Справа № 349/2083/24
Провадження № 22-ц/4808/575/25
Головуючий у 1 інстанції Рибій М. Г.
Суддя-доповідач Девляшевський
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Девляшевського В.А.,

суддів: Луганської В.М., Мальцевої Є.Є.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Денеги Давида Михайловича на рішення Рогатинського районного суду, ухвалене головуючим суддею Рибієм М.Г. 11 лютого 2025 року, повний текст якого складений 11 лютого 2025 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 7000 грн на кожну дитину, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Відповідач участі у вихованні дітей не бере, матеріальної допомоги не надає, працює в Польщі в компанії «Firma OKB». Згідно з загальнодоступними відомостями в Польщі з липня 2024 року мінімальна заробітна плата становить 4 300 злотих брутто (еквівалентно 44 821 грн), а середня заробітна плата в Польщі в 2024 році становитиме 7 824 злотих брутто. Зважаючи на те, що відповідач є здоровою, працездатною, працевлаштованою людиною, на його утриманні немає інших осіб, відтак просила позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Рогатинського районного суду від 11 лютого 2025 року позов задоволено частково. Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в розмірі по 4 000,00 грн щомісяця на кожного з них, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Допущено негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць, вирішено питання судових витрат.

Не погодившись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, оскільки вважає оскаржене рішення необґрунтованим та таким, що не відповідає інтересам дітей.

На думку апелянта, місцевим судом неповно з`ясовано обставини щодо можливості відповідача сплачувати аліменти, а відтак висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи. Вказує, що відповідач працює у Польщі в компанії «Firma OKB». Представник позивачки надіслав запит до вказаної фірми з метою з`ясування дійсного працевлаштування ОСОБА_2 та його заробітної плати, однак у наданні такої інформації відмовлено. На думку скаржника, з відповідача належить стягувати аліменти в розмірі по 7000 грн щомісячно на кожну дитину. При визначенні суми в 7 000 грн позивачкою взято до уваги, що відповідач є працездатним, достатньо забезпеченим, на його утриманні немає інших осіб, жодних заперечень проти задоволення позову ним не висловлено. Вважає, що визначена судом сума аліментів на утримання дітей в розмірі по 4000 грн щомісячно є недостатньою для повноцінного забезпечення їхніх інтересів.

Просить оскаржене рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 правом на подання відзиву не скористався, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направляв, що не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.

Отже, за загальним правилом, визначеним у ЦПК України, розгляд цивільної справи про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дитини у суді апеляційної інстанції може бути здійснено у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час та місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції, враховуючи встановленні обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, а також розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, дійшов до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у твердій грошовій сумі в розмірі по 4000 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину, до досягнення ними повноліття.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду відповідає встановленим по справі обставинам та вимогам закону, виходячи з наступного.

Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому 21 жовтня 2016 року шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 від 21.10.2016.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 7 зворот, 8).

Діти проживають із позивачкою, що підтверджується копіями витягів з реєстру Івано-Франківської територіальної громади згідно з відомостями з яких встановлено, що позивач та її діти зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження працевлаштування ОСОБА_2 за кордоном в Польщі представником позивачки надано копію адвокатського запита, надісланого в компанії «Firma OKB». Однак у наданні інформації про працевлаштування відповідача та про розмір його заробітної плати відмовлено.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом (пункт 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»).

Положеннями частини третьої статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України.

Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.

Положеннями статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права.

За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша статті 184 СК України у тій же редакції Кодексу).

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позивачкою не доведено можливість сплати відповідачем аліментів у розмірі 7000 грн.

Судом першої інстанції взято до уваги відсутність у матеріалах справи доказів щодо розміру доходів відповідача, а також наявності у нього будь-якого рухомого чи нерухомого майна.

Встановивши, що діти проживають разом із матір`ю, відповідач не надає коштів на їх утримання, на підставі наданих позивачкою доказів та доводів, дослідивши, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання дітей в розмірі по 4000,00 грн, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на кожну дитину.

Посилання в апеляційній скарзі на загальнодоступні відомості про розмір мінімальної заробітної плати в Польщі, що становить 4 300 злотих (44 821 грн), колегія суддів не бере до уваги, оскільки в матеріалах справи відсутня довідка про доходи відповідача, про його місце працевлаштування. Позивач не заявляла клопотання про витребування таких відомостей, будь-яких доказів наявності у відповідача рухомого чи нерухомого майна не надала.

З огляду на зазначене, відсутні підстави вважати, що судом першої інстанції надано неправильну оцінку наявним у матеріалах справи доказам та доводам сторін.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що рішення Рогатинського районного суду від 11 лютого 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то витрати по сплаті судового збору відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Денеги Давида Михайловича залишити без задоволення, а рішення Рогатинського районного суду від 11 лютого 2025 року в даній справі - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дня її проголошення, і у випадках, передбачених п.2 частини 3 статті 389 ЦПК України може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного її тексту.

Суддя-доповідач В.А. Девляшевський

Судді: В.М. Луганська

Є.Є. Мальцева

Повне судове рішення складено 17 квітня 2025 року.