КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 758/153/25 Апеляційне провадження № 22-ц/824/9435/2025Головуючий у суді першої інстанції - Блащук А.М. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Оніщук М.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року місто Київ

Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Оніщук М.І.,

судді Шебуєва В.А., Кафідова О.В.,

секретар Цалко Д.М.,

за участю:

позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

представника позивачки

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Буднік Оленою Петрівною, на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року про відмову у забезпеченні позову по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гроуф Капітал Факторинг", ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року позивачі звернулися до суду з даним позовом, в якому просили:

- визнати недійсним договір іпотеки, серія та номер 2740, виданий 26.09.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., укладений між ТОВ "Гроуф Капітал Факторинг" (іпотекодавець) та ОСОБА_6 , та Договір про внесення змін до договору іпотеки, серія та номер 4210, виданий 03.12.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., укладений між ТОВ "Гроуф Капітал Факторинг" (іпотекодавець) та ОСОБА_7 (іпотекодержатель) в особі ОСОБА_6 ;

- скасувати проведену на підставі Договору іпотеки за реєстровим номером 2740 від 26.09.2019, посвідченого 26.09.2019 ОСОБА_8 , державну реєстрацію права іпотеки ОСОБА_7 на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 68,9 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000, яка належить на праві власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 ОСОБА_5 .

У лютому 2025 року позивачами було подано до суду заяву про забезпечення вищенаведеного позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 68,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000 та заборонити іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаної квартири.

В обгрунтування заяви про забезпечення позову посилалися на те, що вказана квартира належить на праві приватної спільної сумісної власності в рівних долях ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.02.2006 відділом приватизації житла Подільської райдержадміністрації.

Згідно з інформаційною довідкою № 184262754 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.10.2019 право власності на квартиру АДРЕСА_1 18.09.2019 було зареєстровано за ТОВ "Гроуф Капітал Факторинг" згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 487831 від 20.09.2019, прийняте державним реєстратором комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Гаращенком В.В.

Підставою виникнення права власності на вказану квартиру за ТОВ "Гроуф Капітал Факторинг" згідно з інформаційною довідкою №184262754 від 10.10.2019 були - договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, серія та номер 1885, виданий 17.11.2017, видавник приватний нотаріус КМНО Набока О.В., Договір іпотеки № 014/3949/3/18595, серія та номер 941, виданий 25.06.2008, видавник: приватний нотаріус КМНО Висоцька С.І.

04.02.2020 Міністерство юстиції України відповідно до ч. 3 ст. 26 п.п. "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" розглянуло скаргу ОСОБА_2 від 11.10.2019 та винесло Наказ про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 375/5 від 04.02.2020, яким скасувало рішення від 20.09.2019 за №48783120, прийняте державним реєстратором КП "Реєстраційне бюро" Гаращенком В.В., щодо реєстрації права власності на вищевказану квартиру за ТОВ "Гроуф Капітал Факторинг".

Разом з тим, як стало відомо позивачам з інформаційної довідки № 405313449 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.11.2024, щодо квартири АДРЕСА_2 до державного реєстру відповідачем була внесена інформація про державну реєстрацію іпотек та про державну реєстрацію обтяжень.

При цьому, з вищевказаної інформації з державного реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що ТОВ "Гроуф Капітал Факторинг" неправомірно була передана квартира АДРЕСА_2 , яка належала та належить на праві власності позивачам, в іпотеку третім особам - ОСОБА_7 , ОСОБА_6 в забезпечення зобов`язань ТОВ "Гроуф Капітал Факторинг" перед ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Таким чином, позивачі вважають, що існує реальна загроза втрати ними своєї квартири, оскільки ОСОБА_7 , як іпотекодержатель, має можливість звернути стягнення на вказану квартиру або набути права власності на предмет іпотеки згідно з Законом України "Про іпотеку", що, як наслідок, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду.

Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03.03.2025 у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено (а.с. 48-50).

В апеляційній скарзі представник позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , посилаючись на невідповідність висновків суду першої інстанції фактичним обставинам спраи, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги вказує на неврахування судом першої інстанції того, що ОСОБА_7 , як іпотекодержатель, має можливість звернути стягнення на належну їм квартиру, що, як наслідок, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду(а.с. 48-50).

Позивачі та представник позивачки у судовому засіданні апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Інші учасники справи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістили.

Разом з тим, враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до пунктів 1 та 3 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

При цьому заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина 3 статті 150 ЦПК України).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі №909/835/18 зазначено, що «повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до кожного конкретного випадку. При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності в рівних долях ОСОБА_2 та членам його сім`ї ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 18.02.2006 відділом приватизації житла Подільської райдержадміністрації.

Згідно з інформаційною довідкою № 184262754 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 10.10.2019 право власності на квартиру АДРЕСА_1 18.09.2019 було зареєстровано за ТОВ "Гроуф Капітал Факторинг" згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 487831 від 20.09.2019, прийняте державним реєстратором комунального підприємства "Реєстраційне бюро" Гаращенком В.В.

Підставою виникнення права власності на вказану квартиру за ТОВ "Гроуф Капітал Факторинг" згідно з інформаційною довідкою №184262754 від 10.10.2019 були - договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, серія та номер 1885, виданий 17.11.2017, видавник приватний нотаріус КМНО Набока О.В., Договір іпотеки № 014/3949/3/18595, серія та номер 941, виданий 25.06.2008, видавник: приватний нотаріус КМНО Висоцька С.І.

04.02.2020 Міністерство юстиції України відповідно до ч. 3 ст. 26 п.п. "а" п. 2 ч. 6 ст. 37 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" розглянуло скаргу ОСОБА_2 від 11.10.2019 та винесло Наказ про скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 375/5 від 04.02.2020, яким скасувало рішення від 20.09.2019 за №48783120, прийняте державним реєстратором КП "Реєстраційне бюро" Гаращенком В.В., щодо реєстрації права власності на вищевказану квартиру за ТОВ "Гроуф Капітал Факторинг".

Разом з тим, з інформаційної довідки № 405313449 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.11.2024, вбачається, що щодо квартири АДРЕСА_2 до державного реєстру відповідачем була внесена інформація про державну реєстрацію іпотек та про державну реєстрацію обтяжень.

При цьому, з вищевказаної інформації з державного реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що ТОВ "Гроуф Капітал Факторинг" була передана квартира АДРЕСА_2 , яка належала та належить на праві власності позивачам, в іпотеку третім особам - ОСОБА_7 , ОСОБА_6 в забезпечення зобов`язань ТОВ "Гроуф Капітал Факторинг" перед ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову позивачі вказували, що існує реальна загроза втрати ними своєї квартири, оскільки ОСОБА_7 , як іпотекодержатель, має можливість звернути стягнення на вказану квартиру або набути права власності на предмет іпотеки згідно з Законом України "Про іпотеку", що, як наслідок, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що у даному випадку забезпечення позову шляхом накладення арешту та предмет позовних вимог є співммірним, адже накладення арешту стосується майна, що належить до предмета спору, а його можливе відчуження до вирішення цієї справи по суті може унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду, призвести до неефективності обраного позивачами способу захисту прав або інтересів, та бути підставою для повторного звернення позивачів до суду.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

У свою чергу, висновок суду про неможливість вжиття заходів забезпечення позову через те, що предметом позову у цій справі є позовні вимоги немайнового характеру та в разі задоволення позову рішення суду не підлягатиме примусовому виконанню, колегія суддів вважає помилковими, адже положення ЦПК України серед передумов забезпечення позову визначають можливий вплив невжиття заходів забезпечення позову не тільки на виконання рішення суду, а й на можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тлумачення положень ст.ст. 149, 150 ЦПК України дає підстави для висновку, що можливість забезпечення судом позову не пов`язується з тим, чи підлягає рішення суду, ухвалене по суті спору, примусовому виконанню.

Цивільний процесуальний закон не забороняє вживати заходи забезпечення позову у справі, рішення у якій не підлягає примусовому виконанню, якщо забезпечення позову сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача. І навпаки, якщо рішення у справі підлягатиме примусовому виконанню, вжиття заходів забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно, не завжди може бути необхідним та співмірним із пред`явленими вимогами позову і відповідати характеру порушеного права позивача.

У ч.1 ст. 150 ЦПК України наведено перелік видів забезпечення позову, серед яких у пункті 1 законодавець вирізняє накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить.

Тобто, як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі № 754/5683/22.

Відтак, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 68,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000.

Разом з тим, в іншій частині забезпечення позову, заява задоволенню не підлягає, оскільки заборона будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії щодо квартири не є співмірними із заявленими позовними вимогами.

Пунктом 2 частини 1 статті 374 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Частиною 1 ст. 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи фактичні обставини справи, предмет позову та наведені позивачами обґрунтування позову та необхідності його забезпечення, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 149, 150, 268, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану від її імені та в її інтересах адвокатом Буднік Оленою Петрівною, - задовольнити частково.

Ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 18 грудня 2024 року про відмову у забезпеченні позову по справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гроуф Капітал Факторинг", ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про визнання недійсним договору та скасування державної реєстрації іпотеки, - скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Заяву ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про забезпечення позову - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 68,9 кв.м., реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 000.

В іншій частині вимог заяви - відмовити.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Позивач: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Позивач: ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Гроуф Капітал Факторинг", , місцезнаходження: м. Київ, вул. Волоська, 31, корп. А, оф. 2.

Відповідач: ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: Волинська обл., Луцький р-н, с. Радомишль.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 18 квітня 2025 року.

Суддя-доповідач М.І. Оніщук

Судді В.А. Шебуєва

О.В. Кафідова