Справа № 490/1094/24
Центральний районний суд м. Миколаєва
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 квітня 2025 року м. Миколаїв
Центральний районний суд міста Миколаєва
у складі головуючого судді Шолох Л.М.,
за участі секретаря судового засідання Твердохліб К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
У лютому 2024 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка» (далі ПрАТ «СК «Уніка», позивач) звернулось до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 16.02.2024 року у справі відкрито спрощене позовне провадження.
Відповідач станом на час розгляду справи правом на подання відзиву не скористався.
Враховуючи думку представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду, належним чином повідомлення відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
У постанові Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.11.2021 року зазначено, що 01.09.2021 року ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом «DodgeRam1500», д.н.з. НОМЕР_1 , був неуважний, не слідкував за зміною дорожньої обстановкита при виїзді нанерегульоване перехрестя не надав переваги врусі транспортному засобу «CadillacAts», д.н.з. НОМЕР_2 підкеруванням ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, завдано матеріальних збитків.
За дані дії наступає відповідальність, передбачена ст. 124 КУпАП.
Крім цього зазначеною постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 24.11.2021 року визнано ОСОБА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Відповідно до страхового акту №00455236 встановлено суму страхового відшкодування пошкодження транспортного засобу «CadillacAts», д.н.з. НОМЕР_2 , який належить АТ КБ «Приватбанк», у розмірі 359 801,61 грн. Висновком цього страхового акту визначено, що страхувальнику слід виплатити страхове відшкодування у розмірі 359 801,61 грн.
Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) ; 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
За ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно з статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до ст.27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно зі ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Згідно з ст. 28 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.
Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Судом встановлено, що позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 359 801,61грн, що є розміром виплаченого страхового відшкодування та фактичними витратами позивача.
Оскільки відповідач є винною в дорожньо-транспортній пригоді особою, а страхової виплати в розмірі 130 000,00грн від АТ «СК «Країна» недостатньо для повного відшкодування фактичних витрат, то до позивача перейшло право вимоги (регресу) до відповідача в розмірі 229 801,61грн (різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням 359 801,61 грн 130 000,00 грн = 229 801,61 грн).
З наведеного слідує, що позивач здійснив відшкодування шкоди транспортному засобу «CadillacAts», д.н.з. НОМЕР_2 , завданої відповідачем внаслідок ДТП, яка мала місце 01.09.2021 року у м. Миколаєві у загальному розмірі 229 801грн 61 коп.
Матеріали справи не містять доказів відшкодування відповідачем шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тому суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність їх задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача суми відшкодованої ним шкоди у розмірі 229 801грн 61 коп.
За такого, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір в розмірі 3 733,02 грн.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат за надану професійну правничу допомогу в розмірі 30 000,00 грн суд зазначає таке.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Із положень ч.ч. 1-4 ст.137ЦПК України, слідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 751/3840/15-ц від 20.09.2018 р. суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При цьому, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу, складено позовну заяву та зібрано необхідні документи, суд вважає, що розмір гонорару в 30 000,00грн є не обґрунтованим та завищеним.
Так справа відноситься до категорії не складних справ, розгляд проводився в спрощеному провадженні, представник позивача не з`являвся до суду, позовна заява була подана засобом поштового зв`язку.
Крім того представником позивача у звіті про надання правової допомоги детально не обґрунтованою того скільки часу займало зібрання документів, написання позовної заяви та подання позову до суду.
Відтак, суд приходить до висновку про наявність підстав для зменшення суми стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу до 15 000,00 грн, оскільки суд вважає, що вона буде об`єктивно відповідати вимогам співмірності, а тому вимога позивача підлягає частковому задоволенню, а вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись статтями 18, 259, 263-265, 280, 281, 284 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 229 801 грн 61 коп.
Стягнути ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» 3 733 грн 02 коп. витрат по сплаті судового збору та 15 000 грн 00 коп. витрат на професійну правову допомогу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте Центральним районним судом міста Миколаєва за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.
Інформація про сторони:
Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 .
Суддя Л.М.Шолох