УХВАЛА

про забезпечення позову

«18» квітня 2025 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Тесленко І. О., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

16 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Солом`янського районного суду міста Києва з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви. Свої вимоги обгрунтовує наступним. ОСОБА_1 має намір звернутись до Солом`янського районного суду міста Києва за захистом своїх прав у порядку цивільного судочинства із позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (25.03.2024 - TOB "РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА" перейменовано) про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №17941, що вчинений

01.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу

Горай О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з

обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" заборгованості в сумі 26788,11

грн, згідно кредитного договору від 23.04.2013 року, укладеного з ПАТ «Дельта Банк»,

залучити третіх осіб - Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального

округу Горай О.С., приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Р.І. В обгрунтування позовної заяви має зазначити, що 07 квітня 2025

ОСОБА_1 здійснила реєстрацію та створила кабінет користувача у підсистемі ЄСІТС

«Електронний Суд». Дійсно, орієнтовно у квітні 2013 року подавала заявку до ПАТ «Дельта Банк» на розрахунок та встановлення кредитного ліміту, проте жодних зобов`язань та заборгованості не було узгоджено ні на той час ні в подальшому. 26 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Табінським Олегом Володимировичем розглянуто заяву стягувача про примусове виконання рішення - виконавчого напису №17941 виданого 01.02.2021 року

приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" заборгованості в сумі 26788,11 грн, згідно кредитного договору від 23.04.2013 року, укладеного з ПАТ «Дельта Банк», та відкрито виконавче провадження НОМЕР_3. 10 травня 2023 року Постановою про прийняття виконавчого провадження приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Роман Іванович прийняв виконавче провадження НОМЕР_3. Станом на 15 квітня року ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (майбутній Відповідач) з будь- якими заявами та/або вимогами до ОСОБА_1 (майбутній Позивач) не зверталося, в тому числі щодо дострокового виконання зобов`язань та звернення до нотаріуса. Документи на підтвердження заборгованості у матеріалах виконавчого провадження, АСВП (автоматизована система виконавчого провадження) - відсутні. ОСОБА_1 звернулась до приватного виконавця Мельника Р.І. із заявою від 07.04.2025 року в якій обгрунтовано просила завантажити до автоматизованої системи виконавчого провадження виконавчий документ виконавчого провадження НОМЕР_3: виконавчий напис №17941 вчинений 01.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" заборгованості в сумі 26788,11 грн, згідно кредитного договору від 23.04.2013 року, укладеного з ПАТ «Дельта Банк`в повному обсязі з документами на якому він вчинений. Станом на дату звернення із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви - відповідь не надійшла, матеріали до АСВП не завантажені, тому при зверненні з позовною заявою буде подано клопотання про витребування доказів. Кредитний договір від 23.04.2013 року, на який посилається виконавчий напис №17941 від 01.02.2021, ніколи не посвідчувався нотаріально та не приймався для виконання зобов`язання щодо сплати відсотків, комісії та штрафних санкцій, на адресу ОСОБА_1 також не надходив. ОСОБА_1 вважає, що виконавчий напис № 17941 виданий 01.02.2021 року є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» за неналежними документами, поданими Відповідачем; вчинений з порушенням ст. 88 Закону України «Про нотаріат» щодо встановлення безспірної заборгованості Позивача перед Відповідачем. Так, Постанова Кабінету Міністрів України за №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» відповідно до Постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 визнана судом незаконною та нечинною. Згідно з пунктом 10.2. постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 «Про судове рішення в адміністративній справі», визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001, тобто в редакції, яка діяла до моменту доповнення Переліку п. 2 Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин».Тому, за відсутності нотаріально посвідченого договору між сторонами, відсутні правові підстави для вчинення виконавчого напису щодо стягнення заборгованості.Аналогічного висновку дійшов Верховний суд у своїй Постанові по справі 910/13233/17 від 29 січня 2019 року. ОСОБА_1 зазначає, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотнього. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувана (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. ОСОБА_1 не мала можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. В матеріалах виконавчого провадження також відсутні будь-які докази, які б свідчили про безспірність заборгованості, її розмір з урахуванням вимог чинного законодавства, як і відсутні докази того, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена Стягувачем при подачі документів нотаріусу. ОСОБА_1 зверне увагу Шановного Суду, на застосування позовної давності, до договору від 23.04.2013 року, та те, що жодне судове рішення по даному договору відсутнє щодо стягнення будь-якої заборгованості. Враховуючи описане вище, у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. були відсутні підстави та повноваження на вчинення виконавчого напису 01.02.2021 № 17941 на «кредитному договорі від 23.04.2013 року», який не був нотаріально посвідчений та не відносився до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, та не містив таких умов, прийнятих на себе ОСОБА_1 , з яких було нараховані до стягнення грошові кошти у зобов`язанні.Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті. ОСОБА_1 звертає увагу Суду, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 за виконавчим написом, що вчинений 01.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та зареєстрованого у реєстрі за № 11794, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" заборгованості в сумі 26788,11 грн ускладнить захист порушених прав ОСОБА_1 оскільки станом на 15 квітня 2025 року розмір заборгованості визначений у платіжній інструкції №6037 від 21.11.2024 року вже склала 30442,42 грн. замість 26788,11 грн., визначених виконавчим написом.Призначення платежу за платіжною вимогою №6037 зазначено - стягнення; за ВП № НОМЕР_3; з виконання виконавчого документу; виконавчий напис; № 17941; виданий; 01.02.2021; документ видав; приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С.Списання коштів на погашення заборгованості здійснюється різними сумами з різним призначенням платежу на депозитний рахунок виконавця, а її розмір 30 442,42 грн. включає 3 складові, одна з яких фактична сума боргу за виконавчим написом 26788,11 грн. та перераховується на користь TOB «СВЕА ФІНАНС» (що будеВідповідачем по майбутньому позову), і інші 2 складові - основна винагорода приватного виконавця в розмірі 2678,81 грн., витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 975,50 грн. на користь приватного виконавця Мельник Р.І.У разі визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, що вчинений 01.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та зареєстрованого у реєстрі за №117941 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" заборгованості в сумі 26788,11 грн, ОСОБА_1 набуде складнощів з поверненням вже стягнутих коштів та отримання порядку та розміру їх розподілу після стягнення, а для повернення безпідставно стягнутих грошових сум доведеться звернутися до різних судових інстанцій (адміністративної (з приватного виконавця) та цивільної (з TOB «СВЕА ФІНАНС»).Приватний виконавець Мельник Р.І. звернувся із запитом на отримання інформації, що становить банківську таємницю, в межах примусового виконання у виконавчому провадженні НОМЕР_3, з вимогою надати інформацію стосовно наявності та/або стану рахунків/електронних гаманців ОСОБА_1 . Тобто фактично станом на 15 квітня 2025 року відбувається фактичне виконання, що завдає шкоди ОСОБА_1 без рішення суду та без підтвердження існування заборгованості в розмірі та за визначений період, яке оспорюється Заявником (майбутнім Позивачем).Такі дії призводять до дисбалансу сторін, що будуть сторонами судового процесу, оскільки як зазначено у Постанові Верховного Суду від 14 серпня 2019 року по справі №569/8884/17, учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше.В даному випадку між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволення позову.Заявник (майбутній Позивач) також навів очевидні ознаки протиправності оскаржуваного виконавчого напису та яким чином він порушує його права, свободи та інтереси станом на 15 квітня 2025 року.Тому Заявник (Позивач) просить вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, що вчинений 01.02.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та зареєстрованого у реєстрі за № 17941 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна" заборгованості в сумі 26788,11 грн, згідно кредитного договору від 23.04.2013 року, укладеного з ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні № НОМЕР_3 .

16 квітня 2025 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 16 квітня 2025 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

У ч. 2 ст. 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно із ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

За таких обставин, розгляд заяви проводиться без повідомлення сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши письмові докази, подану заяву про забезпечення позову та матеріали позовної заяви, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів справи у провадженні Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Мельника Романа Івановича (далі - Приватний виконавець) перебувають матеріали виконавчого провадження НОМЕР_3 з примусового виконання Виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстровано в реєстрі за №17941, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованості в сумі 26788,11 грн., згідно кредитного договору від 23.04.2013 року.

Зі змісту заяви встановлено, що позивач планує звернутись до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (25.03.2024 - ТОВ «Росвен Інвест Україна» перейменовано) про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №17941, в обгрунтування якого вказує, що зазначений виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом з істотним порушенням вимог чинного законодавства.

Також, як вказано в заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні позову.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пленум Верховного Суду України у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову роз`яснив, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, спрямованих проти недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання ухваленого на його користь судового рішення, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Верховний Суд у постанові від 13 серпня 2021 року у справі №902/1264/20 зазначив, що у випадку оскарження в судовому порядку виконавчого напису нотаріуса шляхом подання позову про визнання його таким, що не підлягає виконанню, застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову.

Захід забезпечення позову про зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса не є тотожним з позовною вимогою про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки в даному випадку до вирішення спору по суті про відповідність чи невідповідність оспорюваного виконавчого напису вимогам закону лише зупиняється процедура виконання такого виконавчого напису з метою надання можливості позивачу захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження, без нових звернень до суду.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам».

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 зазначено, що «застосування заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 20 грудня 2017 № 7861, вчиненого Приватним нотаріусом, яким звернено стягнення на майно, та встановлення заборони на здійснення будь-яких дій відносно виконання такого виконавчого напису є адекватним та ефективним способом забезпечення позову».

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 07.10.2019 у справі № 752/20385/18 (провадження № 61-5600св19) касаційний суд погодився з висновками суду першої та апеляційної інстанції щодо зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса, оскільки такий спосіб забезпечення позову прямо передбачений чинним законодавством та є співмірним із заявленими позовними вимогами. Зазначено, що у разі невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, матиме місце виконання виконавчого напису нотаріуса, який може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку.

Також, у цій постанові вказано, що: «При встановленні відповідності заходів забезпечення позову позовним вимогам слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову».

У постанові Верховного Суду від 15.08.2018 у справі № 922/4587/13 викладено правову позицію згідно з якої: «достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви».

Згідно з ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року № 3425-XII. для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про нотаріат», нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII, виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема, у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Вбачається, що виходячи із специфіки вказаного виду забезпечення позову, підставою для його застосування є оскарження боржником виконавчого документа.

Фактично законодавець визначив, що саме по собі оскарження виконавчого документа свідчить про існування реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення про задоволення позову, а тому передбачив можливість зупинення стягнення за таким виконавчим документом як вид забезпечення позову.

Вирішуючи подану заяву суд бере до уваги характер спірних правовідносин, вагомість поданих доказів та виходить з висунутих у цій справі позовних вимог.

Так, з матеріалів справи вбачається, що предметом позову у даній цивільній справі є оскарження виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом, як такого, що вчинений з порушенням норм матеріального права.

Оскільки, такий спосіб забезпечення позову як зупинення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса прямо передбачений чинним законодавством, є співмірним із позовними вимогами позивача, а також враховуючи, що у разі невжиття заходів забезпечення позову у зазначений спосіб, матиме місце виконання виконавчого напису нотаріуса, який може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у судовому порядку, заява позивача про вжиття заходів забезпечення є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Суд вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до того, що у випадку задоволення позову для відновлення прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, необхідно буде докласти значних зусиль.

При цьому суд також враховує, що оскільки позивач має намір звернутись до суду з позовними вимогами немайнового характеру, судове рішення у разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, то в даному випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Тобто, у таких немайнових спорах має досліджуватися, зокрема, чи зможе позивач ефективно захистити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду. Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.12.2020 у справі № 910/11857/20.

Здійснюючи оцінку обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви, з урахуванням розумності, обґрунтованості та адекватності вимог позивача щодо забезпечення його позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заходами забезпечення позову, які просить застосувати позивач, предметом майбутнього позову - оспорювання виконавчого напису нотаріуса; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів забезпечення позову прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками справи, суд дійшов висновку, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення судом позову.

Розглянувши заяву позивача суд дійшов висновку, що для забезпечення майбутнього позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (25.03.2024 - ТОВ «Росвен Інвест Україна» перейменовано) про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису №17941, до набрання судовим рішенням у справі законної сили, стягнення на підставі оспорюваного позивачем виконавчого напису приватного нотаріуса необхідно зупинити.

Суддя також звертає увагу заявника, що ч. 4 ст. 152 ЦПК України визначено, що у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 149-153, 157, 259-261, 353-355 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви, - задовольнити.

Зупинити стягнення на підставі Виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстровано в реєстрі за №17941, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованості в сумі 26788,11 грн., згідно кредитного договору від 23.04.2013 року, у виконавчому провадженні НОМЕР_3, що ведеться Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Мельником Романом Івановичаем.

Боржник: ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Стягувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (місцезнаходження: 03126, місто Київ, бульвар В. Гавела, 6, ).

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Мельник Роман Іванович (місцезнаходження: 02125, м. Київ, вул. Старосільська, 1, офіс 10, РНОКПП НОМЕР_2 );

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з наступного дня після її постановлення.

Направити дану ухвалу всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову (які ідентифіковані судом) для вжиття відповідних заходів.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя І. О. Тесленко