У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Шепетко І.О.,

за участі секретаря судових засідань Петришина Н.А.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача 1 ОСОБА_2 ,

представника відповідача 2 ОСОБА_3

розглянувши у підготовчому засіданні цивільну справу за правилами загального позовного провадження за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання договору дарування удаваним та таким, що приховує договір купівлі-продажу та про визнання майна спільним майном подружжя,-

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання договору дарування удаваним та таким, що приховує договір купівлі-продажу та про визнання майна спільним майном подружжя.

16.10.2024 надійшла заява представника позивача про визнання недійсним правочину, пов`язаного з предметом спору. В обґрунтування поданої заяви представник позивача зазначає, що ухвалою суду від 24.09.2024 було залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_7 . Підставою для залучення ОСОБА_7 в якості співвідповідача (Відповідачем-3) стала та обставина, що спірна земельна ділянка (кадастровий номер :30:001:0074), яка є предметом спору, 12.07.2024 року (тобто вже після подання позову до суду) була йому подарована Відповідачем-1 (його братом).

Вважає, що вказаний договір дарування безпосередньо впливає на можливість визнання відповідної земельної ділянки об`єктом права спільної сумісної власності позивача та відповідача-1. А тому договір дарування від 12.07.2024 року є таким, що пов`язаний з предметом спору. Також зазначає, що є всі підстави вважати, що вказаний Договір дарування від 12.07.2024 є недійсним, оскільки як тільки відповідачу 1 стало відомо про намагання позивачки накласти арешт на спірну земельну ділянку, відповідачем 1 було вжито заходів щодо відчуження такої ділянки.

Отже підсумовує, що зазначений правочин (договір дарування) фактично є фраудаторним (таким, що вчинений на шкоду іншій особі (позивачу), що також зумовлює його недійсність.

Також звертає увагу, що предметом спору по даній справі наразі є визнання певного договору дарування (від 2015 руку) удаваним та таким, що приховує договір купівлі-продажу та визнання земельної ділянки спільним майном (як такої, що придбана під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу). Тобто (з огляду на зміст вже заявлених позовних вимог) є всі підстави вважати, що 12.07.2024 року відповідач-1 подарував Відповідачу-3 спільне майно подружжя. Але позивачка згоди на вказане розпорядження спільним майном подружжя не надавала.

Додатково зазначив, що є всі підстави вважати, що вказаний договір дарування від 12.07.2024 року було укладено без наміру дійсного переходу права власності (його метою було виключно перешкоджання позивачці у визнанні земельної ділянки спільним майном).

Вказаний Договір дарування фактично був спрямований на порушення одного з конституційних прав Позивачки права власності, а тому він може бути визнаний недійсним і на цій підставі.

29.11.2024 на адресу суду надійшли заперечення щодо прийняття заяви в порядку статті 199 ЦПК України, в яких представник відповідача просив суд відмовити у прийнятті до розгляду такої заяви. На обґрунтування поданих заперечень зазначив, що спірні правовідносини у даній справі виникли з приводу порядку набуття ОСОБА_5 права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :30:001:0074. В той же час подана заява в порядку статті 199 ЦПК України за своєю суттю має інший предмет та підстави. З суті заяви вбачається, що така обґрунтовується фактичними обставинами, доказами та нормативним регулюванням, що є відмінними від тих, які стосуються первісних позовних вимог, позивачем зазначена самостійна матеріально-правова норма та одночасно в її обґрунтування наведено інші обставини (фактичні підстави) і норми права (юридичні підстави), які не були визначені позивачем первісною підставою позову.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав клопотання, просив таке задовольнити.

Представник відповідача 1 в судовому засіданні щодо прийняття поданої заяви заперечував, з підстав наведених у своїх письмових запереченнях.

Представник відповідача 2 також заперечував щодо поданої заяви.

Відповідач 3 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши подане клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Таким чином, до закінчення підготовчого засідання (яким також закінчується підготовче провадження) позивач може змінити свої позовні вимоги та доповнити їх вимогою про визнання недійсним правочину, пов`язаного з предметом спору.

Водночас нормами ЦПК України передбачено також право позивача до закінчення підготовчого провадження подати до суду, крім заяви про зміну предмету позову, також заяву про визнання недійсним повністю чи у певній частині пов`язаного з предметом спору правочину, який суперечить закону.

Така заява відповідно до ч. 3 ст. 199 ЦПК є підставою для надання відповідачу, іншим учасникам справи часу на підготовку своїх пояснень та заперечень з приводу поданої заяви.

Відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦПК ухвалюючи рішення у справі, суд, за заявою позивача, поданою до закінчення підготовчого провадження, може визнати недійсним повністю чи у певній частині пов`язаний із предметом спору правочин, який суперечить закону, якщо позивач доведе, що він не міг включити відповідну вимогу до позовної заяви із не залежних від нього причин.

Так, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_4 звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 про визнання договору дарування удаваним та таким, що приховує договір купівлі-продажу та про визнання майна спільним майном подружжя.

Предметом вказано позову є визнання договору дарування земельної ділянки від 31.07.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Капітулою Г.Д. за реєстровим номером 454, удаваним правочином, який було вчинено для приховання договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,08 га, кадастровий номер :30:001:0074 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01), за ціною 32 046,56 грн. та визнання земельної ділянки площею 0,08 га кадастровий номер :30:001:0074 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - 01) об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

До матеріалів позову була долучена інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, відповідно до якої станом на 24.06.2024 спірна земельна ділянка належала на праві приватної власності ОСОБА_5 .

Як вбачається з доданих до матеріалів справи представником позивача документів, а саме, інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, дата формування 26.08.2024 та копії договору дарування земельної ділянки від 12.07.2027, запис в реєстрі №2156, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :30:001:0074, площею 0,08 га, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_7 на підставі договору дарування №2156, посвідченого 12.07.2024 приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Наталією Дмитрівною.

Враховуючи характер спірних правовідносин, беручи до уваги волевиявлення позивача, суд приходить до висновку про задоволення поданої заяви представника позивача адвоката Горбенка Костянтина Олеговича про прийняття до розгляду заяви про визнання недійсним пов`язаного з предметом спору правочину, який суперечить закону.

На підставі та керуючись ст. ст. 51, 247, 260-261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання представника позивача адвоката Горбенка Костянтина Олеговича про прийняття до розгляду заяви про визнання недійсним пов`язаного з предметом спору правочину, який суперечить закону задовольнити.

Прийняти до розгляду заяву представника позивача про визнання недійсним Договору дарування земельної ділянки від 12.07.2024 року, посвідчений приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Наталією Дмитрівною за реєстровим номером 2156.

Встановити відповідачам, іншим учасникам справи строк для подання своїх пояснень та заперечень з приводу поданої заяви - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали.

Інформацію щодо справи можна також отримати на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://court.gov.ua/fair/sud0712.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Оскарженню не підлягає.

Суддя І.О. Шепетко