Провадження №: 2/336/1570/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2025 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Звєздової Н.С. за участю секретаря судового засідання Іванченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину яка продовжує навчання та додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИЛА:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася з вказаним позовом до суду, в якому, посилаючись на ст.ст. 141, 180-181, 185, 199, 200 СК України, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років, а також додаткові витрати на дитину у розмірі 30 706,00 грн.

Позов обґрунтовано тим, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах під час яких ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_3 . На підставі рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2019 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання доньки, які він не сплачував, станом на 22.06.2024 у нього утворилась заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 258 700,00 грн., яка не погашена до теперішнього часу. З 08.08.2024 ОСОБА_3 є студенткою денної форми навчання Комунального закладу «Запорізький медичний фаховий коледж» Запорізької обласної ради за спеціальністю 221 стоматологія за освітньо-професійною програмою стоматологія ортопедична. Вартість навчання за перший рік становить 29 873 грн., за другий рік 31539 грн., загальна вартість навчання 61 412,00 грн. Після досягнення донькою вісімнадцяти років вона втратила право на отримання аліментів. Після народження другої дитини 03.07.2022, вона перебуває у декретній відпусті, та отримує мінімальний дохід. Оплата за навчання проводиться за її кошти, відповідач не приймає участі в утриманні доньки, яка продовжує навчання, ні у додаткових витратах на її навчання, у зв`язку з чим вимушена звернутись з вказаним позовом до суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.01.2025 вказану справу було передано в провадження судді Звєздової Н.С.

У відповідності до ст. 187 ЦПК України судом направлено запит щодо встановлення місця проживання відповідача, відповідь надійшла 07.02.2025.

Ухвалою від 10.02.2025 позов залишено без руху, представником позивача недоліки зазначені в ухвалі усунуто.

Ухвалою суду від 03.03.2025 відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило.

Відповідачем на позовну заяву відзиву подано не було.

Дослідивши позовну заяву, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2019, яким стягнуто аліменти з відповідача на утримання доньки (а.с. 22-23).

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи.

Позивачка після укладення шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_4 (а.с. 17) та в неї народилась донька ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8).

З 01.09.2024 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є студенткою Комунального закладу «Запорізький медичний фаховий коледж» Запорізької обласної ради за спеціальністю 1124 СО спеціальність 221 Стоматологія освітньо-професійної програми Стоматологія ортопедична денної форми навчання (а.с. 18).

При вирішенні спору суд виходить з таких міркувань.

Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Конституцією України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою де визначено основні права й обов`язки держави та громадян щодо забезпечення захисту дітей.

Крім того, відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано.

Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно із ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.03.2019 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 16.01.2019, і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 22-23). Рішення набрало законної сили, на його підставі видано виконавчий лист, який в подальшому було пред`явлено до примусового виконання до Комунарського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Відповідач станом на 30.08.2020 має заборгованість по сплаті аліментів (а.с. 9).

Згідно із ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до положень ст. 183 СК України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

При визначені розміру аліментів суд враховує, що діти, які в силу віку потребують утримання від батьків, стан здоров`я дітей, зростання їх потреб з досягненням відповідного віку.

Відповідно до ст.199 СК України, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання.

Відповідач, у свою чергу, не надав суду відомості щодо того, що він має можливість надавати дитині матеріальну допомогу, або має на утриманні інших дітей та непрацездатних членів сім`ї, або має поганий стан здоров`я.

Враховуючи встановлені на підставі наданих позивачкою та не спростованих відповідачем доказів обставини справи, а також матеріального становища сторін, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та для забезпечення реальної матеріальної підтримки та стягнення аліментів у в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача на утримання дочки, щомісячно, що, з урахуванням коштів від батька дасть можливість утримувати дитину на належному гідному рівні, починаючи з дня подачі в суд позовної заяви і до повноліття доньки.

У відповідності до ч. 1 ст. 200 СК України розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При цьому мінімальний розмір аліментів на повнолітню дитину законом не встановлений.

Вимога щодо стягнення аліментів в розмірі не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не підлягає задоволенню, оскільки для дітей які досягли повноліття прожитковий мінімум не встановлений.

Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч.1 ст.191 СК України).

Частина 2 статті 185 СК України передбачає, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат. Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст. ст. 181, 182 СК України. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат.

Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

У пункті 18 вищезазначеної постанови зазначено, що передбачені ст.185 СК України додаткові витрати на утримання дитини, викликані особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом, тощо) можуть стягуватись лише з батьків і у разі фактичних витрат, їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Чинним законодавством України не передбачений вичерпний перелік таких додаткових витрат на утримання дитини. Підставою призначення додаткових витрат є особливі обставини, які можуть бути зумовлені, як негативними і так і позитивними фактами.

Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.

Ураховуючи наведене, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 та постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 520/12681/17.

Так, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на навчання доньки у розмірі 30 706,00 грн. за два роки навчання що становить половину його вартості.

На підтвердження заявлених вимог позивачкою надано договір № 49/б від 02.08.2024 про надання платної освітньої послуги, вартість навчання доньки становить 29 873,00 грн., за другий рік навчання 31 539,00 грн., загальна вартість навчання 61 412,00 грн.

Суд також бере до уваги, що позивачка перебуває у декретній відпустці, має малолітню дитину, тягар забезпечення доньки від першого шлюбу несе самостійно, відповідач потребами доньки не опікується, має значну заборгованість зі сплати аліментів, тому суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення цих вимог у повному обсязі.

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, то суд зазначає наступне.

Позивачка просить суд стягнути з відповідача за отриману правничу допомогу 6 000,00 грн., яка складається з: 3000 грн. складання позовної заяви, уточненої позовної заяви, консультацій, підготовки пакету документів для звернення до суду, представництво адвоката у суді 3 000 грн. за одну годину участі у судовому засіданні.

Вирішуючи вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалено судове рішення.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, а в силу ч. 2 ст. 137 ЦПК розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Позивачкою на підтвердження заявлених вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги від 27.01.2025 (а.с. 22) тта ордер серії АР № 1216759 (а.с. 25).

За змістом ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

В супереч наведених норм, ні позивачкою, ні її представником не надано належних та допустимих доказів понесених витрат на правничу допомогу, тому суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову у задоволені вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Згідно зі ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

У відповідності до с. 141 ЦПК України у разі задоволення вимог судовий збір стягується з відповідача на користь позивача.

Керуючись ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст.10-13, 77-80, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/4 усіх видів доходу (заробітку) відповідача, щомісячно, починаючи з 30.01.2024 і до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення донькою 23-х років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3 у розмірі 30 706,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі у розмірі 1 211,20 грн.

В задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання (зареєстроване): АДРЕСА_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя: Н.С. Звєздова