Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1827/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі:

Головуючий суддя Леньо В.В.

секретар судових засідань Казимірська Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на предмет позову - Виноградівська міська рада Закарпатської області,

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду передано цивільну справу за вказаною заявою. Заявник просить суд встановити той факт, що він самостійно виховує та утримує дитину.

Вимоги заяви мотивовано тим, що Рішенням Виноградівського районного суду шлюб між сторонами розірвано, визначено місце проживання дитини разом із позивачем, залишено дитину на його утриманні,самостійному вихованні та проживанні біля батька. Мати самоусунулася від виховання дитини, утримання дитини, зв`язків із сином не підтримує, заявник є єдиним, що опікується дитиною, фактично самостійно її виховує. Обставини самостійного виховання є встановленими рішенням суду, яке набрало законної сили. В ході реалізації батьківських прав позивач зіштовхнувся із необхідністю повсюдного підтвердження тієї обставини, що він один виховує та утримує дитину. Це є складним фактом, який має юридичне значення.

Позивач подав письмову заяву, у якій просив розглядати справу без його участі.

Відповідачка подала письмову заяву про розгляд справи без її участі. Заявила, що залишає вирішення справи на розсуд суду, вважає, що позивач перебільшує своє значення, заявляє, що вона наразі не має можливості займатися дитиною та утримувати її.

Виноградівська міська рада подала письмову заяву із клопотанням розглядати справу без участі представника третьої особи. Не заявила заперечень по суті вимог заяви, наведених у заяві обставин, а розгляд справи залишено на розсуд суду.

Вивчивши доводи заяви та дослідивши подані докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вирішив наступне.

Суд встановив, що Рішенням Виноградівського районного суду Закарпатської області справа № 299/5026/24 від 23.09.2024 року шлюб між заявником ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано та визначено місце проживання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та залишено його на утриманні, самостійному вихованні та проживанні біля батька.

Заявник ОСОБА_1 проживає разом із неповнолітнім сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі слів позивача, мати неповнолітньої дитини самоусунулася від її виховання та утримання, зв`язків з нею не підтримує, а заявник є єдиним піклувальником неповнолітньої дитини, здійснює за нею постійний догляд, якого вона потребує. Фактично він самостійно виховує дитину.

За змістом вказаного Рішення суду, яке набрало законної сили 24.10.2024, та є обов`язковим до виконання, а обставини, встановлені рішенням, мають преюдиційне значення у даному випадку, дитина проживає разом із батьком, який її утримує. Питання було предметом комісійного розгляду органу опіки і піклування при Виноградівській міській раді Закарпатської області, за результатами якого суд прийняв рішення про визначення місця проживання дитини разом із батьком, який самостійно виховує та утримує дитину.

Існування даних обставин підтверджується також письмовою заявою відповідачки, яка хоча і не заявила про визнання позову, проте своєю заявою підтвердила обставини, зазначені позивачем, та позицією органу опіки та піклування.

Факт, який просить встановити позивач, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав. Встановлення факту перебування дитини на особистому вихованні і утриманні потрібно з метою захисту прав та інтересів таких та прав його як батька, у тому числі, вільного переміщення, тощо.

За змістом ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частиною 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Згідно з пунктом 2 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Наведені обставини підтверджено достатньою сукупністю належних та допустимих доказів, які не викликали у суду сумнівів у їх достовірності.

Відтак, суд вирішив, що заяву слід задовольнити.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 10,12, 13, 18, 81, 259, 263-265,315,316,318-319 ЦПК України та Постановою ПВС України від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити той факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , самостійно виховує та утримує малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду через суд першої інстанції. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ГоловуючийВ. В. Леньо