провадження № 22-ц/824/6449/2025 суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Березовенко Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2025 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого судді - Березовенко Р.В.,

суддів: Лапчевської О.Ф., Мостової Г.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» поданою представницею - адвокаткою Хитровою Любов`ю Володимирівною на рішення Голосіївського районного суду від 13 грудня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року представниця АТ КБ «Приватбанк» - Ванжа Н.В. звернулася до Голосіївського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якому просила суд:

- стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором №б/н від 03 жовтня 2017 року у розмірі 41 204,96 грн станом на 21 серпня 2024 року, яка складається з наступного: 33 072,42 грн - заборгованість за тілом кредиту; 8 132,54 грн - заборгованість за простроченими відсотками; а також судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву №б/н від 03 жовтня 2017 року, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому збільшився до 20 000,00 грн.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту, щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором, однак не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.

Також, у зв`язку зі змінами законодавства, клієнт підписав Паспорт споживчого кредиту від 16 жовтня 2020 року, в якому також є інформація про відсоткові ставки користування по картковому рахунку.

У процесі користування рахунком 16 жовтня 2020 року відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії 06/23, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. На момент підписання цієї заяви заборгованість ОСОБА_1 становила 199 683,56 грн.

Тобто, відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування, зокрема щодо сплати відсотків, які з 16 жовтня 2020 року повинні нараховуватися у розмірі 36,00%.

У зв`язку з початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії рф, банк скасував відсоткову ставку, а з 01 квітня 2024 року відсоткова ставка була поступово повернута.

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 21 серпня 2024 року має заборгованість 41 204,96 грн, яка складається з наступного:

- 33 072,42 грн заборгованість за тілом кредиту;

- 8 132,54 грн заборгованість за простроченими відсотками.

Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Договором про надання банківських послуг №б/н від 03 жовтня 2017 року у розмірі 33 072,42 грн. та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням суду, представниця Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приват Банк» - адвокатка Хитрова Любов Володимирівна 06 січня 2025 року через систему Електронний суд подала до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 13 грудня 2024 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 8 132,54 грн та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог.

Зазначає, що висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення вимог в частині стягнення відсотків у сумі 8 132,54 грн є хибними, враховуючи підписання сторонами Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 16 жовтня 2020 року, яка містить безпосередньо умови щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами та розмір такої відсоткової ставки (п. 1.3 Заяви).

Щодо оплатності отриманих відповідачем кредитних послуг, з прийняттям пропозиції Банку кредитування карткового рахунку, відповідач прийняв й обов`язок зі сплати відсотків в розмірі і на умовах, які відображено у Виписці по рахунку. Сплата самостійно відповідачем також відсотків протягом тривалого часу в обсязі і на умовах запропонованих Банком, за відсутності зі сторони відповідача дій, які б свідчили про непогодження розміру такої відсоткової ставки, як то звернення до Банку, ініціювання розірвання кредитного договору, визнання його недійсним тощо, свідчить про акцептування оплатності кредитного зобов`язання, в силу ч 2. статті 642 ЦК України у зв`язку з використанням коштів, наданих Банком.

Також відповідач завжди був наділений правом у разі незгоди з відсотковою ставкою відмовитись від послуг кредитування шляхом повернення позичених коштів і в подальшому утриматися від використання кредитного ліміту, проте, ним цього зроблено не було.

Додатково зауважила, що банком пред`явлено до стягнення відсотки у сумі 8 132,54 грн, які розраховано за період з 01 січня 2023 року по 01 серпня 2023 року наступним чином: 01 січня 2023 року - 1 399,96 грн; 01 лютого 2023 року - 1 282,75 грн; 01 березня 2023 року - 903,96 грн; 01 квітня 2023 року - 1 014,37 грн; 01 травня 2023 року - 992,10 грн; 01 червня 2023 року - 1 025,17 грн; 01 липня 2023 року - 992,10 грн; 01 серпня 2023 року - 1 025,17 грн.

Підсумкова сума вказаних нарахувань відсотків і становить 8 132,54 грн. за вирахуванням сплачених за цей період відсотків в розмірі 8,31 грн - 26 січня 2023 року та 494,73 грн - 09 грудня 2023 року.

Зазначені нарахування здійснені Банком у відповідності до підписаної обома сторонами Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг б/н від 16 жовтня 2020 року, копія якої надана разом з позовною заявою та, яка містить умови щодо нарахування відсотків і розмір відсоткової ставки.

Відповідно до п. 1.3 вказаної Заяви про приєднання процентна ставка, відсотків річних визначена на рівні 36,0% для карт MasterCard World Black Edition.

Відповідач користувався саме таким типом картки, відповідно відсоткова ставка по кредиту діяла на рівні 36,0% річних, що відповідає 3,0% на місяць, та відповідає наданим Банком розрахунку заборгованості та виписці по рахунку.

Таким чином, підписання Заяви про приєднання в редакції, що містить такі умови кредитування рахунку, як то відсоткову ставку, розмір кредитного ліміту, та всі інші істотні умови є правочином в результаті якого сторони погодили всі істотні умови кредитування.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 28 січня 2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» поданою представницею - адвокаткою Хитровою Любов`ю Володимирівною на рішення Голосіївського районного суду від 13 грудня 2024 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, надано учасникам справи строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвала про відкриття апеляційного провадження разом з копією апеляційної скарги були надіслані за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 , однак рекомендоване поштове повідомлення повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до вимог ст. ст. 130, 131 ЦПК України вважається належним повідомленням.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 11 березня 2025 року призначено розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Згідно вимог ст. 369 ЦПК України, в редакції на час надходження апеляційної скарги, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).

Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також, надав сторонам строк для подачі відзиву.

Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони, та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.

Бажання сторони у справі викласти під час публічних слухань свої аргументи, які висловлені нею в письмових та додаткових поясненнях, не зумовлюють необхідність призначення до розгляду справи з викликом її учасників (ухвала Великої Палати Верховного Суду у справі №668/13907/13ц).

Оскільки дана справа не відноситься до тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, без повідомлення учасників справи.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 03 жовтня 2017 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_1 підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді.

Вказана Анкета-заява не містить відмітки, яку карту отримав відповідач, розмір кредитного ліміту, процентів за користування кредитом, а також розмір та випадки застосування штрафів і пені.

До зазначеної Анкети-заяви банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/, який відповідачем не підписано.

Згідно виписки клієнта АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 та Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , останньому 28 лютого 2020 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 200 000, 00 грн., який 08 квітня 2021 року зменшено до 0,00 грн.

Згідно довідки АТ КБ «Приватбанк» кредитну картку № НОМЕР_2 , видану ОСОБА_1 , випущено 17 травня 2018 року до 04/21; кредитну картку № НОМЕР_1 , видану ОСОБА_1 , випущено 16 жовтня 2020 року до 06/23;.

Як встановлено з виписки клієнта АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 , відповідач протягом 2018-2023 років неодноразово вчиняв транзакції за кредитною карткою.

Отже, позивач АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених договором умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, відповідач належним чином умови укладеного кредитного договору щодо вчасного і у повному розмірі погашення кредитних коштів не виконував.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, наслідок порушення зобов`язань за кредитним договором відповідач ОСОБА_1 станом на 21 серпня 2024 року має заборгованість у розмірі 41 204,96 грн, яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту - 33 072,42 грн, заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 8 132,54 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення відсотків суд першої інстанції виходив з недоведеності належними та допустимими доказами позовних вимог у цій частині, оскільки у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, підписаній сторонами, процентна ставка не зазначена. Крім того, у ній відсутні і умови договору про встановлення відповідальності у вигляді сплати неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в АТ КБ «Приватбанк», які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, а тому відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Колегія суддів, перевіривши оскаржуване рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Частиною 1 статті 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини другої статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Отже, сума наданого кредиту, розмір процентної ставки, порядок її нарахування, розмір і порядок нарахування штрафу та пені повинні бути передбачені у письмовому договорі.

Згідно з частинами першою, другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Частиною першою статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У цьому випадку, умови кредитного договору, який за своєю суттю є договором приєднання, розробив АТ КБ «ПриватБанк». Такі умови повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц.

У анкеті-заяві від 03 жовтня 2017 року розмір наданого кредитного ліміту не вказано, процентна ставка не зазначена, відсутні умови договору про обов`язок повернути кошти і встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, не зазначено номеру картки та реквізитів карткового рахунку.

Правомірність нарахування відсотків за кредитним договором банк обґрунтовує підписанням сторонами Паспорту споживчого кредиту від 16 жовтня 2020 року, в якому також є інформація про відсоткові ставки користування по картковому рахунку.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію») із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті.

Підписана відповідачем 16 жовтня 2020 року Інформація про кредитний продукт (Паспорт споживчого кредиту) зберігає чинність та є актуальною до 31 жовтня 2020 року і належним доказом погодження сторонами умов договору щодо сплати відсотків бути не може, оскільки як заявлено самим банком, заборгованість за простроченими відсотками - 8132,54 грн нарахована ним за період з 01 січня 2023 року по 01 серпня 2023 року, тобто до підписання Паспорту споживчого кредиту, на який посилається апелянт.

Крім того, у постанові від 23 травня 2022 року у справі №393/126/20 Верховний Суд зазначив, що ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

При цьому, розрахунок заборгованості, виписка з рахунку та надані суду довідки про видані кредитні картки та зміну умов кредитування також не є документами, які доводять погодження сторонами умов щодо розміру та сплати процентів.

Неспроможними також є доводи апеляційної скарги щодо сплати ОСОБА_1 відсотків за користування кредитом та у зв`язку з цим визнанням ним умов договору у цій частині, адже списання відсотків відбуває банком автоматично при зарахуванні особистих коштів кредитора та не залежить від його волі.

Оскільки АТ КБ «Приватбанк» не доведено погодження сторонам умов щодо розміру та порядку сплати процентів у період з 01 січня 2023 року по 01 серпня 2023 року, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості по простроченим відсоткам.

Інші доводи апеляційної скарги також не дають правових підстав для встановлення неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права та не спростовують висновків суду, а зводяться лише до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надано належну правову оцінку та тлумаченню норм права на розсуд апелянта.

Європейським судом з прав людини зазначено, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Оскаржуване судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглядаючи справу, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясував усі обставини справи, на які сторони посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, і з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення в оскаржуваній частині.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції у оскаржуваній частині є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому рішення суду відповідно до ст. 375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржувалося, а тому, відповідно до ст. 367 ЦПК України, не переглядалося.

Керуючись ст. ст. 375, 379, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» подану представницею - адвокаткою Хитровою Любов`ю Володимирівною - залишити без задоволення.

Рішення Голосіївського районного суду від 13 грудня 2024 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за відсотками - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуючий: Р.В. Березовенко

Судді: О.Ф. Лапчевська

Г.І. Мостова