Справа № 645/3426/13-ц
Провадження № 6/645/27/25
УХВАЛА

Іменем України

16 квітня 2025 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Феленко Ю.В.,

за участю секретаря судових засідань Товстої Є.А.

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи Немишлянський відділ державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, АТ КБ «ПриватБанк», про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив скасувати тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, накладене на підставі ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.04.2013 по справі № 645/34/13.

Свої вимоги заявник мотивує тим, що за поданням державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ Комар Г.В., погодженим з начальником ВДВС, ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.04.2013 йому встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта, для подальшого направлення до органів паспортного контролю та Адміністрації Державної прикордонної служби. Однак, на даний час, за інформацією ДВС - листа №103167 від 05.11.2024, виконавче провадження, в рамках якого було накладено тимчасове обмеження у виїді за межі України, 26.04.2016 було повернуто стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Заявник вважає, що це є підставою для скасування такого обмеження. Заявник також зазначає, що не ухилявся від виконання судового рішення, не переховувався, не приховував свого майна, та не вчиняв жодних інших дій з метою невиконання рішення суду. Зважаючи на введений в Україні воєнний стан та збільшення масивних ракетних обстрілів території України, в тому числі і Харківщини, вважає безпечнішим на певний період виїхати за межі України. Вказує, що в 2013 році переніс інфаркт, та з того часу стан його здоров`я значно погіршився, протипоказані хвилювання та стресові ситуації. Єдиним джерелом доходу є пенсія та державна допомога, але цього вкрай недостатньо. Заявник має намір тимчасово виїхати на проживання за кордон, проте таке обмеження, не дозволяє, чим порушує його конституційні права.

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явився, надав заяву, якою просить провести судовий розгляд за його заявою про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у його відсутність.

Від представника стягувача АТ КБ «ПриватБанк» надійшли заперечення на заяву ОСОБА_1 , якою просить відмовити у задоволенні його заяви про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України та розгляд справи проводити за відсутності представника АТ КБ «ПриватБанк». В обґрунтування зазначено, що заявником не надано жодного доказу на підтвердження виконання судового рішення в межах виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-1195/11, виданого 02.03.2012 Фрунзенським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованості у сумі 57884,53 грн.. Станом на дату звернення з такою заявою за ОСОБА_1 обліковується заборгованість перед АТ КБ ПриватБанк.

Також, матеріали справи містять клопотання головного державного виконавця Немишлянського відділу ДВС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про розгляд справи без участі представника Відділу. Звернуто увагу суду, що ОСОБА_1 є боржником у виконавчому провадженні №32648608, кошти стягувачу не перераховувались.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України, неявка учасників процесу не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 18.02.2025 відновлено частково втрачене судове провадження по цивільній справі № 2-1195/11 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині: рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова суду від 12.09.2011, та ухвали Фрунзенського районного суду м.Харкова від 23.10.2017.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.09.2011 позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № SAMDN 2821 від 16.02.2006 в сумі 57192,60 грн. (п`ятдесят сім тисяч сто дев`яносто дві грн. 60 коп.), судовий збір в сумі 571,93 грн. (п`ятсот сімдесят одна грн. 93 коп.) та витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового розгляду справи в сумі 120,00 (сто двадцять грн. 00 коп.).

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.10.2017 виправлено описку у виконавчому листі № 2-1195/2011, допущену у даті народження боржника ОСОБА_1 .

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 19.04.2013 ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта, для подальшого направлення до органів паспортного контролю та Адміністрації Державної прикордонної служби.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена також у Конвенції «Про захист прав та свобод людини», яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 року. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 вказаної Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили повинно бути виконано, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не приймаються. У протилежному випадку буде мати місце порушення принципу юридичної визначеності, що є одним із базових складових принципу верховенства права, визнаного Україною як на рівні Конституції, так і шляхом ратифікації Європейської Конвенції з прав людини. Судове рішення, яке підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Виконання будь-якого рішення суду є обов`язковою стадією процесу правосуддя, і як наслідок, повинна відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Судовий захист прав особи, як і діяльність суду, не може вважатися ефективним, якщо рішення суду не буде виконано або виконано неналежним чином і без подальшого контролю суду за їх виконанням.

Відповідно до статті 1Закону «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За положеннями ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником, за невиконаним нею судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Приписами ч.5ст.441ЦПК України передбачено, що суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Як на підставу заяви про скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 посилається на те, що він не ухилявся від виконання зобов`язань, не переховувався, не приховував свого майна, та не вчиняв жодних інших дій з метою невиконання рішення суду.

Однак, ОСОБА_1 не надав суду доказів щодо фактичного виконання ним зобов`язань за рішеннями суду.

З листа Немишлянського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 103167 від 05.11.2024 вбачається, що 21.05.2012 Фрунзенським відділом державної виконавчої служби м. Харкова ГТУЮ в Харківській області відкрито виконавче провадження № 32648608, де боржником є ОСОБА_1 , стягувачем ПАТ КБ «Приват Банк»; 21.05.2012 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржника; 28.05.2012 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору; 23.10.2012 державним виконавцем винесено постанову про стягнення на кошти на рахунках боржника; 19.12.2012 державним виконавцем винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій; 26.04.2016 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу.

Згідно з п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV,( у редакції, чинній на час повернення виконавчих документів стягувачу) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 22 цього Закону (ч. 5 ст. 47 Закону № 606).

Отже, з огляду на норми Закону № 606, у разі повернення виконавчого документа стягувачу, виконавче провадження не є закінченим.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17 січня 2018 року у справі № 910/8019/15; від 06 березня 2019 року у справі № 263/1468/17; від 01 серпня 2019 року у справі № 754/15469/16-ц, від 04 березня 2020 року у справі № 127/2-1421/09, від 16 березня 2020 року у справі № 137/1649/17, від 15 лютого 2023 року у справі № 202/1183/22.

Крім того, суд зазначає, що умовою скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон мають слугувати зміна обставин, які стали підставою для застосування до нього відповідного заходу.

Проте, заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ним вжито всіх можливих дієвих заходів для погашення наявної заборгованості. За таких обставин на даний час суд не знаходить підстав для скасування обмежувальних заходів.

Відповідно до ч. 8ст. 441 ЦПК України відмова у скасуванні тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України не перешкоджає повторному зверненню з такою самою заявою у разі виникнення нових обставин, що обґрунтовують необхідність скасування тимчасового обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України.

На підставі викладеного та керуючисьст. 441 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України - відмовити.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновленення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.В. Феленко