УХВАЛА

про поновлення та закриття провадження у справі

18.04.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі головуючої судді Стрілецької О.В.,

розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про захист порушених конституційних прав, вчинених незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю, та стягнення моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати незаконною відмову додержуватись вимоги закону під час подання відповідачем відзивів на позовні заяви, на апеляційні скарги, на касаційну скаргу, які були подані у цивільних справах №№295/4330/22, 2958/2297/22, 295/3963/22, 295/7870/22, 295/998/22, 295/12388/22, 295/3843/22, 295/5486/22, 295/6697/22, до яких, на думку позивачки, були долучені неналежним чином оформлені Витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підтвердження повноважень представника відповідача, а також просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 280000,00грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 вказала, що під час розгляду зазначених вище цивільних справ за поданими нею позовними заявами про захист порушених конституційних прав Департамент містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради здійснив істотні порушення вимог процесуального законодавства, чим порушив конституційні права ОСОБА_1 .

Позивач посилається на те, що зазначені порушення процесуального законодавства були допущені при поданні представником Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради відзивів на позовні заяви, на апеляцій скарги та на касаційну скаргу, які на думку позивача, серед іншого, направлені особою, яка не наділена повноваженнями здійснювати представництво інтересів відповідача, полягали в незаконному долученні до відзивів на підтвердження повноважень представника відповідача витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно з ухвалою суду від 03.12.2024 відкрито провадження у цивільній справі; розгляд справи поставновлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; зупинено провадження в цивільній справі доперегляду в касаційному порядку судового рішення про відмову у відкритті провадження у цивільній справі №296/12456/23.

Відповідно до постанови Житомирського апеляційного суду від 06.02.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 03.12.2024 без змін.

Зупиняючи провадження у цій справі, суд керувався тим, що правовідносини у ній є подібними за предметом та підставами позову, умовами застосування правових норм з правовідносинами у справі №296/12456/23.

Згідно з постановою Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 20.01.2025, яка є остаточною і оскарженню не підлягає, у справі №296/12456/23 ухвалене процесуальне рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення. Про поновлення провадження у справі суд постановляє ухвалу.

На підставі викладеного, оскільки судом з власної ініціативи з`ясовано, що обставини, які викликали зупинення провадження у справі, усунуто, а тому провадження у справі підлягає поновленню.

Нормами частини 4 статті 263 ЦПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

20.01.2025 Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду відступила від правового висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегій суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2024 року у справі № 296/6169/23, залишила без змін ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 12.12.2023 та постанову Житомирського апеляційного суду від 22.01.2024, згідно з якими відмовлено у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 20.01.2025 у справі 296/12456/23 дійшла висновку, що право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Правом на звернення до суду з позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить законодавству, договору та має бути ефективним.

Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою.

Не відповідатиме завданням цивільного судочинства звернення до суду з позовом, спрямованим на оцінювання доказів, зібраних в інших справах, на предмет їх належності та допустимості, або з метою створення підстав для звільнення від доказування в іншій справі (для встановлення у судовому рішенні обставин, які би не потрібно було надалі доказувати під час розгляду іншої справи). Недопустимим з огляду на завдання цивільного судочинства є ініціювання позовного провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у кримінальному провадженні, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, неналежним або недопустимим. Такі позови не підлягають судовому розгляду.

Таким чином, правом звернення до суду із позовом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи законних інтересів та, відповідно, таке цивільне право або інтерес може бути захищено судом у спосіб, який, зокрема, не суперечить чинному законодавству, договору та має бути ефективним.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_1 просить визнати незаконною відмову додержуватись вимоги закону під час подання відповідачем відзивів на позовні заяви, на апеляційні скарги, на касаційну скаргу, які були подані у цивільних справах №№295/4330/22, 2958/2297/22, 295/3963/22, 295/7870/22, 295/998/22, 295/12388/22, 295/3843/22, 295/5486/22, 295/6697/22, до яких, на думку позивачки, були долучені неналежним чином оформлені Витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підтвердження повноважень представника відповідача, а також просить стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 280000,00грн.

Згідно з ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (ч.1 ст.19 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Способи захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють як закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в статті 16 ЦК України.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом.

Частиною 2 ст. 16 ЦК встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. До них належать: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Отже, нормами законодавства не передбачений такий спосіб захисту як звернення із позовною заявою з вимогами про відшкодування моральної шкоди, завданої процесуальними порушеннями при подані відзивів на позовні заяви, апеляційні, касаційні скарги в інших справах, незгода позивачки із відзивом на позовну заяву, апеляційну чи касаційну скаргу повинна бути висловлена у процесуальний спосіб, тобто відповідно до норм процесуального законодавства під час розгляду судом безпосередньо тієї справи, у межах якої такі відзиви та процесуальні документи подані. Тоді як, відсутність спору виключає можливість звернення до суду, адже відсутнє право, яке підлягає судовому захисту.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 визначено, що якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Приписи закону «суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 186 ЦПК України), «суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосуються як позовів, які не можна розглядати за правилами цивільного судочинства, так і тих позовів, які суди взагалі не можуть розглядати.

Отже, беручи до уваги, що ОСОБА_1 звернулась до суду з вимогами, які не можуть бути самостійним предметом судового розгляду, а відтак не підлягають розгляду не лише в порядку цивільного судочинства, але і взагалі не підлягають судовому розгляду, тому суд дійшов висновку про закриття провадження у цій справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 120, 126, 254 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Поновити провадження у цивільній справі.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту містобудування та земельних відносин Житомирської міської ради про захист порушених конституційних прав, вчинених незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю, та стягнення моральної шкоди.

Копію цієї ухвали направити сторонам для відома.

Ухвала може бути оскаржена в частині закриття провадження у справі шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання.

Суддя О.В. Стрілецька