Справа № 375/557/25
Провадження № 2/375/563/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року

Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді: Антипенка В. П.

за участю:

секретаря судового засідання: Голованової В.А.,

представника позивача Юзинчука М. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду в селищі Рокитне Білоцерківського району Київської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2025 ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 51109,84 грн заборгованості за кредитом, а також судові витрат по справі: 2422,40 грн витрат по сплаті судового збору та 13000,00 грн витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що 02.06.2020 між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем було укладено договір № . Відповідно до умов договору кредит надавався відповідачу декількома траншами.

16.12.2021 було укладено договір № 16-12/21 відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № .

10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № .

Відповідач належним чином умови кредитного договору не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 51109,84 грн, з яких 3999,97 грн заборгованості за тілом кредиту, 47109,87 грн заборгованості за відсотками.

Ухвалою суду від 05.03.2025 провадження по справі було відкрито.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, була належним чином повідомлена про дату та час судового засідання. Подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

18.03.2024 представник відповідача надіслав на адресу суду відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Свої заперечення представник мотивував тим, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження дотримання сторонами вимог ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» під час укладання Договору № від 02.06.2020 року, укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФІНАНС», а саме доказів ознайомлення Відповідача з текстом наданого позивачем договору та його згоди з викладеними в ньому умовами. У матеріалах справи відсутні електронні докази підписання договору електронним цифровим підписом.

Інформація про підписання відповідачем договору за допомогою одноразового ідентифікатора створена заінтересованими особами. Будь-яких беззаперечних доказів використання Відповідачем такого засобу підписання договору суду не надано.

Позивачем також не надано належних доказів на підтвердження факту отримання коштів від первинного кредитора за вищезазначеним договором.

На переконання представника відповідача, позивач звертаючись з даним позовом до суду, повинен був отримати від первинного кредиторів платіжні документи, які підтверджують розмір заборгованості по кредитному договору.

Створені ТОВ «ІНФІНАНС» та позивачем документи, які містять інформацію про розмір заборгованості ОСОБА_1 , не є належними доказами фактичного отримання грошей Відповідачем або здійснення розрахункових операцій в її інтересах.

28.03.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив. Вказував на те, що матеріали справи містять належні докази того, що відповідачкою було укладено зазначений кредитний договір. Підписанням оферти відповідач підтвердив, що він ознайомився із усіма умовами кредитування. Факт ідентифікації відповідача підтверджується довідкою про ідентифікацію.

Також представник позивача вказує на те, що позичальнику було перераховано 4000 грн кредитних коштів, що підтверджується матеріалами справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно положень статей 3,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 1ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми.

Відповідно до ч. 1ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ст.3,12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

За вимогами ЦПК України суди повинні враховувати висновки, викладені у постановах Верховного Суду.

Так, у пункті 141 Постанови від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 Велика Палата Верховного Суду уточнила свій висновок зроблений у іншій справі таким, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом»(стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, розглядаючи даний спір суду належить встановити:

-чи укладено кредитний договір між сторонами та на яких умовах;

-чи наданий кредит позивачем відповідачу;

-чи виконував свої зобов`язання за кредитним договором відповідач щодо повернення отриманих коштів та процентів, нарахованих згідно цього договору;

-чи дотримано позивачем порядку нарахування відсотків за користування кредитом, визначеного укладеним між сторонами кредитним договором, чи правильно обрахована заборгованість за тілом кредиту;

Щодо факту укладення кредитного договору та договірних умов

Позивач заперечував факт укладення договору, посилаючись на те, що він не підписаний ним.

Договір укладено дистанційно, в електронній формі з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано електронним цифровим підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.

Згідно ст. 5 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг", електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму.

У матеріалах справи міститься довідка про ідентифікацію, якою підтверджено, що клієнт ОСОБА_1 уклала кредитний договір за допомогою одноразового ідентифікатора.

Таким же самим способом були підписані і анкета-заява і акцепт оферти від 02.06.2020.

Суд наголошує на тому, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на вебсайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між сторонами не був би укладений.

За таких умов суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивачки, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Судом встановлено, що 02.06.2020 між ТОВ «ІНФІНАНС» та відповідачем, на підставі поданої відповідачем заявки-анкети, було укладено договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № .

Пунктом 1.6 договору передбачено загальний розмір кредиту 20000,00 грн. Кредит надається строком на 30 днів, фіксована процентна ставка 1,75% за день користування кредитом, дата надання кредиту 02.06.2020 (п. 1.13). максимальна вартість кредиту за діючим лімітом у грошовому виразі становить 2100 грн (п. 1.10.1)

За таких умов суд дійшов висновку, що факт укладення між сторонами зазначеного кредитного договору підтверджено належними та допустимими доказами.

Згідно виписки АТ "КБ "ПРИВАТБАНК", яку було надано на запит суду, 02.06.2020 на картку відповідачки було зараховано 4000 грн.

Крім того, відповідно до листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 17.01.2025 на картку НОМЕР_1 02.06.2020 було зараховано 4028 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 09.01.2023 залишок заборгованості становить: 3999,97 тіла кредиту, 54599,59 грн заборгованості за відсотками.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем ТОВ «ІНФІНАНС» виконано зобов`язання за кредитним договором, та доведено цей факт належними та допустимими доказами. А тому заперечення відповідачки є необгрунтованими.

Щодо того, чи виконував свої зобов`язання за кредитним договором відповідач щодо повернення отриманих коштів та процентів, нарахованих згідно цього договору

Відповідно до ч.1 ст 81 ЦПК, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано суду жодних доказів, які б свідчили про факти погашення позики. За таких умов суд вважає факт повного невиконання зобов`язань відповідача за кредитним договором повністю доведеним.

16.12.2021 було укладено договір № 16-12/21 відповідно до якого ТОВ «ІНФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № .

10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № , що підтверджується копією реєстру боржників.

Щодо розрахунку суми заборгованості по вказаним договором позики, то суд зазначає таке.

Враховуючи те, що вказаний кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами договору надання грошових коштів у позику. Тому позов у частині стягнення з відповідача на користь позивача основної суми заборгованості у розмірі 3999,97 грн. підлягає задоволенню.

Разом з тим, з урахуванням висновків зроблених Великою Палатою Верховного Суду у Постанові від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, підлягають частковому задоволенню позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивача процентів, оскільки представником позивача не надано суду доказів, що строк дії договору продовжено, суд розраховує їх:

- за період з 02.06.2020 по 11.10.2020 (пролонгований період згідно розрахунку суми позову), виходячи з розрахунку 1,75 % за день користування позикою (1,75 % х 132 дні = 231 %). 3999,97 грн х 231 % = 9239,93 грн.

- за період з 12.10.2020 по 23.02.2022, 3% річних (0,01% за день) 500 днів.

0,01 % х 500 днів = 5 %, 3999,97 х 5 % = 200,00 грн.

Всього відсотків: 9239,93 + 200,00 = 9439,93 грн.

Позивачем не надано доказів того, що відповідач отримував інші транши позики, що давало б можливість застосувати приписи п. 1. 2 договору

Отже, позов слід задовольнити частково, стягнути із відповідача:

заборгованість у сумі 13439,9 грн, з яких: 3999,97 заборгованості з основного боргу, 9439,93 грн заборгованості за відсотками.

У силу приписів ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач просить стягнути із відповідача 51109,84 грн. Водночас судом вирішено стягнути 13439,9 грн, що становить 26,2 %.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі: (2422,40 грн х 26,2 %) = 636,66 грн.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано суду договір про надання правоваої допомоги від 01.07.2024, укладений із АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС», заявку на надання юридичної допомоги від 30.07.2024 та акт про надання юридичної допомоги від 31.01.2025. Відповідно до вказаних документів загальна сума витрат на надання правової допомоги склала 9000,00 грн.

Отже, з відповідача на користь позивача витрати на професійну (правничу) допомогу у розмірі (9000 х 26,2 %) 2358,00 грн.

Керуючись статтями 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за договором № від 02.06.2020 у сумі 13439,90 (тринадцять тисяч чотириста тридцять дев`ять гривень 90 коп) грн, з яких: 3999,97 заборгованості з основного боргу, 9439,93 грн заборгованості за відсотками.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 636,66 (шістсот тридцять шість гривень 66 коп) грн. витрат по сплаті судового збору.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» 2358,00 (дві тисячі триста п`ятдесят вісім гривень 00 коп) грн. витрат на правову допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повне найменування сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю ««КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», 01133, м. Київ вул. Мечнікова,3, офіс 306, код ЄДРПОУ 44276926.

відповідач: ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя В. П. Антипенко