Провадження № 2/522/233/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси 16.12.2024 року надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та поділ спільного майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог частині розірвання шлюбу зазначено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 07.08.2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час подружнього життя з`ясувалося, що сторони мають різні погляди на життя, шлюб та інші цінності, виявилась несумісність їх характерів. Між сторонами погіршилися відносини. Вони не проживають разом як одна сім`я протягом тривалого часу. Станом на сьогодні відносини між сторонами склалися таким чином, що позивач вимушений порушити перед судом питання про розірвання шлюбу з відповідачкою. Через наявність цього шлюбу, що має формальний характер, позивач обмежений у здійсненні цивільних прав.

Ухвалою суду від 19.12.2024 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. Недоліки позову були усунуті 07.01.2025 року.

07.01.2025 року та 08.01.2025 року суддя Домусчі Л.В. перебувала у відпустці.

Заяву про усунення недоліків суддя отримала 09.01.2025 року.

Ухвалою суду від 09.01.2025 року провадження у справі було відкрито та призначено розгляд справи в загальному позовному порядку з призначенням підготовчого судового засідання на 24.02.2025 року.

До суду 22.02.2025 року від ОСОБА_2 надійшла заява про повернення їй дошлюбного прізвища « ОСОБА_5 ».

Розгляд справи призначений на 24.02.2025 року було відкладено на 31.03.2025 року.

До суду 10.03.2025 року від ОСОБА_2 надійшла заява про проведення судового засідання за її відсутності. Зазначила про укладання між нею та позивачем мирової угоди, яку вона та клопотання про затвердження мирової угоди підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти винесення ухвали про затвердження мирової угоди не заперечує.

До суду 31.03.2025 року надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Чумаченка С.О. про відкладення судового засідання.

Розгляд справи призначений на 31.03.2025 року було відкладено на 17.04.2025 року.

До суду 03.04.2025 року від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшла мирова угода від 24.02.2025 року в частині поділу спільного майна подружжя та клопотання про її затвердження. Сторони просили ухвалити рішення про задоволення позову в частині розірвання шлюбу, а в частині поділу спільного майна подружжя постановити ухвалу про затвердження мирової угоди. Зазначили, що задля захисту прав та інтересів дітей, сторони вийшли за межі предмету спору та врегулювали також питання стягнення аліментів на їх утримання.

У судове засідання 17.04.2025 року сторони не з`явилися, були належним чином повідомлені. Від представника ОСОБА_1 , - адвоката Чумаченка С.О. до суду через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи за відсутності, в якій просив клопотання про затвердження мирової угоди щодо поділу спільного майна подружжя задовольнити.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 268 ЦПК України датою складення судового рішення є 22.04.2025 року.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 07.08.2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 947, та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 . Прізвище після реєстрації шлюбу: ОСОБА_7 /Будзіховська. (а.с. 7)

Від спільного шлюбу у сторін є діти: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого 03.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 12284 (а.с. 16), та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 15.07.2017 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, про що складено відповідний актовий запис № 4865 (а.с. 14).

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили

Сторони тривалий час проживають окремо, за час подружнього життя з`ясувалося, що сторони мають різні погляди на життя, шлюб та інші цінності, виявилась несумісність їх характерів, через наявність цього шлюбу, що має формальний характер, позивач обмежений у здійсненні цивільних прав, про що зазначено у позовній заяві.

Судом встановлено, що діти проживають разом з матір`ю, питання утримання дітей вирішується в обопільному мировому порядку, про що зазначено у позовній заяві.

Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв`язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у зв`язку з чим, є неможливим.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 СК України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню.

Питання щодо визначення місця проживання дітей судом не вирішується, оскільки не є предметом спору та відповідна вимога як позовна позивачем не заявлялась. Відповідного зустрічного позову з цього приводу до суду також не надходило.

Відповідно до ч. 3 ст. 259 ЦПК України, якщо в одному провадженні об`єднані кілька взаємопов`язаних самостійних вимог, суд може ухвалити щодо будь-якої вимоги часткове рішення та продовжити провадження в частині невирішених вимог.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 в частині вимог про розірвання шлюбу.

Продовжити провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 24, 104, 105, 110, 112, 113, 115 СК України, ст.ст. 1-13, 76-81, 89, 210, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 07.08.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 947, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , розірвати.

Після розірвання шлюбу відповідачці повернути дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

Продовжити провадження в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Відповідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України, копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повний текст рішення виготовлено 22.04.2025 року.

Суддя Домусчі Л.В.