Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/1742/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.04.2025 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Трагнюк В.Р., за участі секретаря судового засідання Конар В.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Молнар Тетяна Іванівна, до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, третя особа без самостійних вимог: Виноградівська міська рада,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Молнар Тетяна Іванівна, звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, третя особа без самостійних вимог: Виноградівська міська рада.

Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони уклали шлюб 11.09.2018 року.

За час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На протязі останнього часу сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з сторін має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Проживати разом із ОСОБА_2 , однією сім`єю у позивача не має бажання.

Відповідачка ОСОБА_2 близько року як пішла проживати окремо від своєї сім`ї. Позивачем ОСОБА_1 подано позов про розірвання шлюбу із ОСОБА_2 .

Позивач зазначає, що відповідач байдужа до життя своїх синів, вихованням не займається, а також не забезпечує дітей достатнім рівнем піклування. Впродовж останнього року діти проживають виключно із позивачем, знаходяться на повному його утриманні та вихованні.

Ініціатива звернення із заявою до суду обумовлена виключно безвідповідальною поведінкою матері дитини, оскільки заявник не має інших важелів впливу на поведінку матері дитини у розрізі виконання батьківських обов`язків, а тому відповідно потребує судового захисту. Вирішення питань, порушених у даній заяві, не обмежує заінтересовану особу ОСОБА_5 у подальшому здійсненні її прав та обов`язків щодо власних дітей.

Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, заявлені вимоги просить задоволити (а.с.27).

Відповідач, представник третьої особи у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином (проти заявлених вимог не заперечують (а.с.29-30).

Суд встановив такі факти, і відповідні їм правовідносини.

Суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні (пункт 2 частини 1 статті 315 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог з огляду на наступне.

У відповідності до вимог ст. 293 ЦПК України, суди розглядають в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 2 ч. 1, ч. 2 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Судом встановлено наступне.

Сторони уклали шлюб 11.09.2018 року (а.с.15).

Під час шлюбу у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16-17).

Сімейне життя між сторонами поступово погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин.

Встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей необхідно для захисту прав та інтересів таких.

Разом з тим, судом встановлено, що двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебувають під опікою батька (позивач по справі), що стверджується довідкою Виноградівської міської ради від 18.03.2025 року №20.7-20/187 (а.с.18).

Позивач повністю опікується інтересами і потребами свого сина, піклується про нього, займається його вихованням та слідкує за його розвитком та здоров`ям, а також повністю утримує дитину, оскільки мати дітей усунулась від участі в їх матеріальному забезпеченні.

Фактично заявник самостійно виховує та утримує малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що жоним чином не заперечено відповідачем ОСОБА_2 .

Надаючи правову оцінку доводам позивача у контексті з поданими ним доказами суд приймає до уваги наступні норми права та наводить мотиви їх застосування.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

У відповідності до вимог ст. ст. 315, 319 ЦПК України, суди розглядають справи про встановлення фактів від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, у випадках коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.8 ст.7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно положень ч.1 ст.154 Сімейного кодексу України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина.

Заявник має повну можливість забезпечити своїм синам належні умови проживання, повною мірою займатися вихованням дітей, дати освіту та добробут.

У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. У даній ситуації проживання дитини саме з батьком є для неї більш прийнятним, оскільки в батька більше емоційно-вольової мотивації, можливостей та часу приділяти дитині увагу.

Ухвалюючи рішення в справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 р. (заява №2091/13), Європейський суд з прав людини наголосив, що в таких справах основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, що у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі.

З вищенаведеного вбачається, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав. Встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на особистому вихованні і утриманні заявника потрібно з метою захисту прав та інтересів його дитини та прав заявника як батька. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе.

Встановлення факту самостійного виховання та утримання дітей має для позивача юридичне значення, оскільки необхідне заявнику для реалізації соціальних цілей як одинокому батьку, захисту та реалізації інтересів синів без необхідності щоразу звертатись до матері для отримання її згоди, в тому числі щодо переміщення, на здійснення лікування, навчання.

У зв`язку із вищенаведеним заявлені вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись 10, 12, 13, 18, 81, 206, 259, 263-265, 315, 316, 318-319 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заявлену вимоги задоволити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання та реєстрації: АДРЕСА_1 , самостійно виховує та утримує малолітніх дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з батьком за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний такст рішення складено 22.04.2025 року.

ГоловуючийВ. Р. Трагнюк