Справа №:372/2493/23
Провадження №: 2/755/1164/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" квітня 2025 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі

Головуючого - судді - Хромової О.О.

при секретарі - Бовкун М.В.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника позивача - адвоката Максіменцевої Н.О.

відповідача в режимі

відеоконференції ОСОБА_2

представника відповідача адвоката Пікалова В.С.

розглянувши заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Леськова Валерія Петровича, про відвід судді Хромової О.О., подану в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Дніпровського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2024 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 08 жовтня 2024 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

Протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 лютого 2025 року задоволено клопотання відповідача ОСОБА_2 про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції, судом роз`яснено відповідачу, що ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву.

Протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Пікалова В.С., про оголошення перерви у судовому засіданні з метою надання особистих пояснень відповідачем через неможливість останнього підключитися до мережі інтернет, оскільки ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Постановлено завершити з`ясування обставин справи та перейти до стадії дослідження матеріалів справи.

Протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 26 лютого 2025 року вирішено завершити стадію дослідження матеріалів справи (доказів по справі) та за клопотанням представника відповідача - адвоката Пікалова В.С., оголошено перерву у судовому засіданні перед судовими дебатами до 09 квітня 2025 року до 15 год. 00 хв.

08 квітня 2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Пікалова В.С., про приєднання доказів до матеріалів справи та відкладення розгляду справи на строк у півтора-два місяці з метою забезпечення відповідачеві можливості отримання у відповідних органах паперових копій вказаних доказів.

09 квітня 2025 року до суду надійшло клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Максіменцевої Н.О., про необхідність уточнення даних щодо місця проживання дитини.

09 квітня 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Пікалов В.С., подав заяву про фальшивість доказів, поданих стороною позивача, та письмові пояснення за назвою «Виступ у дебатах».

Також 09 квітня 2025 року адвокат Пікалов В.С. повторно подав клопотання про закриття провадження у справі з посиланням на неправильне тлумачення судом при вирішенні раніше поданого клопотання про закриття провадження у справі поняття «постійного місця проживання дитини».

У судовому засіданні 09 квітня 2025 року протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва залишено без розгляду клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Пікалова В.С., про закриття провадження у справі.

Протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 квітня 2025 року клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Пікалова В.С., про приєднання доказів залишено без розгляду на підставі частини другої статті 126 ЦПК України.

Також протокольною ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 квітня

2025 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Максіменцевої Н.О., про необхідність уточнення даних щодо місця проживання дитини залишено без розгляду за клопотанням представника позивача.

У судовому засіданні 09 квітня 2025 року представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Леськовим В.П., заявлено відвід судді Хромовій О.О.

На обґрунтування заяви про відвід судді Хромової О.О. представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Леськов В.П., посилається на те, що суддя Хромова О.О. у судовому засіданні 09 квітня

2025 року запропонувала представнику позивача ОСОБА_1 - адвокату Максіменцевій Н.О., заявити клопотання про відмову або про залишення без розгляду раніше поданого клопотання про з`ясування місця проживання та побутових умов дитини ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 у місті Мюнхен, Німеччина. Умисно порушуючи статті 12, 13, 10 ЦПК України таку пропозицію суддя Хромова О.О. висловила з метою недолучення поданих через канцелярію суду 08 квітня 2025 року доказів на підтвердження місця проживання та побутових умов дитини ОСОБА_3 з батьком у місті Мюнхен, Німеччина, а саме: 1) висновку Соціального відділу центру соціального обслуговування Швабінг-Фрайманн м. Мюнхен від 13 лютого 2025 року; 2) рішення суду першої інстанції м. Мюнхен від

17 лютого 2025 року, яке було складене 28 березня 2025 року; 3) лист адвоката Еріка Альбранта від

04 квітня 2025 року; 4) заява ОСОБА_3 , написана власноруч; 5) анкета ОСОБА_3 ; 6) переклад заяви позивача ОСОБА_1 до правоохоронних органів м. Мюнхен, копія якої на німецькій мові знаходиться у томі № 4 на с. 150-153; 7) переклад Звіту про ситуацію органу поліції м. Мюнхен, копія якого знаходиться в томі № 4 на с. 154-157. Вказані докази надавали відповідь адвокату Максіменцевій Н.О. на її клопотання щодо місця та умов проживання дитини. На пропозицію судді Хромової О.О. адвокат Максіменцева Н.О. погодилась і попросила залишити без розгляду її клопотання.

Таким чином, суддя Хромова О.О. вчиняє незаконні дії - керує та узгоджує дії позивача та її представника з метою умисного не з`ясування обставин справи, що входять до предмета доказування.

Крім того, вказана справа незаконно розглядається суддею Хромовою О.О., а саме з порушенням правил підсудності, оскільки дитина ОСОБА_3 та батько ОСОБА_2 , більше року проживають на території Німеччини, а позивач - у Нідерландах. З огляду на вказане справа підлягає розгляду судом Німеччини. Також на стадії доповнень та надання додаткових пояснень суддя Хромова О.О. вимагала заявлення клопотання про поновлення строку на подання клопотання, що не передбачено ЦПК України.

На підставі викладеного просить відвести суддю Хромову О.О. від розгляду справи

№ 372/2493/23.

Частиною другою статті 40 ЦПК України встановлено, що питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Згідно із частиною сьомою статті 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно.

Відповідно до частини восьмої статті 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши доводи заявленого відводу, приходить до такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 34 ЦПК України цивільні справи у судах першої інстанції розглядаються одноособово суддею, який є головуючим і діє від імені суду, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею

37 цього Кодексу.

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд зазначає, що право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею

6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

В рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Волков проти України» від

09 січня 2013 року зазначено таке. (104) Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно із усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту

1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (рішення у справах «Фей проти Австрії», від 24 лютого 1993 року, Series A № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії», заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). (105) Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру», заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства», п. 32, Reports 1996-III).

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року № 2006/23, «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

При цьому, згідно із частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

За умовами частин третьої, четвертої статті 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

У рішенні від 10 грудня 2009 року у справі «Мироненко та Мартенко проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що український суд не був безстороннім за об`єктивним критерієм.

На обґрунтування свого висновку ЄСПЛ звернув увагу на те, що, застосовуючи об`єктивний критерій, слід з`ясувати, чи існують, окрім самої поведінки судді, певні факти, які можуть бути підставою для сумніву в його безсторонності.

Тобто, при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді, позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Заява № 33949/02) зазначено: «стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Пряма чи побічна заінтересованість судді у результаті розгляду справи може бути підставою як для відводу, так і для самовідводу. Заінтересованість може мати юридичний або побутовий характер. Юридична заінтересованість судді має місце, якщо від результату вирішення спору у нього виникнуть, зміняться або припиняться певні права або обов`язки. Побутова або фактична заінтересованість полягає в тому, що рішення суду може мати вплив на особисті стосунки судді з оточуючими.

Якщо заяву про відвід з цих підстав подає особа, яка бере участь у справі, підстави відводу потребують доказування.

Частиною першою статті 88 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Досліджуючи наведені критерії оцінки в межах даної справи суд зазначає, що презумпція особистої неупередженості судді діє доти, доки не з`являться докази на користь протилежного.

Доказів на підтвердження особистої упередженості судді Хромової О.О. у вирішенні спору в даній справі представником відповідача не надано.

Положеннями статті 12 ЦПК України закріплено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Водночас, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Також частина друга вказаної статті закріплює, що збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною третьою статті 13 ЦПК України встановлено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Доводи представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Леськова В.П., зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями головуючого судді Хромової О.О., зокрема, у зв`язку із залишенням без розгляду клопотань про долучення доказів, поданих з порушенням вимог частини другої статті 126 ЦПК України на стадії судового розгляду після закриття підготовчого засідання та, більш того, завершення стадії з`ясування обставин справи та дослідження матеріалів справи (доказів), при цьому, клопотання про повернення до стадії підготовчого засідання відповідачем чи його представником також не заявлялося.

Також про незгоду з процесуальними рішеннями головуючого судді свідчить посилання представника відповідача на відмову у задоволенні клопотання про закриття провадження у справі та залишення без розгляду повторно поданого клопотання про закриття провадження у справі. Судом також враховано, що повторно подане клопотання про закриття провадження у справі містить аналогічні доводи до викладених раніше, та посилання на неправильне тлумачення судом поняття «місця постійного проживання дитини».

Суд також звертає увагу представника відповідача, що керування судовим процесом, розгляд поданих сторонами клопотань та з`ясування позиції сторін та їх представників щодо таких клопотань, акцентування на зловживанні сторонами процесуальними правами, зауваження сторонам стосовно поведінки у судовому засіданні не є порушенням вимог принципів диспозитивності та змагальності сторін та не може свідчити про упередженість судді у розумінні статті 36 ЦПК України, про пряму чи побічну заінтересованість судді у результаті розгляду справи.

У висновку № 3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 «Про незалежність судової влади» визначено, що процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом. А тому, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Європейський суд з прав людини в п. 49 рішення у справі «Білуха проти України» вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Стосовно об`єктивного критерію Європейський суд вказує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (п. 52 рішення у справі «Білуха проти України»).

Таким чином, зі змісту заяви про відвід та аналізу доводів, на які посилається заявник, судом не встановлено обставин, зазначених у статях 36, 37 ЦПК України, які б могли бути підставою для обґрунтованих сумнівів щодо неупередженості і об`єктивності судді, що розглядає справу.

Незгода заявника із процесуальними рішеннями суду, що прийняті в межах його повноважень, реалізованих згідно з вимогами процесуального закону, не може слугувати підставою для його відводу та свідчити про наявність сумнівів в неупередженості судді у справі.

Водночас, необґрунтоване усунення судді від участі у розгляді певної справи є так само порушенням права на справедливий суд, як і незадоволення обґрунтованої заяви про відвід судді.

Отже, з урахуванням того, що процесуальні рішення суду не можуть бути підставою для відводу головуючого судді, а також відсутності відповідних доказів упередженості головуючого судді, наявні підстави для висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Підстави звернення із заявою про відвід судді є суб`єктивною оцінкою заявника та не можуть бути підставами для відводу за відсутності доказів протилежного.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленого представником відповідача ОСОБА_2 - адвокатом Леськовим В.П., відводу судді Хромовій О.О. від розгляду справи № 372/2493/23, а тому у задоволенні заяви про відвід судді слід відмовити.

Відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Оскільки заяву про відвід судді Хромової О.О. від розгляду цивільної справи № 372/2493/23 заявлено представником відповідача - адвокатом Леськовим В.П., під час судового засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Враховуючи викладене та керуючись статями 36, 40, 260, 353 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Леськова Валерія Петровича, про відвід судді Хромової О.О., подану в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, про визначення місця проживання дитини, - визнати необґрунтованою.

Розгляд справи № 372/2493/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Козинської селищної ради Обухівського району Київської області, про визначення місця проживання дитини продовжити у тому ж складі суду.

Ухвала оскарженню окремо від рішення суду не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Повний текст ухвали виготовлено 15 квітня 2025 року.

Суддя О.О. Хромова