Провадження №: 2/336/1403/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Боєва Є.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

15.01.2025 надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 10.12.2023 між відповідачем та Товариства з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» був укладений Договір №4207125 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (надалі - Договір), за яким відповідач отримав кредит та зобов`язався повернути його в порядку і на умовах, передбачених договором, та сплатити проценти за користування кредитними коштами, однак належним чином своїх зобов`язань не виконав.

В подальшому, відповідно до умов Договору факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем, до позивача перейшло право грошової вимоги за Договором №4207125 від 10.12.2023 щодо стягнення заборгованості, що утворилась внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором, у розмірі 136 340 грн. 00 коп. яка складається з суми заборгованості за основним боргом у розмірі 17000 грн. 00 коп., суми заборгованості за відсотками нарахованими первісним кредитором 78 200 грн. 00 коп., суми заборгованості за відсотками нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції за 121 календарних днів 41 140 грн. 00 коп.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 31.01.2025 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу направлено копію позовної заяви та ухвалу суду про відкриття провадження в справі. Конверт повернувся до матеріалів справи із відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України строк для реалізації учасниками справ своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив.

Відповідач у наданий судом строк та станом на момент розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористався, відзив на позов не подав, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, відтак відповідно до ч.8 ст.178 та ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до такого.

Судом встановлено, що 10.12.2023 між відповідачем та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» був укладений Договір № 4207125 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до п. 1.2. Договору тип кредиту кредит, сума кредиту складає 17000 грн, згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 560 днів: з 10.12.2023 року по 24.11.2024, періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів.

Крім того, у п. 1.4.1 вказаного Договору сторони узгодили процентну ставку за користування кредитними коштами 2% на день від суми заборгованості.

В подальшому, на підставі Договору факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024, укладеного між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та позивачем право вимоги до відповідача перейшло до позивача. При цьому відповідно до реєстрів боржників, доданих до вказаних договорів, позивачу було передано право грошової вимоги до відповідача за Договором №4207125 у розмірі 136 340 грн. 00 коп. яка складається з суми заборгованості за основним боргом у розмірі 17000 грн. 00 коп., суми заборгованості за відсотками нарахованими первісним кредитором 78 200 грн. 00 коп., суми заборгованості за відсотками нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції за 121 календарних днів 41 140 грн. 00 коп.

Відповідно до п. 1.1. Договору факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024 року, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту.

Станом на дату укладання Договору факторингу від 26.07.2024 року №26/07/2024, строк дії Договору № 4207125 від 10.12.2023 року не закінчився.

В межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачем, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у період з 26.07.2024 року по 24.11.2024 року (121 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 41 140,00 грн.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

За змістом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

При цьому, одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Отже, договір факторингу є підставою для заміни сторони кредитора у грошовому зобов`язанні.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики.

На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідач жодних заперечень проти позову не надав, факт укладання ним кредитного договору не оспорював, факт невиконання зобов`язань за цим договором також не оспорював, як і наданого позивачем розрахунку заборгованості, доказів погашення заборгованості на користь позивача або первісного кредитора не надав.

Дослідженням змісту договору та наданих суду відомостей про фактично надані відповідачу кредитні кошти, а також розрахунку заборгованості, судом встановлено, що заявлена до стягнення сума заборгованості відповідає умовам договору, розрахована з урахуванням вимог чинного законодавства та відповідної судової практики.

Щодо стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне.

Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивач при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 2422, 40грн., а тому суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у зазначеному розмірі

При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд має враховувати приписи частини 3статті 141 ЦПК України, а саме:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

Представник позивача просив стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 гривень.

До позовної заяви представник позивача долучив договір про надання правової допомоги №01/08/2024-А від 01.08.2024 року; детальний опис робіт (наданих послуг) № 4207125 від 11.12.2024 року; акт приймання-передачі наданих послуг №4207125 від 11.12.2024 року на загальну суму 10 000 грн.

А тому із врахування пропорційності до предмета спору з урахуванням ціни позову, а також із врахуванням вищезазначеного договору суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати за професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 28, 81, 82, 141, 246, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користьТовариства зобмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» заборгованість у загальній сумі 136 340 гривень, яка складається з суми заборгованості за основним боргом у розмірі 17 000 грн., суми заборгованості за відсотками нарахованими первісним кредитором 78 200 грн., суми заборгованості за відсотками нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції за 121 календарних днів 41 140 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач ТОВ «Українські фінансові операції », знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Набережно-Корчуватська, буд.27, приміщення 2; .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.С. Боєв23.04.25