ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1802/25 Справа № 233/1931/24 Суддя у 1-й інстанції - Малінов О. С. Суддя у 2-й інстанції - Бондар Я. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бондар Я.М.,

суддів Зубакової В.П., Корчистої О.І.,

секретар судового засідання Лідовська А.А.

сторони справи:

позивач- Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги»

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, без участі учасників справі, цивільну справу за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 жовтня 2024 року, ухваленого суддею Маліновим О.С. в м.Костянтинівка Донецької області, повне судове рішення складено 14 жовтня 2024 року,

ВСТАНОВИВ

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» до ОСОБА_1 в якій позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиту електроенергію в розмірі 97 666,55 грн. за період листопада 2023 року, 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по сплаті спожитої електроенергії 769,05 грн. за вказаний період, судовий збір у розмірі 2422,40 грн..

Позивач обґрунтував свої вимоги тим, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 фактично, споживаючи електричну енергію та здійснюючи оплати за неї, в т.ч., здійснивши попередню оплату першого рахунку за розрахунковий період «лютий 2019 р.» у розмірі 2 831,69 грн. за договором №1136 (підтверджується випискою з банківського рахунку від 18.12.2018 р.), приєдналася до умов публічного Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг (далі Договір), що опублікований на веб-сайті постачальника. На підставі отриманих даних про спожиті відповідачем обсяги електроенергії, позивачем сформовано Акт прийняття-передавання товарної продукції та рахунок на оплату фактично спожитої електричної енергії рахунки, за розрахунковий період «листопад» 2023р., на загальну суму: 97 666,55 грн. Рахунок №1136 за листопад 2023 року від 30.11.2023 на суму 97 666,55 грн.

У зв`язку з чим, просив суд стягнути з відповідача суму боргу за спожиту електроенергію у розмірі 97 666,55 грн., за період листопад 2023; 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по сплаті спожитої електроенергії 769,05 грн. за період листопад 2023; суму інфляційних втрат у розмірі 1373,30 грн. за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань по сплаті спожитої електроенергії за період листопад 2023; судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 жовтня 2024 року відмовлено в задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги», будучі незгодним з ухваленим судовим рішенням подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, ухваленого з грубим порушенням норм матеріального права та без дотримання норм процесуального права, без повного і всебічного з`ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та без всебічного дослідження доказів, оскаржуваним рішенням суд не захистив право позивача на отримання належної оплати за спожиту електричну енергію, що призвело до фінансових збитків та ставить під загрозу його можливість виконувати зобов`язання перед іншими контрагентами. Просив рішення суду скасувати, ухвалити нове про повне задоволення заявлених позовних вимог.

Вказує, що позивач свої зобов`язання за Договором виконав належним чином, забезпечивши електроустановки Відповідача електричною енергією належної якості в об`ємі 12 155 кВт/год у листопаді 2023 р, що підтверджується, зокрема, інформацією про обсяги споживання у листі №67/2149-вих від 13.02.2024 з додатками, які надавалися оператором системи розподілу (виконує функції адміністратора комерційного обліку), АТ «ДТЕК Донецькі електромережі» (додаються), у відповідності до вимог п. 4.3, 4.12, пп. 31 п. 5.1.2 ПРРЕЕ, та глави 9.14 Розділу IХ, глави п. 12.4 Розділу ХІІ Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №311. Виходячи з фактичних обсягів споживання електричної енергії Відповідачем, Позивачем в програмному комплексі сформовано рахунок за розрахунковий період листопад 2023 р на суму 97 666, 55 грн, проте жодної оплати за вказаний період від Споживача не надійшло, що відображається у Розрахунку ціни позову. Позивач, посилаючись на ст.509, 525, 526, 530, 610, 611 Цивільного кодексу України, обґрунтовує своє право на отримання оплати за спожиту електричну енергію, адже ці норми прямо регулюють зобов`язання сторін за договором.

Вказує, що всупереч наведених Позивачем норм, як правових підстав позову, суд застосував п.п. 8.2.4., 8.2.5., 8.2.6., 8.2.7. Правил роздрібного ринку електричної енергії які регулюють порушення правил споживання електричної енергії, без належного аналізу конкретних обставин справи, пов`язаних із заборгованістю за договором постачання.

Проте, застосування цих норм у даному випадку є неналежним, оскільки спір стосується саме виконання зобов`язань за договором постачання електричної енергії, а не порушень, які передбачаються зазначеними пунктами. Вважає, що суд мав би зосередитися на умовах Договору та зобов`язаннях сторін, а не на нормах, що регулюють адміністративні питання споживання електричної енергії. Таким чином, суд, розглядаючи справу, неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до невірної оцінки обставин справи. Суд не врахував, що Позивач має право на оплату за спожиту електроенергію відповідно до укладеного договору, а також не розглянув порушення з боку Відповідача, чим фактично проігнорував права Позивача.

Вказує, що суд вирішив, що факт споживання електроенергії не доведено належними доказами. Однак рішення не містить пояснень, чому наданих доказів недостатньо, і не розглянув сам Договір та документи, що підтверджують споживання.

Зазначає, що в якості доказу споживання електричної енергії Позивач надав лист №67/2149-вих від 13.02.2024 з додатками, наданими оператором системи розподілу АТ «ДТЕК Донецькі електромережі». Однак суд не врахував і не досліджував цей доказ належним чином. Крім того, суд не розглянув положення Договору про постачання електричної постачальником універсальних послуг який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії.

Позивач зазначає, що суд, ухвалюючи оскаржуване рішення, врахував відповідь ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка свідчить про тимчасове розташування військовослужбовців на території, що належить Відповідачу. Проте судом не враховано, що користування електричною енергією третіми особами на об`єктах Відповідача не звільняє Споживача від зобов`язання щодо оплати, а, навпаки, підтверджує необхідність виконання цих зобов`язань, оскільки правові наслідки такого користування не впливають на договірні зобов`язання між сторонами.

Відзив на апеляційну скаргу не подано.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог п.11 частини 3 статті 2ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку учасників справи в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заявлених позовних вимог, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга сторони позивача не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що для проведення розрахунків позивачем було відкрито відповідачу особовий рахунок № НОМЕР_1 .

На підставі отриманих даних про спожиті відповідачем обсяги електроенергії, позивачем сформовано Акт прийняття-передавання товарної продукції та рахунок на оплату фактично спожитої електричної енергії рахунки, за розрахунковий період «листопад» 2023р., на загальну суму: 97 666,55 грн. Рахунок №1136 за листопад 2023 року від 30.11.2023 на суму 97 666,55 грн.

Зазначений акт складався у відсутність відповідача та не містить відомостей про представника постачальника, яким чином отримано доступ до лічильника та у чий присутності складався акт не відомо.

Відповідачем здійснено вихід на територію об`єктів 10-РП-6 та 20-РП-6 за адресою: АДРЕСА_1 , де з`ясувалось, що на цих об`єктах розташовані військовослужбовці, якими було заборонено вхід на означені території.

Згідно листа ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що на території вказаних приміщень тимчасово розташовуються військовослужбовці ВЧ НОМЕР_2 , з якими була проведена роз`яснювальна та профілактична робота щодо необхідності оплати послуг за споживання електроенергії.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову позивачу у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 на підставі досліджених та оцінених судом доказів, виходив з того, що позивачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами порушення відповідачем правил з постачання фізичним особам електричної енергії.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції та не погоджується з доводами позивача, викладеними в апеляційній скарзі, з огляду на таке.

Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюються ст.714 ЦК України, Законом України «Про ринок електричної енергії» від 13.04.2017 №2019-УШ, «Правилами роздрібного ринку електричної енергії», які затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 №312.

Відповідно до ст.77 Закону України від 13.04.2017 №2019-VIII «Про ринок електричної енергії», учасники ринку, в тому числі споживачі, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Правопорушеннями на ринку електричної енергії є, зокрема, крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об`єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку.

Згідно з п.п.1-4, 19-20 п.5.5.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №312 від 14.03.2018 (далі - Правила), споживач електричної енергії зобов`язаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів); сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; за умови неповної оплати за спожиту електричну енергію припинити власне електроспоживання відповідно до умов договору; здійснювати оплату рахунків, виставлених на підставі актів про порушення цих Правил та умов договору, своєчасно вживати відповідних заходів для усунення виявлених порушень, не допускати безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача, а також відшкодовувати збитки, завдані оператору системи та/або споживачу (основному споживачу), у разі виявлення безоблікового користування електричною енергією від технологічних електричних мереж споживача.

Відповідно до п.п.8.2.4., 8.2.5. Правил у разі виявлення представниками оператора системи пошкоджень чи зриву пломб та/або індикаторів, установлених у місцях, указаних в акті про пломбування, або пошкоджень відбитків тавр на цих пломбах, пошкодження розрахункових засобів вимірювальної техніки, явних ознак втручання в параметри розрахункових засобів вимірювальної техніки з метою зміни їх показів, самовільних підключень до електричних мереж розрахунок обсягу електричної енергії, який підлягає оплаті, здійснюється відповідно до методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором. У разі виявлення під час контрольного огляду або технічної перевірки уповноваженим представником оператора системи, від якого споживач одержує електричну енергію, порушень цих Правил, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, на місці виявлення порушення у присутності споживача або представника споживача оформлюється акт про порушення. В акті про порушення мають бути зазначені зміст виявленого порушення з посиланням на відповідні пункти цих Правил або методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором, та вихідні дані, необхідні для визначення обсягу необлікованої електричної енергії та/або суми завданих споживачем збитків. За необхідності в акті зазначаються заходи, яких необхідно вжити для усунення допущених порушень. Акт про порушення складається у двох примірниках, один з яких передається або надсилається споживачеві. Акт про порушення підписується представником оператора системи та споживачем або представником споживача.

Згідно з п.п.8.2.6., 8.2.7. Правил на підставі акта про порушення уповноваженими представниками оператора системи під час засідань комісії з розгляду актів про порушення визначаються обсяг необлікованої електричної енергії та сума завданих споживачем збитків. Споживач має бути повідомлений оператором системи про місце, час і дату засідання комісії не пізніше ніж за 7 календарних днів до призначеної дати засідання. Акт про порушення, не розглянутий у визначеному цими Правилами порядку протягом 60 календарних днів від дня його складення, вважається недійсним та підлягає скасуванню (крім випадків необхідності проведення експертизи пломб, індикаторів та/або засобу вимірювальної техніки електричної енергії для встановлення факту порушення). Рішення комісії оформлюється протоколом, копія якого видається споживачу. У разі причетності споживача до порушення цих Правил у протоколі зазначаються відомості щодо обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. В такому разі разом з протоколом споживачу надаються розрахунок обсягу та вартості необлікованої електричної енергії з посиланням на відповідні пункти методики визначення обсягу та вартості необлікованої електричної енергії, затвердженої Регулятором, та розрахункові документи для оплати необлікованої електричної енергії та/або збитків. Кошти за необліковану електричну енергію та суми збитків перераховуються споживачем на поточний рахунок оператора системи. Споживач має оплатити розрахункові документи за необліковану електричну енергію протягом 30 календарних днів від дня отримання рахунка. У разі незгоди споживача з фактом крадіжки електричної енергії та відмови від сплати вартості необлікованої електричної енергії оператор системи звертається з позовом до суду для підтвердження факту викрадення електричної енергії та стягнення вартості необлікованої електричної енергії. Спірні питання, які виникають між сторонами при складанні акта про порушення, при визначенні розміру суми збитків, належної до оплати, а також при здійсненні платежів, вирішуються у судовому порядку.

З листа ІНФОРМАЦІЯ_1 судом першої інстанції встановлено, що на території об`єктів 10-РП-6 та 20-РП-6 за адресою: АДРЕСА_1 розташовані військовослужбовці ВЧ НОМЕР_2 , якими було заборонено вхід на ці території.

Суд встановив, що Акт прийняття-передавання товарної продукції складався у відсутність відповідача та не містить відомостей про представника постачальника, яким чином отримано доступ до лічильника та у чий присутності складався акт не відомо.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року)

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені у позовні вимоги.

Допустимість доказів має загальний і спеціальний характер. Загальний характер полягає у тому, що незалежно від категорії справ слід дотримувати вимоги щодо отримання інформації з визначених законом засобів доказування, з додержанням порядку збирання, подання та дослідження доказів. Спеціальний характер полягає в обов`язковості певних засобів доказування для окремих категорій справ чи забороні використання деяких із них для підтвердження конкретних обставин справи (Постанова ВП ВС від 7 грудня 2021 року у справі № 905/902/20 (пункт 6.27)).

Колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено факт споживання позивачем електроенергії у листопаді 2023 року в обсязі 12155 кВг/г на загальну суму 97666,55 грн., а відтак відсутні підстави для задоволення позову, у зв`язку з недоведеністю заявлених позовних вимог.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги позивача не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення. При вирішенні даної справи судом повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується статтею 141 ЦПК України.

Частиною першою зазначеної статті встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене вище, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст.367,368,374,375,381,382 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Донецькі енергетичні послуги» залишити без задоволення.

Рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 14 жовтня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення виготовлено 17 квітня 2025 року.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді: В.П. Зубакова

О.І. Корчиста