Справа № 452/3878/24
Провадження № 2/452/130/2025
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"03" квітня 2025 р. м. Самбір
Самбірськийміськрайонний суд Львівськоїобласті
у складі: головуючоїсудді Бікезіної О.В.,
при секретарі судового засідання Кухар О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Луч Агро-плюс» про визнання трудового договору неукладеним, зобов`язання внести зміні до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків,
В С Т А Н О В И В:
Представник позивача адвокат Шатуріна Н.Р. 21 жовтня 2024 року звернулася до Самбірського міськрайонного суду Львівської області в інтересах ОСОБА_1 з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Луч Агро-плюс» (далі - ТОВ «Луч Агро-плюс») про визнання трудового договору неукладеним, зобов`язання товариства внести зміні до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків. В обґрунтування позову зазначила, що при зверненні до управління соціального захисту Самбірської районної державної адміністрації позивачу було відмовлено у призначення житлової субсидії у зв`язку з перебуванням його в трудових відносинах з ТОВ «Луч Агро-плюс», що підтверджується довідкою форми ОК-5, в якій зазначено що за період 2020 року товариство сплачувало за нього внески до ПФУ. Разом з тим, позивач є пенсіонером по віку, ніколи не перебував у трудових відносинах з ТОВ «Луч Агро-плюс», про дане товариство йому нічого не відомо, жодних відомостей про його працевлаштування в даному товаристві його трудова книжка не містить, заробітну плату від товариства він не отримував.
Представником позивача було надіслано скаргу в Західне Міжрегіональне управління Державної служби из питань праці з вимогою призначити та провести позапланову перевірку у відповідача з питань дотримання законодавства про працю щодо позивача, яку було переадресовано до Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці за місцем знаходженням ТОВ «Луч Агро-плюс» (Київська область, Бучанський район, м. Вишневе, вул. Київська, б.8, оф. 328), яким було надіслано запит товариству з роз`ясненнями норм чинного законодавства про працю та вимогою про усунення можливо допущених відносно позивача порушень трудового законодавства.
На неодноразові запити адвоката до ТОВ «Луч Агро-плюс» про надання інформації стосовно перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем відповіді не надходили.
Представник позивача зазначає, що оформлення зайнятості ОСОБА_1 в товаристві було не за для настання реальних наслідків у вигляді роботи, отримання заробітної плати, до того ж його волевиявлення щодо укладання трудового договору з ТОВ «Луч Агро-плюс» було відсутнє. У зв`язку з чим вимушена звернутись до суду за захистом прав Лисика М.І. та просить суд визнати трудовий договір між ТОВ «Луч Агро-плюс» та ОСОБА_1 неукладеним; зобов`язати ТОВ «Луч Агро-плюс» внести зміни до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків шляхом скасування неправомірної інформації щодо джерел/сум нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) військового збору за період 1,2,3,4 квартал 2020 року щодо ОСОБА_1 (а.с.1-9).
Ухвалою судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 24 жовтня 2024 року відкрито провадження у справі, справу визначено розглядати за правилами загального позовного провадження; розпочато підготовче провадження; відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву до 22 листопада 2024 року; задоволено клопотання представника позивача про витребування у ТОВ «Луч Агро-плюс» доказів (а.с.97-98).
Витребувані докази до суду не надійшли.
Ухвалою суду від 13 грудня 2024 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду (а.с.124).
В судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача адвокат Шатуріна Н.Р. надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, на заявлених позовних вимогах наполягала, проти винесення заочного рішення не заперечувала.
Відповідач ТОВ «Луч Агро-плюс» є належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, судові повістки направлені за за адресою місцезнаходження юридичної особи, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань: Київська область, Бучанський район, м. Вишневе, вул. Київська, б.8, оф. 328, повернулися до суду з відмітками про відсутність товариства за даною адресою, відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Також, як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавиться провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди позивача, прийнято рішення про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Ухвалою суду від 03 квітня 2025 року прийнято рішення про здійснення заочного розгляду справи.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб.
З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц зроблено правовий висновок про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Луч Агро-плюс» згідно відповіді № 859062 від 22.10.2024 року з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є юридичною особою з ідентифікаційним кодом 34260815, з місцем знаходженням за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Вишневе, вул. Київська, б.8, оф. 328, з основним видом економічної діяльності - «Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур; дата державної реєстрації 20.03.2006 рік (а.с.95-96).
Даних щодо перебування ТОВ «Луч Агро-плюс» в процесі припинення, чи ліквідацію юридичної особи матеріали справи не містять.
ОСОБА_1 є пенсіонером по віку з 2016 року, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_1 (а.с.14), зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11-13,37).
Згідно трудової книжки ОСОБА_1 записів щодо його працевлаштування в ТОВ «Луч Агро-плюс» не міститься (а.с.16-30).
Дана інформація підтверджена і відповіддю Головного управління ДПС у Львівській області від 12.03.2024 року на запит адвоката (а.с.38-40).
Разом з тим дані щодо отримання ОСОБА_1 доходів від ТОВ «Луч Агро-плюс» в 2021 році відсутні.
Скаргу адвоката Шуріної Н.Р. щодо позапланової перевірки ТОВ «Луч Агро-плюс» в частині безпідставного оформлення трудових відносин з ОСОБА_1 , Західним міжрегіональним управлінням Державної служби з питань праці 09.04.2014 року надіслано за належністю в Центральне міжрегіональне управління Державної служби з питань праці (а.с.41).
Згідно відповіді Центрального міжрегіонального управління Державної служби з питань праці адвокату Шуріній Н.Р. від 16.04.2024 року управлінням надіслано запит (інформаціно-роз`яснювальний лист) до ТОВ «Луч Агро-плюс» з роз`ясненнями норм чинного законодавства про працю та вимогою про усунення можливо допущених відносно ОСОБА_1 порушень трудового законодавства (а.с.42-44).
Адвокатом Шуріною Н.Р. надсилалися запити до ТОВ «Луч Агро-плюс» з метою отримання інформації та відповідних доказів щодо працевлаштування ОСОБА_1 18.03.2024, 28.06.2024 року, відповідей на які матеріали справи не містять (а.с.50-61).
Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб.
У випадку порушення вказаних прав особа має право звернутися до суду за їх захистом.
Правові засади і гарантії здійснення громадянами права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено КЗпП України.
Водночас КЗпП України є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, що виникають у сфері трудового права, та визначає, зокрема основні трудові права громадянина, до яких і належить право на звернення до суду про вирішення спору.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КЗпП України (тут і надалі КЗпП України в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.
Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Статтею 23 КЗпП України передбачалось, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
За змістом ст. 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 6-1) при укладенні трудового договору про дистанційну роботу або про надомну роботу; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку (у разі наявності) або відомості про трудову діяльність із реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я, відповідний військово-обліковий документ та інші документи.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 29 КЗпП України до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором (крім трудового договору про дистанційну роботу) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний: 1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та поінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, на якому він працюватиме, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з питань техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.
Отже, трудовий договір укладається у двох формах: усній та письмовій. Якщо укладається усний трудовий договір, то працівник повинен надати на це письмову згоду. Зазвичай така згода оформлюється у вигляді заяви про прийняття на роботу. Як при укладанні усного, так і письмового трудового договорувидається наказ про прийняття на роботу та до податкового органу надсилається повідомлення про прийняття працівника на роботу.
Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто, певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.
Під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Подавши свої докази, позивач реалізував своє право на доказування і одночасно виконав обов`язок із доказування.
Разом з тим відповідач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на спростування заявлених позовних вимог та на підтвердження існування трудових відносин між сторонами.
В той же час заявлена позивачем позовна вимога про визнання трудового договору між ТОВ «Луч Агро-Плюс» та ОСОБА_1 неукладеним обґрунтована доданими до позову належними та допустимими доказами, отже підлягає задоволенню.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідальної особи ТОВ «Луч Агро-Плюс» внести зміни до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, шляхом скасування неправомірної інформації щодо джерел/сум нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) військового збору за період з 1, 2, 3 та 4 квартал 2020 року щодо ОСОБА_1 , то така задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Згідно з абзацом першим п. 70.1 ст. 70 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, формує та веде Державний реєстр фізичних осіб платників податків (Державний реєстр).
Відповідно до п. 1 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою КМУ № 227 від 06.03.2019 року, передбачено, що центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику є Державна податкова служба України.
Таким чином, саме Державна податкова служба України формує та веде Державний реєстр фізичних осіб - платників податків.
Пунктом 4 розділу ІV Положення передбачено, що державний реєстр формується з інформації, що надходить від територіальних органів ДПС та від інших державних органів відповідно до законодавства.
Інформація про суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку на доходи фізичних осіб та військового збору накопичується у Державному реєстрі відповідно до поданих податковими агентами податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску згідно зі ст. 51 глави 2, п.п. 70.16.1 п. 70.16 ст. 70 глави 6 розд. II Податкового кодексу України.
Розділом V Положення встановлено, що до Державного реєстру включаються: 1) інформація з Облікових карток, Повідомлень, Заяв про внесення змін; 2) дані про фізичних осіб, а саме: джерела отримання доходів; об`єкти оподаткування; сума нарахованих та/або отриманих доходів; сума нарахованих та/або сплачених податків; інформація про податкову знижку та податкові пільги платника податків; 3) відомості про державну реєстрацію, реєстрацію і взяття на облік фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.
Таким чином, наповнення Державного реєстру здійснюється на підставі інформації з податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб - платників податків, і сум утриманого з них податку, які подаються податковими агентами, податкових декларацій та звітів фізичних осіб - платників податків, даних карток особових рахунків фізичних осіб - платників податків щодо стану розрахунків з бюджетом за податками і зборами (обов`язковими платежами).
Відповідно до п. 2 розділу VІ Положення юридичні особи, фізичні особи - підприємці, громадські формування, податкові агенти, органи державної влади під час виконання владних управлінських функцій, у тому числі делегованих повноважень, та органи місцевого самоврядування зобов`язані подавати до контролюючих органів інформацію про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, відповідно до Порядку подання інформації про платників податків, об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, для забезпечення ведення їх обліку, а також обчислення та справляння податків і зборів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 грудня 2011 року N 1386 (із змінами).
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що відповідач ТОВ «Луч Агро-Плюс» не є держателем Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та не наділене правом вносити або вилучати з реєстру інформацію а тому заявлена вимога суперечить повноваженням відповідача, покладає на нього обов`язок, який не передбачено законодавством.
Втім, ТОВ «Луч Агро-Плюс» (як податковий агент) наділене правом подати до контролюючих органів «Уточнюючого» податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь позивача, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування платниками єдиного внеску, з метою вилучення відомостей, що його стосуються, які були помилковими. Разом з тим з такою вимогою до відповідача позивач не звертався.
Враховуючи зазначене позовна вимога про зобов`язання відповідальної особи ТОВ «Луч Агро-Плюс» внести зміни до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків, шляхом скасування неправомірної інформації щодо джерел/сум нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) військового збору за період з 1, 2, 3 та 4 квартал 2020 року щодо ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає таке.
ОСОБА_1 при зверненні до суду з цим позовом був сплачений судовий в розмірі 968,96 грн., що підтверджено наданим позивачем квитанцією від 19.10.2024 року (а.с.72).
Разом з тим, згідно ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.
За загальним правилом відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи, що в одній позовній вимозі відмовлено, сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає.
З відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 968,96 грн.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 10-13, 76-81, 141, 258-259, 263-265, 280-283, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

Позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Луч Агро-плюс» про визнання трудового договору неукладеним, зобов`язання внести зміні до Державного реєстру фізичних осіб-платників податків задовольнити частково.
Визнати трудовий договір від 26 травня 2020 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Луч Агро-плюс» та ОСОБА_1 неукладеним.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Луч Агро-плюс» на користь держави судовий збір в розмірі 968,96 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Самбірського міськрайонного суду Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКППНОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Луч Агро-плюс», код ЄДРПОУ 34260815, юридична адреса: 04074, Київська область, Бучанський район, м. Вишневе, вул. Київська, б.8, оф. 328.

Повний текст рішення виготовлений 03.04.2025 року.

Суддя: