Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2433/24
Провадження № 2/376/232/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді: Коваленка О.М.,

при секретарі: Таранчук В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сквира Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах неповнолітніх Сквирської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав,

Встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28 квітня 2021 року уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія НОМЕР_1 , видано Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 24.

Від спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , зареєстровано та видано Сквирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 24.05.2024 року.

Як подружжя позивач з відповідачкою не проживають близько пів року.

Дитина проживає з позивачем ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачка ОСОБА_3 не цікавиться сином, не займається його вихованням, не відвідує, не цікавиться його станом здоров`я, усувається від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини.

Матеріально дитину не утримує, не цікавиться станом здоров`я, фізичним розвитком. Не шукає можливості побачитись.

Син перебуває повністю у позивача на вихованні та утриманні, він дбає про нього, забезпечує всім необхідним.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України, а саме визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Оскільки, дитина проживає разом з позивачем, тому останній має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав.

Вищезазначені обставини, змушують позивача звернутися до суду з даним позовом, а тому позивач ОСОБА_1 просить суд:

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку і жительку м. Сквири, відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначити постійним місцем проживання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та не проводити фіксування судового засідання технічними засобами (а.с.46,52).

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями (а.с.29,38), причини неявки суду не повідомила, відзив до суду не направляла, 18.02.2025 року до канцелярії суду подала заяву про визнання позовних вимог, вказала, що з позивачем на даний час не проживає, спільного господарства не ведуть, ОСОБА_1 самостійно виховує дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час зв`язку з позивачем не підтримує та займається особистими справами. Позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.46).

Представник служби у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради Київської області Шеремет Олена Борисівна в судове засідання не з`явилась, надала до канцелярії суду заяву в якій вказала, що просить справу розглядати без участі представника служби, позовні вимоги не підтримують з підстав викладених у Висновку органу опіки від 17.01.2025 року № 21/1 (а.с.51).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання на підставі вимог ст. 211, 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 28 квітня 2021 року уклав шлюб з відповідачкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про шлюб Серія НОМЕР_1 , видано Сквирським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис № 24 (а.с.5).

Від спільного проживання у сторін народився син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 , зареєстровано та видано Сквирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) 24.05.2024 року, актовий запис № 37 (а.с.7).

Як подружжя позивач з відповідачкою не проживають близько пів року, що також не заперечує відповідач ОСОБА_3 .

Дитина проживає з позивачем ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом №11-2024/3642 про зареєстрованих у житловому будинку осіб виданий 19.07.2024 року провідним спеціалістом ЦНАП Сквирської міської ради (а.с.8) та Актом депутата Сквирської міської ради Тибулевич Вадима Вікторовича від 05.08.2024 року, про те що, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із своїм малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Будинок цегляний, у будинку є три кімнати, санвузол, оснащений побутовою технікою, є всі умови для проживання (а.с.10).

Відповідачка ОСОБА_3 не цікавиться сином, не займається його вихованням, не відвідує, не цікавиться його станом здоров`я, усувається від виконання батьківських обов`язків по відношенню до своєї дитини. Матеріально дитину не утримує, не цікавиться станом здоров`я, фізичним розвитком. Не шукає можливості побачитись. Син перебуває повністю у позивача на вихованні та утриманні, він дбає про нього, забезпечує всім необхідним, що також не заперечує відповідач.

Письмовою заявою свідка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 по сусідству з позивачем ОСОБА_1 підтверджується, що ОСОБА_1 проживає разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_5 постійно самостійно організовує щоденний побут свого сина та здійснює постійний догляд за дитиною, організовує лікування, забезпечує побут та фінансування життя свого сина ОСОБА_6 , турботливо піклується про дитину самостійно без участі мами дитини - ОСОБА_3 , яку свідок ОСОБА_4 не бачив з дня появи дитини з батьком (а.с.11).

Свідок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , у свої письмовій заяві зазначила, що проживає по сусідству з позивачем ОСОБА_1 . ОСОБА_1 проживає разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 постійно самостійно організовує щоденний побут свого сина та здійснює постійний догляд за дитиною, організовує лікування, забезпечує побут та фінансування життя свого сина ОСОБА_6 , турботливо піклується про дитину самостійно без участі мами дитини - ОСОБА_3 (а.с.14).

19.02.2025 року до канцелярії суду представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Гривачевською Л.М. додано нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_8 , яка заявляє, що з вересня 2024 року вона в якості дитячої няні постійно при потребі допомагає ОСОБА_1 , а саме доглядає за його малолітньою дитиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . ОСОБА_8 відомо, що з вересня 2024 року рідна мати ОСОБА_2 ОСОБА_3 була постійно відсутня за місцем проживання дитини та не здійснювала ніяких дій по догляду, спілкуванню та вихованню малолітнього ОСОБА_6 . Заяву засвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу Київської області Климчук Л.П., зареєстровано в реєстрі № 120 (а.с.45).

Судовим наказом №376/3310/24 від 04.12.2024 року Сквирського районного суду Київської області вирішено стягувати аліменти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини не сплачує та станом на 01.02.2025 року має заборгованість у сумі 8920,10 гривень, що підтверджується Довідкою-розрахунком по аліментах №3614 видана 07.02.2025 року Сквирським ВДВС у Білоцерківському районі Київської області, державний виконавець Інна Драч (а.с.42-43).

До матеріалів справи додано Висновок органу опіки та піклування Сквирської міської ради відповідно до рішення виконавчого комітету від 17.01.2025ц року №21/1 про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Висновком органу опіки встановлено наступне. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 тричі звертався до органу опіки та піклування, щодо надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 . Працівниками Служби у справах дітей Сквирської міської ради 26.12.2024 року проведено обстеження умов проживання сім`ї ОСОБА_6 за адресою АДРЕСА_1 , на момент обстеження ОСОБА_1 перебував у гаражі, а семимісячний ОСОБА_2 був сам у будинку. Няня дитини також була відсутня. У телефонному режимі працівники служби дізналися, що ОСОБА_3 не з`явиться до комісії, оскільки вона відпочиває у Карпатах, тому Служба у справах дітей та сім`ї Сквирської міської ради вважають недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 , щодо її малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.47-48).

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Суд зазначає, що лише самого висновку органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав згідно з положеннями діючого в Україні сімейного законодавства, є недостатньо, оскільки він має рекомендаційний характер, при цьому виконавчий комітет по даній справі обгрунтував своє рішення про недоцільність позбавлення батьківських прав зазначив, що ОСОБА_1 не надав доказів, які б свідчили про неналежне виконання ОСОБА_3 батьківських обов`язків щодо малолітнього сина.

Суд звертає увагу на відсутність у вказаному рішенні Виконавчого комітету будь - яких відомостей та доказів про порушення вимогами позову будь - яких прав та інтересів дітей, їхніх батьків, інших фізичних чи юридичних осіб, або ж інтересів держави чи суспільства.

Проаналізувавши вищевказану інформацію судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_3 не цікавиться розвитком дитини, її здоров`ям та харчуванням. Мати не виявляє щодо дитини материнської турботи. Фактично, відповідачка самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню своєї дитини.

Дитина перебуває повністю у позивача на вихованні та утриманні, останній дбає про сина, забезпечує усім необхідним.

Вищезазначені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове не бажання виконувати відносно сина батьківські обов`язки покладені на відповідачку законом. Вихованням, доглядом та утриманням дитини займається позивач. Позивачем створені всі умови для нормального розвитку дитини.

Відповідачка повністю ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не проявляє до дитини любові, уваги та турботи.

В силу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України .

Відповідно до ч. ч.8,10 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Відповідно до ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства.

В ст.155 СК України вказано, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

У ч.1,2 ст.157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Відповідно до ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

В ч.1 п.2 ст.164 СК України вказано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із змінами, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надаються дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено перелік осіб, які мають право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Такими особами є один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.

Судом встановлено, що малолітній ОСОБА_2 проживає разом з позивачем по справі за однією адресою та позивач є його батьком, а тому позивач ОСОБА_1 , відповідно до вимог ст. 165 СК України має право звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідачку.

За таких обставин та з урахуванням всього наведеного суд вважає за необхідне позбавити відповідачку батьківських прав, щодо малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки судом встановлено, що відповідачка ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням сина, піклуванням про його всебічний розвиток, про стан здоров`я не займається, свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо сина, також надала суду заяву про визнання позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. (ратифікована Україною 27.02.1991р., дата набуття чинності для України 27.09.1991р.), ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.7,19,141, 150, 151, 155, 157, 164, 165 СК України, п. п. 15,16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 2,4,12 , 13 , 76,81,211,247,258 ,259, 263-265 , 273, 351,352,354 ЦПК України, суд -

В и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах неповнолітніх Сквирської міської ради Київської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити в повному обсязі.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженку і жительку м. Сквири, відносно неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначити постійним місцем проживання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання батька - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко