УХВАЛА

18 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 619/4823/21

провадження № 61-4408ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянув касаційні скарги, подані в інтересах малолітнього ОСОБА_1 його законним представником ОСОБА_2 та адвокатом Косінцевим Костянтином Вікторовичем, на постанову Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2021 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом в своїх інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , відповідно до якого просив стягнути з відповідачки моральну шкоду на користь ОСОБА_1 в сумі 227 800 грн, та на свою користь в сумі 275 524,18 грн.

Заочним рішенням Котелевського районного суду Полтавської області

від 06 вересня 2024 року, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 20 вересня 2024 року, позов задоволено частково. Стягнуто з

ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 452,99 грн.

Не погодившись із рішенням суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди на користь дитини, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на заочне рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2024 року.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення. Заочне рішення Котелевського районного суду Полтавської області від 06 вересня 2024 року залишено без змін.

У березні та квітні 2025 року, засобами поштового зв`язку, в інтересах малолітнього ОСОБА_1 були подані касаційні скарги його законним представником ОСОБА_2 та адвокатом Косінцевим К. В. на постанову Полтавського апеляційного суду від 27 лютого 2025 року (повний текст постанови складено 07 березня 2025 року) у справі № 619/4823/21.

Оскільки касаційні скарги подані в інтересах однієї особи (малолітнього ОСОБА_1 ), на одне судове рішення, Верховний Суд вважає за доцільне вирішити питання щодо їх прийняття до розгляду в одній ухвалі.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Згідно зі статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини «с» статті 7 Рекомендацій № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, специфіку його повноважень як «суду права», процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції, і учасникам справи був наданий відповідний обсяг гарантій права на справедливий суд у судах попередніх інстанцій.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року

№ 10-р(ІІ)/2023 визнав таким, що відповідає Конституції України

(є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України. При цьому Конституційний Суд України звернув увагу, що зазначений припис має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення

(res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

За змістом частини дев`ятої статті 19 ЦПК України прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року,

в якому подається скарга.

У позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується (пункт 1 частини першої статті 176 ЦПК України).

У розглядуваній справі заявлено вимоги про стягнення грошових коштів у загальному розмірі 503 324,18 грн.

Отже ціна позову у справі № 619/4823/21 не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028 грн х 250 =

757 000 грн, де 3 028 грн прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2025 року).

Оскільки справа № 619/4823/21 є справою з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, ухвалені у ній судові рішення можуть бути оскаржені виключно за наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Заявники вважають, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики (підпункт а) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Колегією суддів не встановлено фундаментального значення розглядуваної справи для формування єдиної правозастосовчої практики.

Заявниками не обґрунтовано в чому полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування норм права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів подібних правовідносин.

Фундаментальне питання щодо можливості відшкодування моральної шкоди у сімейних відносинах вже вирішено Верховним Судом, зокрема у постанові

від 21 квітня 2021 року у справі № 2-3897/10.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційні скарги подано на судове рішення, ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію щодо вирішення спору, наявність випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не встановлено, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами, поданими в інтересах малолітнього ОСОБА_1 його законним представником ОСОБА_2 та адвокатом Косінцевим Костянтином Вікторовичем, на постанову Полтавського апеляційного суду

від 27 лютого 2025 року у справі № 619/4823/21.

Копію ухвали та додані до скарг матеріали направити особам, які подали касаційні скарги.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников