ЦПК України, передачу справи на розгляд іншого суду здійснити не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Повна ухвала складена 17 квітня 2025 року.

Суддя: З.М. Сухаревич