Номер провадження: 22-ц/813/2655/25
Справа № 497/2287/22
Головуючий у першій інстанції Раца В. А.
Доповідач Драгомерецький М. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Драгомерецького М.М.,

суддів: Громіка Р.Д., Вадовської Л.М.,

переглянув у порядку спрощеного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє за довіреністю ОСОБА_2 , на ухвалу Болградського районного суду м. Одеси від 02 вересня 2024 року про виправлення описки у судовому рішенні, у справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про зміну прізвища дитини, визначення місця проживання дитини, стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Болградського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа №497/2287/22 за позовом ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про зміну прізвища дитини, визначення місця проживання дитини, стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 24 квітня 2023 року позов ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про зміну прізвища дитини, визначення місця проживання дитини, стягнення додаткових витрат на утримання дитини - задоволено частково.

Суд змінив прізвище малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 »;

зобов`язав відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), , 65039, м. Одеса, вул. Середньофонтанська, 30-Б, внести зміни до актового запису про народження №4689 від 08.06.2012, а саме в графі «Відомості про дитину» змінити прізвище дитини з « ІНФОРМАЦІЯ_5 » на « ІНФОРМАЦІЯ_5 », ім`я та по-батькові залишити без змін;

визначив місце проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ;

стягнув з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 5 292 грн (п`ять тисяч двісті дев`яносто дві) гривні 65 копійок;

стягнув з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок. В решті позовних вимог - відмовлено.

19 серпня 2024 року позивачка ОСОБА_3 звернулася через підсистему «Електронний суд» до суду із заявою про виправлення описки у судовому рішенні, мотивуючи тим, що судом 24 квітня 2023 року було ухвалено рішення, яким задоволенні вимоги заявника, але в резолютивній частині рішення, було вказано, що місце проживання дитини визначено з матір`ю ОСОБА_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , але в прохальній частині позовної заяви вона не зазначала своєї адреси реєстрації. Зазначення адреси реєстрації матері в рішенні позбавляє її права зареєструвати дитину за іншою адресою.

Сторони по справі повідомлялися про розгляд заяви у встановленому законом порядку, заявник ОСОБА_3 02 вересня 2024 року надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач ОСОБА_1 про причини своєї неявки суд не повідомив.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 02 вересня 2024 року виправлено описку в рішенні Болградського районного суду Одеської області від 24 квітня 2023 року, справа №497/2287/22, провадження №2/497/103/23 за позовом ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про зміну прізвища дитини, визначення місця проживання дитини, стягнення додаткових витрат на утримання дитини, а саме викласти четвертий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції:

«Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ».

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 30 вересня 2024 року виправлено описку в рішенні Болградського районного суду Одеської області від 24 квітня 2023 року, справа №497/2287/22, провадження №2/497/103/23 та в ухвалі суду від 02 вересня 2024 року №497/2287/22, провадження №2-во/497/22/24 за позовом ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про зміну прізвища дитини, визначення місця проживання дитини, стягнення додаткових витрат на утримання дитини, а саме вважати вірним в четвертому абзаці резолютивної частини рішення та в другому абзаці ухвали суду від 02 вересня 2024 року РНОКПП ОСОБА_3 - « НОМЕР_2 ».

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє за довіреністю ОСОБА_2 , просить ухвалу суду першої інстанції від 02 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні заяви про виправлення описки відмовити, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37- 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Предметом оскарження є ухвала суду про внесення виправлень у рішення (п. 19 ст. 353 ЦПК України).

За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, дану апеляційну скаргу розглянуто в порядку письмового провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у апеляційній скарзі та у відзиві позивачки ОСОБА_3 на апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

У частинах 1 та 2 статті 367 ЦПК України зазначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

У статті 11 ЦПК України зазначено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ст. 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень. Заява про внесення виправлень розглядається протягом десяти днів після її надходження. Ухвала про внесення виправлень надсилається всім особам, яким видавалося чи надсилалося судове рішення, що містить описки чи арифметичні помилки.

У п. 19 постанови №14 Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року Верховний Суд України роз`яснив, що, «вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності. Проте якщо неправильне визначення стягнутої суми було наслідком, наприклад, застосування закону, який не підлягав застосуванню, то підстав для виправлення арифметичних помилок немає.

Питання про внесення виправлень може бути вирішено судом, що ухвалив рішення, як із власної ініціативи, так і за заявою осіб, які беруть участь у справі, і незалежно від того, чи виконано рішення, але в межах установленого законом строку, протягом якого воно може бути пред`явлено до примусового виконання. Внесення виправлень у судове рішення, яке не підлягає примусовому виконанню, строком не обмежено.

Після внесення виправлень чи арифметичних помилок текст рішення змінювати не можна, проте у виконавчому листі наводяться формулювання резолютивної частини рішення в тій редакції, яку воно отримало у зв`язку з постановленням відповідної ухвали».

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням суду від 24 квітня 2023 року було частково задоволено позов ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про зміну прізвища дитини, визначення місця проживання дитини, стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

В резолютивній частині рішення, абзаці четвертому, було визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , з матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

В прохальній частині позовної заяви позивачка не зазначала адресу свого проживання, але під час ухвалення рішення суд керувався п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, в якій зазначено, що у резолютивній частині рішення зазначаються «повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України», тобто визначаючи місце проживання дитини з матір`ю, суд не мав на увазі якусь конкретну адресу, а зазначив адресу проживання позивача на момент ухвалення судового рішення.

Вищевикладене стало перепоною для перереєстрації місця проживання дитини за іншою адресою, та в подальшому унеможливить реєстрацію його місця проживання за іншими адресами.

Ознайомившись з матеріалами цивільної справи, суд встановив, що у резолютивній частині судового рішення судом зроблена описка яка має істотний характер, тому суд дійшов висновку про внесення виправлень в судове рішення.

Проте, за таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Частиною 1 та 2 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень частини 1 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно частини 4 статті 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Необхідність визнання обов`язковості практики Європейського Суду з прав людини, що законодавчо ґрунтується на нормах пункту першого Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року», згідно якого Україна повністю визнає на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосується тлумачення і застосування Конвенції, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3477-IV, у якій зазначено, що суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Ураховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, ЄСПЛ у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Чуйкіна проти України» від 13 січня 2011 року (остаточне 13 квітня 2011 року) за заявою №28924/04 у параграфі 50 зазначено, наступне «…суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює «право на суд», в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. the United Kingdom), пп. 28-36, Series A №18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції - гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому процесі - провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах «Мултіплекс проти Хорватії» (Multiplex v. Croatia), заява №58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява №48778/99, п. 25, ECHR 2002-II).

В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Плахтєєв та Плахтєєва проти України» від 12 березня 2009 року (остаточне 12 червня 2009 року) за заявою №20347/03 у §35 зазначено, «… якщо доступ до суду обмежено внаслідок дії закону або фактично, Суд має з`ясувати, чи не порушило встановлене обмеження саму суть цього права і, зокрема, чи мало воно законну мету, і чи існувало відповідне пропорційне співвідношення між застосованими засобами і поставленою метою (див. рішення у справі «Ашинґдейн проти Сполученого Королівства» (Ashingdane v. the United Kingdom) від 28 травня 1985 року, серія А, №93, сс. 24-25, п. 57)».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ у справі «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16 грудня 1992 року).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Розглядаючи питання про виправлення описки у судовому рішенні, Верховний Суд у пунктах 7.9.-7.11. постанови від 15 січня 2021 року у справі №905/2135/19, дійшов наступного правового висновку: «відповідно до частин першої, другої статті 243 ГПК України, суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

Судове рішення повинно бути точним. Помилки у тексті судового рішення, зумовлені арифметичними помилками або граматичними помилками (описками), що стосуються істотних обставин або ускладнюють виконання рішення, можуть бути усунуті судом, який ухвалив рішення або ухвалу.

Отже, законом передбачені випадки, коли недоліки рішення суду можуть бути усунені тим самим судом, що його ухвалив.

Описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, у розділових знаках тощо).

Арифметична помилка - це неточність у розмірі присудженого, неправильність арифметичних розрахунків.

Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або мають технічний характер (тобто, виникли в процесі виготовлення тексту рішення).

Таким чином, виправлення допущених у рішенні, постанові, ухвалі описок, арифметичних помилок допускається, якщо, при цьому, не зачіпається суть судового рішення».

Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 26 листопада 2019 року у справі №800/520/16 (провадження №11-684сап18) зробила наступний правової висновок:

«Відповідно до частини першої статті 253 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Положення вказаної статті передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки. Виходячи із системного аналізу приписів КАС описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Опискою слід вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.

Виправленню підлягають лише ті описки, що мають істотний характер. До таких належать: написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків, зокрема, у резолютивній частині судового рішення, оскільки будь-яка описка має істотне значення і може ускладнити виконання рішення. Таким чином, описка трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення».

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 25 лютого 2020 року у справі №319/1547/17(2-а/319/51/2017) (провадження №К/9901/29939/19) та у постанові від 01 грудня 2020 року у справі №440/4367/18 (провадження №К/9901/25021/19).

Ухвалюючи судове рішення від 24 квітня 2024 року, судом першої інстанції встановлено, що 13 вересня 2014 року місце проживання дитини зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з реєстру Болградської територіальної громади №2022/000241268 від 04.08.2022 (т. 1, а.с. 71).

За цією ж адресою зареєстровано місце проживання позивачки - ОСОБА_3 , що підтверджується Витягом з реєстру Болградської територіальної громади №2022/000241161 від 04.08.2022 (т. 1, а.с. 72).

19 серпня 2022 року службою у справах дітей Болградської міської ради Одеської області було зроблено висновок, що дитина ОСОБА_4 проживає разом із заявником ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 , (т. 1, а.с. 62), який затверджено рішенням виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області №296 від 31.08.2022 (т. 1, а.с. 61).

Спору з приводу місця проживання дитини між сторонами не існувало із самого початку, навіть у своєму відзиві відповідач не висловив своєї думки з цього приводу.

Отже, на момент розгляду справи судом першої інстанції зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання матері ОСОБА_3 та дитини ОСОБА_4 була адреса: АДРЕСА_1 , а у відповідності до положень статті 160 СК України місце проживання дитини визначається за спільною згодою батьків.

Аналізуючи зазначені норми права та роз`яснення Пленуму Верховного Суду України, правової висновок Верховного Суду, застосовуючи положення Європейської конвенції з прав людини та практику Європейського суду з прав людини, з`ясовуючи обставини справи, наявні у справі письмові документи, колегія суддів дійшла висновку, що виправлення описки, яку просить внести в судове рішення від 24 квітня 2023 року позивачка ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , не усуває неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення, а змінює при цьому зміст рішення, тому відсутні законні підстави для вчинення вказаної процесуальної дії й внесення виправлення описки у розумінні статті 269 ЦПК України.

Таким чином, суд першої інстанції на наведене уваги не звернув, формально поставився до передбачених законом вимог, не дотримався принципів «рівності вихідних умов», дотримання балансу сторін при розгляді справи в суді та обґрунтованості судового рішення та помилково вирішив питання про виправленні описки у судовому рішенні, що призвело до постановлення помилкової ухвали й у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції й постановлення нового судового рішення про залишення заяви про виправлення описки без задоволення.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє за довіреністю ОСОБА_2 , задовольнити, ухвалу Болградського районного суду Одеської області від 02 вересня 2024 року про виправлення описки у судовому рішенні у справі №497/2287/22 за позовом ОСОБА_3 в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про зміну прізвища дитини, визначення місця проживання дитини, стягнення додаткових витрат на утримання дитини скасувати та ухвалити постанову, якою заяву ОСОБА_3 про виправлення описки у рішенні Болградського районного суду Одеської області від 24 квітня 2023 року, залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення до суду касаційної інстанції.

Судді Одеського апеляційного суду: М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

Л.М. Вадовська