11.04.2025 Єдиний унікальний номер 205/6405/24
Провадження № 2/205/715/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 рік м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Бізяєвої Н.О.,

за участю секретаря судового засідання Михайленко Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, Дніпровська міська рада про усунення перешкод користування будинком шляхом знесення самовільно побудованих споруд,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, просив суд зобов`язати ОСОБА_2 , власника квартири АДРЕСА_1 , знести побудовану нею нову будівлю розміром 4,0*5,0 метра і висотою 4,2 метра впритул до паркану (лінії розмежування) і на відстані 2,2 метра від стіни прибудови квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_3 . Зобовязати ОСОБА_2 , власника квартири АДРЕСА_1 , знести побудовану нею споруду, яка знаходиться поруч з парканом, на відстані 1,63 метра від стіни прибудови (літера А-1), яка належить ОСОБА_1 , побудовану піч тандит, за адресою: АДРЕСА_3 . Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаюься з суми судового збору у розмірі 1211,20 грн. та витрат на проведення експертного дослідження у розмірі 5 000,00 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_1 є власником 74/100 частин, домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці, розміром 90 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_3 , вартира 1, на підставі договору дарування частини домоволодіння від 04 лютого 2005 року. Власником іншої частини домоволодіння квартири АДРЕСА_1 є відповідач ОСОБА_2 . У 2021 році відповідач за допомогою найманих працівників, без згоди зі співвласником домоволодіння та без усіляких дозволів почала будівництво нової будівлі, розміром 4,0x5,0 метра і висотою 4,2 метра впритул до паркану (лінії розмежування) і на відстані 2,2 метра від стіни прибудови квартири АДРЕСА_4 (віповідача по справі) та поруч з парканом, на відстані 1,63 метра від стіни прибудови позивача, побудували піч тандир, висотою більше дного метра. Самочинне будівництво було відповідачем завершено навесні 2023 року. На неодноразові звернення позивача до відповідача (у телефонному режимі) про зипинення самовільного будівництва відповідач не реагував. Позивач у 2024 році звернувся до управління ДАБК Дніпровської міської ради, з приводу, щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання будівельних робіт та отримав відповідь 05.02.2024 року за № М-4/0-1/09-24, де вказано, що у зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану тимчасово можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини та громадянина. Та згідно указу Президента України від 24.02.2022 року № 133 «Про провадження строку дії воєнного стану в Україні», на виконання розпорядження міського голови від 24.02.2022 № 2-24/2-рк, в зв`язку з запровадженими технічними та організаційними обмеженнями у роботі органів державної влади, місцевого самоврядування, державних електронних реєстрів, припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану, але з метою проведення самочинного будівництва за вищевказаною адресою 17.01.2024 року був здійснений виїзд спеціаліста управління ДАБК на об`єкт будівництва. Під час огляду об`єкту спеціалістом було з`ясовано, що на земельній ділянці знаходиться домволодіння з одноповерховим житловим будинком, який є у сумісній власності громадянки ОСОБА_2 та громадянина ОСОБА_1 . Громадянкою ОСОБА_2 самовільно здійснюється зведення одноповерхової окремо розташованої капітальної будівлі, розмірами 4,0x5,0 м. у плані, висотою 4,2 м., на земельній ділянці комунальної власності. Та на момент проведення ними моніторингу жодні дозвільні документи відповідачем не реєструвалися в управлінні за вищевказаною адресою. У зв`язку з чим йому мені було запропоновано звернутися з позовною заявою до суду. Після чого у березня 2024 року позивач звернувся до будівельних експертів, з приводу проведення технічного огляду житлового будинку та падання висновку, чи відповідає самовільні споруди, збудовані Відповідачем правилам ДБН. Відповідно до технічного обстеження вищевказаного домоволодіння експертом ОСОБА_3 від 28.03.2024 року житловий будинок (літера А-1) побудовано у 1955 році. Будівля житлового будинку в плані має форму прямокутника. У різні роки до будинку були прибудовані прибудови: а-1, а'-1, а"'-1, А"-1. Зі слів Замовника прибудову (літер А"-1) побудовано у 1980 році. У 2010 році стіни житлового будинку разом з прибудовами було утеплено листами пінополістиролу з зовнішньої сторони. В житловому будинку розташовано дві квартири. Після технічного огляду вищевказаного домоволодіння, експертом було зроблено висновок, згідно якого власник квартири АДРЕСА_5 , порушив нормативні протипожежні норми, не дотримуючись обов`язкових відстаней між будівлями, передбачених ДБН Б.2.2-12:2019 та спорудження нової будівлі та встановлення печі тандир у вузькому просторі між будівлями значно підвищує ризик пожежі.

Ухвалою суду від 28 травня 2024 року позовну заяву було залишено без руху і надано позивачеві строк для усунення виявлених недоліків позову.

18.06.2024 року позивачем до суду подано уточнений позов, аналогічний позову поданому позивачем 22.05.2024 року.

Ухвалою суду від 16 серпня 2024 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

09.10.2024 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Кандрашиним К.В. до суду подані заперечення, відповідно яких зазначено, що позивач посилаючись на ст.. 376 ЦК України, що вказаною забудовою порушено його право не підтверджені належними та допустимими доказами. Згідно з роясненнями, викладеними у п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду Украхни з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України» відповідно до вимог ст.. 376 ЦК право на зверненн до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно зюбудованого об`єкта нерухомості мають органи державної влади і органи самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК України) власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, право власності на самочинне збудоване нерухоме майно (ч. 4 ст. 376 ЦК та ст.. 391 ЦК). Відповідно до положень ст.. 38 ЗУ «Про регулювання містобудівницької діяльності» №3038-VІ,. Право на звернення до суду з позовом про знесення самовільно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державної архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів та правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта неможлива. Однак позов до відповідача про знесення спірної забудови на підставі п. 7 ст. 376 ЦК вказаними ограгами державної влади і органи місцевого самоврядування або інспекторами державного архітектурно-будівельного контролю не був пред`явлений. Також пред`являючи цей позов, позивач не вязв до уваги і рояснення які місяться у п. 24 вказаної вище Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України. Згідно з цим роз`ясненням знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливо лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту відповідноо до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює будівництво), відмовляється від перебудови. Також позивач зазначав на висновок експертної установи про порушення таблиці 15.2 ДБН-Б 2.2-12:2019 щодо дотримання протипожежних розривів між будинками. Натомість позивачем не враховано положення п. 15.2.3 цього ДБН відповідно до якого протипожежні відстані зазначені в п. 15.2 не застосовуються між житловими і господарськими будівлями в межах однієї присадибної ділянки та т.і. Щодо наявності порушень санітарних норма будівництва по влаштуванню необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію сусідніх ділянок, повідомив наступне. Порушень недопущено, так як будівля відповідачем не закінчена. У зв`язку з вищезазначеним, просив суд відмовити у задоволені позовних вимог.

15.11.2024 року третьою особою поадні до суду письмові пояснення. Відповідно яких зазначено, що згідно інформації реєстру будівельної діяльності, станом на час надання відповіді, відомості щодо дозвільної документації (повідомлення про початок виконання підготовчих та будівельних робіт або дозвіл) чи документи, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (декларації про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат) по об`єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 відсутні дозвольні документи, що дають право на початок виконання підготовчих та будівельних робіт. У зв`язку із запровадженням в Україні воєнного стану, припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану. З метою проведення моніторингу самочинного будівництва на території Дніпровської міської громади спеціалістами 17.01.2024 року був здійснений виїзд на об`єкт будівництва за вищевказаною адресою. Під час огляду встановлено, що на земельній ділянці, знаходиться домоволодіння з одноповерховим житловим будинком, який є у сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Громодянкою ОСОБА_2 самовільно здійснюється зведення одноповерхової окремо розташованої капітальної будівлі розмірами 4,0*5,0 м. у плані, висотою 4,2 м на земельній ділянці комунальної власності. Просили суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 18.11.2024 року клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено. Підготовче судове засідання відкладено.

Ухвалою суду від 09.12.2024 року підготовче судове засідання закрито, справу призначено до розгляду по суті.

Ухвалою суду від 03.03.2025 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Дніпровську міську раду.

01.04.2025 року представником Дніпровської міської ради до суду подані письмові пояснення. Відповідно яких зазначено, що до матеріалів справи не додано документів, які б підтверджували звернення сторін до Дніпровської міської ради з приводу відведення їм земельної ділянки під розміщене домоволодіння. Також матеріали справи не місять дозволу на проведення будівельних робіт на земельній ділянці, що перебуває у коунальніц власності, який наданий у встановленому законодавством порядку, а також відстуні докази звернення позивача до правоохоронних органів зз приводу самовільно зайняття відповідачем земельної ділянки та незаконного будівництва. Просили суд ухвалите рішення згідно вимог чинного законодавства.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, додатково зазначаючи, що не звертався до Дніпровської громади щодо відведення земельної ділянки як співвласнику довомолодіння, також і до правоохоронних органів не звертався, паркан який розділяє його з гр. ОСОБА_2 , встановлений задового до виникнення непорозумінь, щодо усунення перешкод ОСОБА_2 звертався через телефон. На запитання суду, повідомив, що відповідно фото таблиці, на якій зображена з однієї сторони паркану, стіна самочинної забудови гр. ОСОБА_2 , яка примикає вплотну до паркану, а з іншої сторони його самочинна прибудова літній душ. Щодо вікон, які встановлені у частини його домоволодіння, то вони розташовані видом на самочинну забудову відповідача, між яким збудовану також піч тандир, приблизно на відстані 3 метри, вказані самочинні забудови не перешкоджають світловому потоку.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що протоколи про адміністративне правопорушення або приписи щодо усунення перешкод, відповідними комунальними підприємствами не складались. У разі необхідності, на думку представика, перебудова збудованої нової споруди на йогу думку можлива. Також зазначив, що його довірителька не зверталась до Дніпровської міської ради про виділення під частину домоволодіння земельної ділянки.

Дослідивши матеріали справи, пояснення сторін, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, у задоволені позову відмовити, виходячи з наступних підстав.

За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що за нотаріально посвідченим договором дарування частини домоволодіння від 04.02.2005 року, ОСОБА_1 прийняв у дар 74/100 домоволодіння з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці розміром 390 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_3 . Що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.7-8).

На земельній ділянці розташований житловий шлакобетонний будинок літ. А-1, жилою площею 41,8 кв. м, гараж Б- шлакоблочний; сараї: В,Г шлакоблок, дощаті; убиральні: Д,Ж дощаті, шл/блочні; душ З дощатий; споруди: №1-8, І,ІІ. (а.с. 7).

Відповідно Свідотцва про право на спадщину за зконом, від 11.06.2013 року, ОСОБА_2 отримала спадщину після смерті ОСОБА_4 (який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ), нерухоме майно, яке складається з: 26/100 частини домоволодіння, що знаходиться у АДРЕСА_3 , загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 41,8 кв.м., що також пітверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Управління державного архітектурно-будівельного контролю ДМР Листом від 05.02.2024 року за №_М-4/0/09-24 повідомила, що з метою проведення моніторингу самочинного будівництва на території Дніпровської міської громади спеціалістами 17.01.2024 року був здійснений виїзд на об`єкт будівництва за вищевказаною адресою. Під час огляду встановлено, що на земельній ділянці, знаходиться домоволодіння з одноповерховим житловим будинком, який є у сумісній власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Громодянкою ОСОБА_2 самовільно здійснюється зведення одноповерхової окремо розташованої капітальної будівлі розмірами 4,0*5,0 м. у плані, висотою 4,2 м на земельній ділянці комунальної власності. Під час огляду громадянка ОСОБА_2 була відсутня.

Відповідно висновку Звіту про проведення технічного огляду житлового будинку за адресою: АДРЕСА_6 виконаним експертом ОСОБА_3 2024 року, зазначено: «Власник квартири АДРЕСА_5 , порушив нормативні протипожежні норми, не дотриму.чих обов`язкових відстаней між будівлями, передбачених ДБН Б.2.2.-1262019. Спорудження нової будівлі та встановлення мечі тандит у вузькому просторі між будівлями значно підвищує ризик пожежі».

З матеріалів фотофіксації та схематичного плану земельної ділянки житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_3 убачається, що побудована будівля розміром 4,0*5,0 метра впритул розташована до паркану (умовної лінії розмежування). Також з парканом, на відстані від стіни прибудови (літер А-1) побудовано піч тандир. Стіни будинку АДРЕСА_3 утеплені листами пінополістиролу, а також у побудованій будівлі, відсутні робочі зливи, що суттєво порушують права влсника квартири АДРЕСА_4 , що і стало підставою для подання звернення до управління ДАБК Дніпровської міської ради.

Також обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач вказував, що порушення його права, як власника квартири АДРЕСА_2 , полягає у відсутні вразі необхідності (пожару та інше) доступу за нової забудови до належних йому приміщень.

Водночас, земельна ділянка, яка використовується сторонами по справі, знаходиться у комунальній власності Дніпровської міської ради, тобто ОСОБА_1 , ОСОБА_2 не є ані користувачами, ані власниками земельної ділянки.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першоїстатті 16 ЦК Україникожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно достатті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушеним.

Частиною 1 ст. 9 Закону України "Про архітектурну діяльність" передбачено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України "Про регулювання містобудівної документації".

Положенням частини 2 ст. 8 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлено, що планування та забудова земельних ділянок здійснюється їх власниками чи користувачами в установленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з наведених умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проєкт; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першійстатті 376 ЦК Україниознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

З наданих суду доказів встановлено, що будівництво прибудови з розмірами 4,00 м х5,00 м проведено за відсутності проекту, дозвільних документів, актів уведення в експлуатацію (декларації про закінчення будівництвом )та на земельній ділянці комунальної власності, яка відповідачу не виділялася, а тому вважається самочинним будівництвом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що самочинне будівництво підлягає безумовному знесенню, якщо власник земельної ділянки заперечує проти визнання права власності за особою, яка здійснила таке будівництво; власник земельної ділянки не заперечує проти визнання права власності на самочинну забудову, однак така забудова порушує права інших осіб на зазначену земельну ділянку; самочинна забудова зведена на наданій земельній ділянці але з відхиленням від проєкту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, з істотним порушенням будівельних норм і правил, що порушує права інших осіб, за умови, що особа, яка здійснила самочинне будівництво, відмовилась від здійснення перебудови.

З урахуванням змісту зазначеної норми у поєднанні з положеннями статей 16, 386, 391 ЦК Українипозивачами за такими вимогами можуть бути відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування та інші особи, право власності яких порушено самочинним будівництвом.

За змістом статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва інші особи можуть заявляти за умови доведеності факту порушення прав цих осіб самочинною забудовою.

Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно достатті 376 ЦК Україниє крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Такий висновок застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 06 вересня 2017 року в справі № 6-1721цс16 та постанові Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 458/1173/14-ц (провадження № 61-13282св18).

З урахуванням вищенаведеного, суд зазначає, що відповідно до вимог частини сьомої статті 376 ЦК України для задоволення позову у цій категорії справ (про знесення самочинно збудованого нерухомого майна) необхідна наявність таких фактів, як неможливість перебудови об`єкта або відмова особи, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови; у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил знесенню самочинного будівництва передує прийняття судом рішення про зобов`язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову; знесення самочинного будівництва є крайньою мірою, яка передбачена законом, і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Європейський суд з прав людини у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» (№ 46577/15) від 21 квітня 2016 року, підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, необхідно з`ясовувати, зокрема, як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

Відповідно до п. 5.3 Державних будівельних норми України В.1.-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва. Загальні вимоги» ступінь вогнестійкості Будинку встановлюють залежно від його призначення, категорії за вибухопожежною та пожежною небезпекою, умовної висоти (поверховості), площі поверху в межах протипожежного відсіку. В залежності від ступеня вогнестійкості Будинку визначають класи вогнестійкості будівельних конструкцій і групи поширення вогню по цих конструкціях.

В свою чергу, станом на сьогодні вимоги до протипожежних відстаней встановлені п. 15.2 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій».

З даних Висновку вбачається, що будівництво прибудови проведено відповідачем з недотриманням протипожежних розривів та порушенням вищевказаних норм ДБН.

Крім того, згідно з п. 6.1.41 ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування та забудова територій» при розміщенні будинків в кварталах із сформованою забудовою для догляду за будинками і здійснення поточного ремонту відстань до межі суміжної земельної ділянки від найбільш виступаючої конструкції стіни будинку слід приймати не менше ніж 1,0 м. При цьому, має бути забезпечене виконання необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть попаданню атмосферних опадів з покрівель та карнизів будівель на територію суміжних ділянок або взаємо-узгоджене водовідведення згідно з вимогами ДБН В.1.1-25.1.

З матеріалів справи вбачається, що відстань від виступаючої конструкції прибудови розміром 4,0*5,0 метра відповідача, яка побудована впритул до паркану (лінії розмежування) до стіни прибудови квартири АДРЕСА_2 становить 2,2 метра. Поруч з парканом, на відстані 1,63 метра від стіни прибудови (літер А-1) побудовано піч тандир висотою більше одного метра.

Проте, матеріали справи не містять доказів щодо відсутності на самочинній споруді відповідача необхідних інженерно-технічних заходів, що запобігають попаданню атмосферних опадів з покрівель цих будівель на територію суміжної ділянки, яка належить позивачу.

Вказаний Звіт експерта не є висновком судової експертизи у розумінні вимог ст. 102 ЦПК України.

Суд розглядає вищезазначений Звіт експерта у сукупності інших доказів наданих позивачем.

Порушення відповідачем діючих державних норм та правил (протипожежних норм) підтверджується Звітом про проведення технічного огляду житлового будинку.

Також, відповідно до листа Управління Державної архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради від 05.02.2024 року №М-4/0-1/09-24, за результатами перевірки встановлено, що громадянкою ОСОБА_2 самовільно здійснюється зведення одноповерхового окремо розташованої капітальної будівлі розмірами 4,0*5,0 м., у плані, висотою 4,2 м. на земельній ділянці комунальної власності.

Однак, матеріали справи не містять доказів, щодо складання відповідною архітектурно-будівельною інспекцією актів, протоколів про адміністративне правопорушення, або видачу припису про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівельних норм, стандартів та правил.

У спірній по справі ситуації позивачем заявлена саме вимога щодо знесення самочинних будівль відповідачем.

Дніпровська міська рада як власник землі, на якій здійснено самочинне будівництво, притягнута до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог, однак не заявляла будь-яких заперечень щодо самочинного будівництва, здійсненого відповідачем.

У межах розгляду цієї справи питання про можливість проведення перебудови самочинного будівництва не вирішувалося і не розглядалося, відповідні докази суду, про можливість чи неможливості здійснення перебудови будівлі відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, чи відносно того, що ОСОБА_2 , яка здійснила будівництво, відмовляється від такої перебудови, подані не були.

Таким чином, встановлені висновком у Звіті проведення технічного огляду, обставин щодо здійснення відповідачем будівництва з порушенням вимог законодавства (порушення нормативно протипожежні норми), не є підставою для задоволення вимог позивача про знесення такого будівництва, оскільки цьому крайньому заходу передує виконання частини сьомої статті 376 ЦК України.

За загальним правилом у справах про знесення самочинного будівництва позивач зобов`язаний довести не лише факт самочинного будівництва, а й порушення його прав як власника квартири у житловому будинку, співвласника будинку, власника (співвласника) чи користувача земельної ділянки таким самочинним будівництвом.

Лише у випадку доведеності порушення самочинним будівництвом прав позивача, знесення самочинного будівництва можливо оцінювати на предмет можливості його застосування як крайнього заходу впливу на забудовника.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. ст. 77,79,80 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

В матеріалах справи відсутні докази, на використання позивачем усіх передбачених законодавством України заходів з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Враховуюче викладене, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права не є адекватним змісту порушеного права.

З урахуванням вищенаведених фактичних обставин по справі, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3,4, 12, 13, 76, 81, 263, 264, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради, Дніпровська міська рада про усунення перешкод користування будинком шляхом знесення самовільно побудованих споруд- відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 18.04.2025 року.

Суддя: Н.О. Бізяєва