Справа № 214/3239/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у видачі судового наказу

22 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Євтушенко О.І., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Самородової Олени Петрівни про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Самородова О.П., діючи від імені та в інтересах ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою шляхом направлення через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» 15.04.2025 (зареєстровано 16.04.2025), в якій просить суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття.

Вимоги заяви мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в офіційно зареєстрованому шлюбі з 14.11.2003. Від шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останнім часом ОСОБА_2 самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, не проявляє інтересу до життя дитини та не бере участь у вихованні сина. Мирної домовленості з питання матеріального утримання їх сина, розміру аліментів, досягти не вдалося. Додатково представник зауважила, що при вирішенні вимоги про стягнення аліментів вона просить врахувати той факт, що ОСОБА_2 є працездатним, офіційно працевлаштований та на утриманні інших дітей не має.

За результатами автоматизованого розподілу на підставі протоколу матеріали заяви передано у провадження судді Євтушенку О.І. 16.04.2025.

Згідно з відповіддю №1301711 від 17.04.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманою в порядку ч.7 ст.165 ЦПК України, ОСОБА_2 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Дослідивши матеріали заяви, долучені до неї докази, суд дійшов висновку про необхідність відмови у видачі судового наказу з таких підстав.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках.

Як визначено ст.19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших відносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими ЦПК України, в порядку наказного, позовного (загального або спрощеного) та окремого провадження.

У розумінні ч.ч.3, 5 ст.19 ЦПК України, наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом.

Згідно зі ст.160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.161 ЦПК України.

Звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу, ОСОБА_1 пред`явила вимогу про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання їх малолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку (доходу).

Так, положеннями ч.1 ст.161 ЦПК України передбачено, що судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення аліментів на одну дитину однієї чверті, на двох дітей однієї третини, на трьох і більше дітей половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналізом процесуальних норм діючого цивільного процесуального законодавства в їх взаємозв`язку суддя приходить до висновку про можливість пред`явлення в наказному провадженні вимоги про стягнення аліментів на утримання однієї дитини лише в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. При цьому, дослідженням вимог заяви про видачу судового наказу, встановлено, що заявник просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі, дещо відмінному, аніж це передбачено для вимог, заявлених у наказному провадженні, що визначається наявність спору.

Як слідує з п.2 ч.2 ст.163 ЦПК України, у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема, повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України заявника та боржника, реєстраційний номер облікової картки платника податків заявника та боржника (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта заявника та боржника (для фізичних осіб - громадян України), а також інші дані, якщо вони відомі заявнику, які ідентифікують боржника, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Перевіряючи відповідність форми та змісту заяви вимогам ст.163 ЦПК України, судом виявлено ряд невідповідностей вимогам процесуального закону, а саме:

-у заяві не вказані відомості про зареєстроване місце проживання заявника, окрім як фактичне її місце проживання, що свідчить про неповноту вказаних даних;

-статус ОСОБА_2 вказаний як «інша особа», в той час як положеннями ЦПК України не передбачено такого учасника справи у жодному з проваджень, а склад учасників наказного провадження визначає наявність заявника та боржника;

- у заяві не зазначені відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у заявника ОСОБА_1 та боржника ОСОБА_2 ;

-у відомостях про боржника ОСОБА_2 не вказано достатньо відомостей, які б ідентифікували його особу, а реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника вказаний свідомо невірний.

Крім того, в обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 вказує, що ОСОБА_2 є працездатним, офіційно працевлаштований та на утриманні інших дітей не має, тим самим умисно вводячи суд в оману, оскільки з долучених до матеріалів заяви доказів слідує, що подружжя має двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які мешкають із заявником. При чому, саме за заявою ОСОБА_1 , поданою 18.03.2025, Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 19.03.2025 було видано судовий наказ №214/2168/25 (2-н/214/394/25) про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення дитиною повноліття. Судовий наказ набрав законної сили 19.03.2025 та є чинним. Факт звернення ОСОБА_1 до суду із вимогами про стягнення аліментів на утримання старшого сина з ОСОБА_2 , вона приховала.

Сукупність наданих документів, встановлених судом обставин та виявлених розбіжностей виключають можливість визначення безспірності заявлених вимог для їх задоволення у наказному провадженні, що апріорі не може свідчити про безспірність заявленого боргу.

Поміж іншим, суд вважає за необхідне зауважити, що заява про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів подана адвокатом Самородовою О.П. в інтересах ОСОБА_1 до суду шляхом направлення в електронному вигляді через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд», в той час як відповідно до ч.1 ст.163 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду у письмовій формі та підписується заявником або його представником. Зважаючи на те, що боржник ОСОБА_2 не має електронного кабінету, застосування положень ч.4 ст.163 ЦПК України у даному випадку є виключеним, однак, не звільняє заявника від обов`язку надати суду докази надсилання заяви з додатками у паперовій формі листом з описом вкладення боржникові, як того вимагає ч.7 ст.43 ЦПК України. Відсутність таких доказів є черговим свідченням невідповідності поданої ОСОБА_1 заяви вимогам цивільного процесуального закону.

Ураховуючи викладене, суд вважає необхідним відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу, оскільки виявлені недоліки та суперечності виключають можливість розгляду заявлених вимог в наказному провадженні, одночасно роз`яснивши заявникові, що вона може звернутися до суду із зазначеними вимогами в спрощеному позовному провадженні.

Керуючись ст.ст.163, 165, 258-260, 353-355 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу за заявою, пред`явленою в її інтересах адвокатом Самородовою Оленою Петрівною, за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання малолітньої дитини.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання суддею.

Ухвалу складено та підписано 22.04.2025.

Суддя О.І. Євтушенко