ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3160/25 Справа № 229/6324/23 Суддя у 1-й інстанції - Хомченко Л. І. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м.Криивй Ріг

Справа № 229/6324/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:

позивачка - ОСОБА_1 , яка діє в в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 ,

відповідачка - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за апеляційною скаргою відповідачки ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Касьяненко Дмитро Леонідович, на рішення Дружківського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2024 року, яке ухвалено суддею Хомченко Л.І. у місті Дружківці Донецької області та повне судове рішення складено 04 грудня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 , діючм в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особа Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, 8 державний пожежно-рятувальний загін Головного управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області, про визнання права на частину одноразової грошової допомоги, здійснення перерозподілу одноразової грошової допомоги, стягнення грошових коштів.

Позовна заява мотивована тим, що 14 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований шлюб.

Під час перебування у шлюбі, у них народився син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 18 грудня 2018 року було розірвано шлюб між позивачкою та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 загинув під час виконання службових обов`язків, внаслідок протиправних дій інших осіб в ході проведення активної фази на території міста Бахмут Донецької області, оскільки проходив службу на посаді пожежного-рятувальника 88 державної пожежно-рятувальної частини 8 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області, в спеціальному званні - молодший сержант служби цивільного захисту.

Згідно витягу з протоколу засідань Центральної лікарсько-експертної комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 193/2288 від 07 листопада 2022 року, в якому, серед іншого, визначено, що травма молодшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2: «защемлення, розчавлення, стискання або зачеплення в об`єкті або між ними. Стискання органів грудної і черевної порожини. Асфіксія», згідно лікарського свідоцтва про смерть № 4986 виданого 17.09.2022 КЗ «Дніпровське обласне бюро судово- медичної експертизи», стала причиною його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 і яка пов`язана з виконанням службових обов`язків, із участю у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Згідно з довідкою, виданою ДСНС України у Донецькій області № 312 від 29.11.2022 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, виданої на ім`я молодшого сержанта цивільного захисту ОСОБА_4 , про те, що він дійсно, в період з 24.02.2022 по ІНФОРМАЦІЯ_5 , брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, місто Бахмут.

Враховуючи, що смерть ОСОБА_4 настала внаслідок військових дій, у членів сім`ї загиблого виникло право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із його загибеллю.

Порядок виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" .

У пункті 2 Постанови встановлено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Відповідно до статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

В листопаді 2022 року, в інтересах сина, позивачкою було направлено документи до ГУ ДСНС України у Донецькій області, для отримання одноразової грошової допомоги.

Перелік документів щодо виплати одноразової грошової допомоги визначений Порядком щодо виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту під час дії воєнного стану затвердженого наказом МВС від 26.08.2022 № 525, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 29.09.2022 №1141/38477.

Наприкінці грудня 2022 року позивачці зателефонувала бабуся її сина ОСОБА_3 та повідомила, що на ії банківський рахунок надійшла вся сума одноразової грошової допомоги, тобто в розмірі 15 000 000,00 грн.

Нормальні відносини з відповідачкою у них були до середини травня 2023 року, тобто, до того часу коли відповідачкою було придбано нерухоме майно у вигляді квартири.

Враховуючи, що у них були дружні відносини з відповідачкою, позивачка допомагала їй у придбанні квартири, тобто здійснювала пошук, огляд, спілкувалася з ріелтором, продавцями, передавала попередню оплату(аванс) за квартиру, оскільки відповідачка часто перебувала за кордоном у Німечинні.

Так, 10 травня 2023 року, за рахунок коштів однарозової грошової допомоги, відповідачкою було придбано квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка юридично була оформлена на ім?я матері відповідачки - ОСОБА_5 .

Коли відповідачка зареєструвала нерухоме майно на свою мати, у позивачки пішли обґрунтовані сумніви щодо взаємного добровільного перерозподілу одноразової грошової допомоги з боку відповідачки.

Тобто, до цього часу, вона вважала що відповідачка в добровільному порядку вирішить питання щодо перерозподілу суми одноразової грошової допомоги за взаємною згодою, але, коли вона почала питати у відповідачки щодо перерозподілу суми одноразової грошової допомоги, оскільки вона з сином є внутрішньо переміщеними особами, житло, яке знаходиться у місті Бахмут Донецької області та, у зв?язку із збройною агресією рф, є повністю зруйнованим і непридатним для життя, тобто, є вкрай необхідним створювати нормальні життєві умови для розвитку, виховання сина.

Відповідачка в категоричній формі, відмовила їй і повідомила, що ці всі гроші ії сина, і нічого вона розподіляти не збирається.

Тобто, відповідачка відмовилася вирішити питання щодо перерозподілу суми одноразової грошової допомоги за взаємною згодою.

Також, зі свого боку на той час, вона зверталася до ГУ ДСНС України у Донецькій області з питанням та роз`ясненнями, яким чином сума одноразової грошової допомоги в повному розмірі надійшла на банківський рахунок бабусі її сина ОСОБА_3 , оскільки згідно чинного законодавства, повинна бути розподілена рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Співробітник ГУ ДСНС України у Донецькій області пояснив, що не може надати відповідь, яким чином одноразова грошова допомога в повному розмірі надійшла на одного отримувача, оскільки нібито розподілом займалося ДСНС України (центральний апарат) і їм не відомо з яких підстав було прийнято таке рішення, і грошові кошти прийшли на одного отримувача.

Пізніше, ще раз в телефонній розмові з співробітником ГУ ДСНС України у Донецькій області, останній повідомив, що, оскільки, одноразова грошова допомога вже виплачена в повному розмірі іншому отримувачу, вона самостійно повинна вирішувати це питання з іншим отримувачем, тобто, з бабусею сина ОСОБА_3 , тобто, ГУ ДСНС України у Донецькій області вже не має до цього відношення і ніякої інформації щодо цього питання не можуть надати.

Враховуючи зазначені обставини з боку посадових осіб ДСНС є ознаки бездіяльності, що призвели до того, що її син померлого батька залишився без своєчасного отримання частини одноразової грошової допомоги, яка передбачена чинним законодавством України.

Відповідно до довідки ГУ ДСНС України у Донецькій області від 04.11.2022 № 306, яка видана на ім`я її сина ОСОБА_2 , його батько ОСОБА_4 , загинув під час виконання службових обов`язків.

Серед іншого, в довідці зазначено відомості про інших членів сім`ї, а саме про бабусю її сина ОСОБА_2 .

Тобто, виходячи навіть з довідки уповноважений орган, який займається виплатою одноразової грошової допомоги, тобто, ГУ ДСНС України у Донецькій області на той час визначив, що є два отримувача допомоги, тобто ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , але, з невідомих причин ГУ ДСНС України у Донецькій області перерахувало одноразову грошову допомогу в повному розмірі одному отримувачу - відповідачці у справі.

Водночас, відповідно до довідки Лівобережного Управління соціального захисту населення Дніпровської міської ради № 17/16 від 16.11.2022, виданої на її ім`я ОСОБА_1 , ії син - ОСОБА_2 являється дитиною ОСОБА_4 та йому встановлено статус члена сім`ї померлого Захисника України згідно п.5 ст.10-1 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

На сьогоднішній день позивачка отримує пенсію по втраті годувальника, де у свою чергу допомогу у наданні документів і надавало ГУ ДСНС України у Донецькій області, із цього і випливає, яким чином так можуть відбуватись обставини, коли в інтересах сина ОСОБА_2 , вона отримує пенсію по втраті годувальника, а частину одноразової грошової допомоги не перерахували, навіть в той час коли вона одночасно з другим отримувачем надала відповідні документи до ГУ ДСНС України у Донецькій області.

Відповідно до п. 2 Постанови КМУ особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

ОСОБА_2 , є малолітньою дитиною, у відповідності до статті ст.242 ЦК України від його імені та в його інтересах діє його мати ОСОБА_1 .

Посилаючись на викладене, керуючись ЦПК України, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", позивачка просила суд: визнати за малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на 1/2 частину одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) його батька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , молодшого сержанта цивільного захисту пожежного- рятувальника 88 державної пожежної-рятувальної частини 8 державного пожежно- рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області який загинув при виконанні службових обов`язків.

Перерозподілити суму одноразової грошової допомоги, яка була виплачена ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , як члену сім`ї у зв`язку із загибеллю (смертю) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рівних частинах між ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), яка діє в інтересах малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 7 500 000,00 грн.

Рішенням Дружківського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Визнано за малолітнім сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право на 1/2 частину одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю (смертю) його батька, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , молодшого сержанта цивільного захисту пожежного-рятувальника 88 державної пожежної-рятувальної частини 8 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області, який загинув при виконанні службових обов`язків.

Перерозподілено суму одноразової грошової допомоги, яка була виплачена ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , як члену сім`ї у зв`язку із загибеллю (смертю) ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в рівних частинах між ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), яка діє в інтересах малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 7 500 000,00 грн.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Касьяненко Дмитро Леонідович, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також ухвалення рішення без повного та всебічного з`ясування обставин справи.

Апеляційна скарга мотивована тим, що позов подано до суду передчасно. Так, в позовній заяві позивачка зазначає, що в листопаді 2022 року нею було подано до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Донецькій області документи для отримання одноразової грошової допомоги. Разом з тим, позивачкою не надано жодних доказів здійснення такого звернення та надання до Державної служби з надзвичайних ситуацій України документів, перелік яких визначено законодавством. Твердження позивачки про те що вона зверталась до Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Донецькій області із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю батька малолітнього ОСОБА_2 спростовується наявними у матеріалах цивільної справи № 229/6324/23 документами, зокрема, листом Головного управління Державної служби з надзвичайних ситуацій України в Донецькій області від 01 листопада 2023 року за вих. № 50 01-7738/50 03, копія якого міститься в матеріалах справи.

Системний аналіз положень Порядку та умов № 525 вказує на те, що для отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту розроблено спеціальний порядок, який включає в себе 3 етапи. Так, отриманню одноразової грошової допомоги передує звернення особи, яка має право на отримання такої грошової допомоги та надання документів визначених законодавством. В подальшому заяву на отримання одноразової грошової допомоги та сформований пакет документів до такої заяви розглядається Державною службою з надзвичайних ситуацій України. За результатами розгляду вище вказаної заяви Державна служба з надзвичайних ситуацій України приймає рішення про виплату одноразової грошової допомоги або відмову у виплаті такої грошової допомоги. В свою чергу, пунктом 14 Порядку та умов № 525 передбачено, що рішення про відмову у призначенні ОГД може бути оскаржене в установленому законодавством порядку до суду. Оскільки, позивачка взагалі не зверталась до Державної служби з надзвичайних ситуацій України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги то вбачається, що позивачкою не було дотримано процедури отримання одноразової грошової допомоги та її вимоги не підлягають задоволенню.

Позивачкою, під час розгляду справи, не було надано жодних доказів того, що неповнолітньою дитиною не отримано одноразову грошову допомогу. Натомість, відповідачкою було надано докази підтверджуючі, що малолітнім ОСОБА_2 було отримано належну йому частку одноразової грошової допомоги, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року за № 168, зокрема, було надано довідку про відкриття банківського рахунку, на якому містяться грошові кошти та який було відкрито безпосередньо за згодою самої позивачки, що визнається та не заперечується самою позивачкою. Окрім цього, до суду були надані заяви (згоди) на виїзд малолітнього ОСОБА_2 у супроводі відповідачки та визначено перелік її повноважень, як особи, яка супроводжує малолітню дитину за кордоном.

При цьому, довірена особа, ОСОБА_3 , наділена широкими правами, які гарантують реалізацію інтересів дитини, зокрема у сфері матеріального забезпечення. Цей документ є прикладом відповідального підходу до врегулювання правових відносин між батьками, дитиною та уповноваженою особою, забезпечуючи дотримання прав дитини навіть у складних обставинах. За таких обставин вбачається, що позивачка та ОСОБА_4 , як батьки малолітнього ОСОБА_2 уповноважили відповідачку діяти в найкращих інтересах малолітнього ОСОБА_2 , в тому числі вживати заходи, спрямовані на виплату малолітньому ОСОБА_2 частки одноразової грошової допомоги, належної йому у відповідності до Постанови Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 року за № 168, у зв`язку зі смертю його батька ОСОБА_4 . Таким чином, одноразова грошова допомога була виплачена малолітньому ОСОБА_2 на рахунок його повноважного представника, а тому заявлені позовні вимоги є безпідставними.

Відповідачкою було відкрито банківський рахунок на ім`я малолітнього ОСОБА_2 та внесено грошові кошти в розмірі 5 000 000,00 гривень, як частка від одноразової грошової допомоги. Про існування даного банківського рахунку ОСОБА_1 було відомо, оскільки відкриття даного банківського депозитного рахунку та внесення на такий рахунок частки одноразової грошової допомоги, яка підлягає виплаті на користь малолітнього ОСОБА_2 , у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 у відповідності до постанови Кабінету міністрів України від 28 лютого 2022 року за № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» була узгоджена безпосередньо з позивачкою.

За таких обставин, сторона відповідача вважає, що у справі відсутній предмет позову, у зв`язку з чим відповідачка зверталася до суду першої інстанції із клопотанням про закриття провадження у справі, яке безпідставно не було задоволено.

Наполягає на тому, що відповідачка ніколи не відмовлялась передати грошові кошти позивачці. Навпаки, вона вживала всі можливі від неї дії задля збереження належної малолітньому ОСОБА_6 частки одноразової грошової виплати, що свідчить про бажання захистити права малолітнього ОСОБА_6 та діяти в найкращих інтересах дитини. Натомість, позивачка, діючи умисно, спотворила обставини справи, а саме невірно відобразила поведінку та позицію відповідачки щодо передачі малолітньому ОСОБА_6 належної йому частки одноразової грошової допомоги, приховала від суду той факт, що самостійно, без жодного примусу, відмовилась від вчинення дій в інтересах малолітнього ОСОБА_6 , а саме подати до Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області заяви на виплату одноразової грошової допомоги у відповідності до постанови Кабінету міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року та фактично уповноважила відповідачку на вчинення таких дій, заперечуючи факт отримання малолітнім ОСОБА_6 належної йому частки одноразової грошової допомоги, стверджує про порушення прав малолітнього ОСОБА_6 . Окрім цього, під час розгляду цивільної справи № 229/6324/23, позивачкою було приховано від суду той факт, що позивачка добровільно, без жодного примусу погодилась, щоб стороною договору банківського вкладу, у відповідності до умов якого банком було прийнято грошові кошти належні малолітньому ОСОБА_6 , в якості одноразової грошової допомоги, виступила саме відповідачка, а не вона особисто. При цьому, позивачка 29 листопада 2024 року, в ході судового засідання, повідомила суд, що вона добровільна надала згоду на укладення таких договорів.

Також, зазначає, що судом було порушено право відповідачки ОСОБА_3 на участь у судовому засіданні та на правничу допомогу, оскільки представник відповідачки повідомив суд про неможливість приймати участь у судовому засіданні через зайнятість в іншому судовому засіданні, що не було враховано судом. Вказує й на те, що нормами ЦПК України чітко та однозначно визначено, що судова повістка про виклик учасника в судове засідання має бути вручена не пізніше ніж за 5 (п`ять) днів до судового засідання, тоді як судом першої інстанції неодноразово порушувались вказані процесуальні строки та не було завчасно повідомлено сторону відповідача про час та місце судового засідання.

Вважає, що Дружківським міським судом Донецької області під час розгляду цивільної справи № 229/6324/23 та під час ухвалення оскаржуваного рішення, не було враховано того факту, що позивачкою, при зверненні до суду із позовною заявою, було порушено правила територіальної підсудності, визначені статтями 26 - 30 Цивільного процесуального кодексу України, оскільки фактичним місцем проживання відповідачки ОСОБА_3 є: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 3005- від 19 травня 2023 року про взяття ОСОБА_3 на облік як внутрішньо переміщеної особи. Починаючи з березня 2022 року ОСОБА_3 не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , про що позивачці було достеменно відомо.

Також, під час розгляду справи було встановлено, що померлий ОСОБА_4 є батьком ще однієї дитини, яка була зачата за життя ОСОБА_7 , проте, народилася вже після його смерті, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , матір`ю якої є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 . Так, зі змісту висновку експерта № 968-МГ від 23 травня 2023 року було встановлено, що за результатами проведеного молекулярно - генетичного дослідження судовомедичним експертом Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судовомедичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради Гребенниковою Г.О. було зроблено висновок про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ймовірністю 99,9999% є біологічним батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 . За таких обставин вбачається, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , як дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка була зачата за його життя, проте народилась вже після смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має право на отримання частки одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року за № 168. 13 травня 2024 року до Дружківського міського суду Донецької області представником відповідачки було подано клопотання про залучення до участі у справі № 229/6324/23 в якості третьої особи ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_7 , однак суд безпідставно не задовольнив це клопотання та ухвалив рішення суду без урахування вказаних обставин.

Наголошує на тому, що судом було ухвалено стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника НОМЕР_3 зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), яка діє в інтересах малолітнього сина - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , 7 500 000,0 грн.

Разом з тим, відповідачка вважає, що таке формулювання резолютивної частини оскаржуваного рішення вказує на те, що грошові кошти стягуються саме на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 як того вимагає ЦПК України та Постанова Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року. При цьому, діючим процесуальним законодавством визначено, що малолітні та неповнолітні особи також мають процесуальні права, а отже можуть бути учасникам судових справ, як на стороні позивача так і на стороні відповідача. Згідно зі статтею 45 ЦПК України, права, свободи та інтереси малолітніх осіб у суді представляють їхні законні представники - батьки, усиновлювачі чи опікуни. Однак, це не позбавляє малолітню або ж неповнолітню особу правосуб`єктності у межах відповідного процесу. Слід відзначити, що оскільки позивачем по справі № 229/6324/23 є малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проте, у зв`язку з тимчасовими обмеженнями процесуальної дієздатності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реалізує свої процесуальні права та обов`язки через свого представника, відтак, при вирішенні питання про задоволення чи відмову у задоволенні заявлених позовних вимог щодо стягнення на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , грошових коштів судом вирішується питання чи підлягає стягненню грошові кошти саме на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не його представника, оскільки саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є позивачем по справі, саме у зв`язку з можливим порушенням його прав було розпочато судовий процес по справі № 229/6324/23.

Також,зазначає, що суд першої інстанції не перевірив повноваження адвоката, не були надані докази наявності згоди батьків на укладення договору з адвокатом, що порушило права малолітньої дитини, відповідача та третіх осіб.

Крім того, у відповідності до частини 4 статті 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. За таких обставин вбачається, що статтею 19 СК України передбачено обов`язкову участь органу опіки та піклування у разі, якщо малолітня або неповнолітня дитина є стороною в судовій справі, що стосується управління батьками майном дитини. Відмовляючи у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі органу опіки та піклування, суд першої інстанції не лише порушив вимоги статті 19 СК України, а і не вжив всіх належних та можливих заходів для забезпечення захисту прав дитини.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивачка ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_2 , зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представника - адвокат Касьяненко Д.Л., будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися, надавши клопотання про відкладення судового засіданя, яке мотивоване участю адвоката Касьяненка Д.Л. 15 квітня 2025 року, у період часу з 11:00 годин до 16:00 годин, у слідчо-розшуквих діях в рамках кримінального провадження №0000029 від 26 лютого 2025 року у якості представника потерпілої особи.

Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Пунктами 10, 11 частини 2 цієї статті визначено, що одними із основних принципів цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи судом та неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно ч. 1 ст. 371 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів із дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, а апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції - протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Згідно статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду, як джерело права.

Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладенаВерховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.

При цьому, у постанові Верховного Суду від 1 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку, що, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Виходячи з вищенаведених норм Конвенції та практики Європейського суду, вимог п.11 частини 3 статті 2 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на те, що відповідачка ОСОБА_3 реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, та відповідачкою ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Касьяненко Д.Л., повторно заявлено клопотання про відкладення розгляду справи (18 березня 2025 року судове засідання відкладено за клопотанням відповідачки ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Касьяненко Д.Л., яке мотивоване зайнятістю адвоката в іншому судовому процесі), колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за відсутності учасників, які не з`явилися у судове засідання, а тому повторне клопотання про відкладення судового розгляду задоволенню не підлягає.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивачки ОСОБА_1 - адвоката Гайворонського О.М., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14 жовтня 2011 року між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_4 від 14.10.2011, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що було зроблено відповідний актовий запис за№491.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином позивачки ОСОБА_1 і ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про народження дитини, серія НОМЕР_5 від 17.01.2012, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, про що було зроблено відповідний актовий запис за№ 39.

18 грудня 2018 року рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_6 від 22.09.2022, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 загинув під час виконання службових обов`язків внаслідок протиправних дій інших осіб в ході проведення активної фази на території міста Бахмут Донецької області, оскільки проходив службу на посаді пожежного-рятувальника 88 державної пожежно-рятувальної частини 8 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області, в спеціальному званні - молодший сержант служби цивільного захисту що підтверджується: Актом № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виконанням службових обов`язків за формою Нцз-1, затвердженого начальником ГУ ДСНС України у Донецькій області від 29.09.2022; Актом спеціального розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася) 16 вересня 2022 року за формою Нцз-5, складеного 29.09.2022, м.Покровськ, затвердженого начальником ГУ ДСНС України у Донецькій області від 29.09.2022; Витягом з наказу виданого ГУ ДСНС України у Донецькій області № 503 о/с від 23.09.2022 "Про виключення з кадрів ДСНС у зв`язку із смертю, укладання контрактів", в якому зазначено - виключити з кадрів ДСНС України у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_4 молодшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_4 , пожежного-рятувальника 88 державної пожежно- рятувальної частини 8 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС України у Донецькій області; Витягом з протоколу засідань Центральної лікарсько-експертної комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 193/2288 від 07 листопада 2022 року, відповідно до якого травма молодшого сержанта служби цивільного захисту ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2: «защемлення, розчавлення, стискання або зачеплення в об`єкті або між ними. Стискання органів грудної і черевної порожини. Асфіксія», згідно лікарського свідоцтва про смерть № 4986 виданого 17.09.2022 КЗ «Дніпровське обласне бюро судово- медичної експертизи», стала причиною його смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4 і яка пов`язана з виконанням службових обов`язків, із участю у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.

Згідно з довідкою, виданою ДСНС України у Донецькій області № 312 від 29.11.2022 про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України виданої на ім`я молодшого сержанта цивільного захисту ОСОБА_4 , про те що він дійсно в період з 24.02.2022 по ІНФОРМАЦІЯ_5 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Донецькій області, місто Бахмут.

Враховуючи, що смерть ОСОБА_4 настала внаслідок військових дій, у членів сім`ї загиблого виникла право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із його загибеллю.

Відповідно до довідки ГУ ДСНС України у Донецькій області від 04.11.2022 № 306, яка видана на ім`я ОСОБА_2 , його батько ОСОБА_4 , загинув під час виконання службових обов`язків.

ОСОБА_2 , є малолітньою дитиною та, у відповідності до статті ст.242 ЦК України, від його імені та в його інтересах діє його мати, позивачка ОСОБА_1 .

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що останній, будучи малолітнім сином загиблого ОСОБА_4 , має право на отримання частини одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця, і, так як матір загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 - відповідачка ОСОБА_3 , отримала одноразову допомогу в розмірі 15 000 000,00 грн., тому наявні підстави для перерозподілу зазначеної суми, з врахуванням права дитини загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 на 1/2 частку в розмірі 7 500 000,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для перерозподілу одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця, з врахуванням прав малолітньої дитини загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Згідно із частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно із підпунктом 1 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби.

Відповідно до статті 16-1 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Пунктом 2 Постанови КМУ «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» №168 від 28.02.2022 визначено, що сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000,00 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", крім громадян Російської Федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану, що зазначена у свідоцтві про смерть.

У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу. Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.

Якщо після призначення та виплати одноразової грошової допомоги у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої допомоги вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.

Слід зазначити, що у частині захисту прав малолітніх дітей вказана постанова містить положення про те, що відмова від призначення та отримання одноразової грошової допомоги від імені малолітніх, неповнолітніх дітей загиблої (померлої) особи, а також недієздатних осіб та осіб, цивільна дієздатність яких обмежена, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, не допускається.

Верховний Суд у постанові від 10 травня 2024 року у справі № 440/6725/23 вказав, що держава має забезпечити рівні та справедливі соціально-правові гарантії для усіх членів сімей військовослужбовців, що загинули (померли) через виконання ними обов`язків військової служби.

Оцінивши у відповідності до вимог статті 89 ЦПК України, подані учасниками справами докази, а саме: Лікарське свідоцтво про смерть № 4986, видане 17.09.2022 КЗ «Дніпровське обласне бюро судово- медичної експертизи», Акт № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виконанням службових обов`язків за формою Нцз-1, затверджений начальником ГУ ДСНС України у Донецькій області від 29.09.2022, Акт спеціального розслідування нещасного випадку (аварії), що стався (сталася) 16 вересня 2022 року за формою Нцз-5, складений 29.09.2022 у м.Покровську, затверджений начальником ГУ ДСНС України у Донецькій області від 29.09.2022, Витяг з наказу, виданого ГУ ДСНС України у Донецькій області № 503 о/с від 23.09.2022 "Про виключення з кадрів ДСНС у зв`язку із смертю, укладання контрактів", Витяг з протоколу засідань Центральної лікарсько-експертної комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 193/2288 від 07 листопада 2022 року, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про те, що малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , будучи сином військовослужбовця ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_4 під час виконання службових обов`язків внаслідок протиправних дій інших осіб в ході проведення активної фази на території міста Бахмут Донецької області, оскільки проходив службу на посаді пожежного-рятувальника 88 державної пожежно-рятувальної частини 8 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області, в спеціальному званні - молодший сержант служби цивільного захисту, має право на отримання 1/2 частини одноразової грошової допомоги, призначеної членам сім`ї загиблого військовослужбовця, що в апеляційному порядку не оспорюється.

Матеріалами справи підтверджено, що кошти, у розмірі передбаченому наведеною постановою КМУ - 15 000 000,00 грн.,отримано матір`ю загиблого ОСОБА_4 - відповідачкою ОСОБА_3 ((т. 1 а.с. 239), при цьому, отримавши вимогу позивачки про сплату частини коштів на користь її сина, остання такі кошти не виплатила, що свідчить про відсутність згоди між сторонами, а тому одноразова грошова допомога підлягає перерозподілу у судовому порядку, внаслідок чого будуть поновлені права малолітнього сина військовослужбовця, що загинув, на отримання одноразової грошової допомоги внаслідок загибелі батька.

У зв?язку з вкладеним, колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги про те, що позов подано до суду передчасно, оскільки позивачкою ОСОБА_1 не дотримано порядку звернення за одноразовою грошовою допомогою до Державної служби з надзвичайних ситуацій України із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Колегією суддів не приймаються доводи апеляційної скарги про те, що позивачкою, під час розгляду справи, не було надано жодних доказів того, що малолітнім ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не отримано одноразову грошову допомогу. Натомість, відповідачкою було надано докази підтверджуючі, що малолітнім ОСОБА_2 було отримано належну йому частку одноразової грошової допомоги, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року за № 168, зокрема, було надано довідку про відкриття банківського рахунку, на якому містяться грошові кошти та який було відкрито безпосередньо за згодою самої позивачки ОСОБА_1 .

Так, у відповідності до положень статті 242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей.

В силу положень абзацу 1 частини 1 статті 177 СК України батьки управляють майном, належним малолітній дитині, без спеціального на те повноваження. Батьки зобов`язані дбати про збереження та використання майна дитини в її інтересах.

Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Отже, законними представниками малолітніх дітей є їх батьки, у даному випадку, законним представником малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,є його мати - ОСОБА_1 .

Доказів того, що відповідачка ОСОБА_3 , отримавши у повному обсязі одноразову грошову допомогу, у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року за № 168, передала ці кошти позивачці у справі ОСОБА_1 , як законному представнику малолітнього сина загиблого військовослужбовця, матеріали справи не містять.

Надану суду довідку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 11 грудня 2023 року (т.4 а.с. 5) колегія суддів до уваги не приймає, оскільки, згідно цієї довідки, на рахунку ОСОБА_3 «Стандарт» строковий 18 місяців, із назвою «Марк», наявна сума залишків у валютноиу еквіваленті (гривні) 5 363 005,20 грн., однак доказів того, що власником та розпорядником даних коштів є саме малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , суду не надано.

При цьому, сам факт відкриття такого рахунку за усним погодженням із позивачкою ОСОБА_1 , на чому наголошено в апеляційній скарзі, правого значення не має, оскільки розпорядником коштів залишається відповідачка ОСОБА_3 .

До того ж, згідно доказів наданих до суду стороною позивача (т. 2 а.с. 198-202), ОСОБА_3 зверталася до суду з позовом до ОСОБА_1 про виключення з актового запису про народження дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відомостей про її сина ОСОБА_4 , як батька дитини, що додатково підтверджує доводи позивачки ОСОБА_1 про те, що вона не може дійти згоди з бабусею її сина (відповідачкою ОСОБА_3 ) про добровільний розподіл одноразової грошової допомоги, отриманою останньою у розмірі 15 000 000,00 грн., який чиним законодавством підлягає розподілу між усіма членами сім?ї загиблого військовослужбовця.

Крім того, як встановлено судом, малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , має право на отримання 1/2 частини одноразової грошової допомоги, призначеної членам сім`ї загиблого військовослужбовця, що становить 7 500 000,00 грн., й доказів передачі цих котів позивачці ОСОБА_1 , як законному представнику малолітньої дитини, суду не надано.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо наявності правових підстав для перерозподілу одноразової грошової допомоги членам сім`ї загиблого військовослужбовця, з врахуванням прав малолітньої дитини загиблого військовослужбовця ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ,

Однак, суд не врахував, що саме малолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як син загиблого військовослужбовця, має право на отримання частини одноразової грошової допомоги, у зв?язку з чим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що формулювання резолютивної частини оскаржуваного рішення вказує на те, що грошові кошти стягуються саме на користь ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а не на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як того вимагає ЦПК України та Постанова Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року, та дійшла висновку, що вірним буде стягнення з ОСОБА_3 частини одноразової грошової допомоги у розмірі 7 500 000,00 грн. саме на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що не є виходом за межі позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги про те, що померлий ОСОБА_4 є батьком ще однієї дитини, яка була зачата за життя ОСОБА_7 , проте, народилася вже після його смерті, а саме ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , матір`ю якої є ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , колегією суддів не приймаються, як такі, що не мають правового значення для вирішення даного спору.

Так, суду надано висновок експерта № 968-МГ від 23 травня 2023 року, яким встановлено, що за результатами проведеного молекулярно - генетичного дослідження судовомедичним експертом Комунального закладу «Дніпропетровське обласне бюро судовомедичної експертизи» Дніпропетровської обласної ради Гребенниковою Г.О. було зроблено висновок про те, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з ймовірністю 99,9999% є біологічним батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , однак, доказів того, що померлий ОСОБА_4 у встановленому законом порядку визнаний батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , суду не надано.

При цьому, колегія суддів зауважує, що у випадку встановлення такого факту, у порядку передбаченому статтею 130 СК України (встановлення факту батьківства за рішенням суду), законний представник малолітньої ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , не позбавлений можливості звернутися до суду за захистом прав малолітньої дитини та перерозподілу одноразової грошової допомоги, призначеної членам сім`ї загиблого військовослужбовця.

Доводи ж апеляційної скарги про те, що 13 травня 2024 року до Дружківського міського суду Донецької області представником відповідачки було подано клопотання про залучення до участі у справі № 229/6324/23 в якості третьої особи ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , яка діє в інтересах ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , однак суд безпідставно не задовольнив це клопотання та ухвалив рішення суду без урахування вказаних обставин, колегією суддів не приймаються з наведених вище обставин.

Не можна погодитись й з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції неправомірно відмовив у задоволенні клопотання відповідачки ОСОБА_3 про залучення до участі у справі органу опіки та піклування, та не вжив всіх належних та можливих заходів для забезпечення захисту прав дитини.

Так, у відповідності до частини 4 статті 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Натомість, предметом даного спору є захист прав малолітньої дитини на грошові кошти - одноразової грошової допомоги, призначеної членам сім`ї загиблого військовослужбовця, й питання щодо розпорядження цим майном не є предметом даного спору, а тому участь органу опіки та піклування не є обов?язковою.

Відхиляються колегією суддів й доводи апеляційної скарги про те, що судом було порушено право відповідачки ОСОБА_3 на участь у судовому засіданні та на правничу допомогу, оскільки представник відповідачки ОСОБА_3 - адвокат Касьяненко Д.Л. повідомив суд про неможливість приймати участь у судовому засіданні через зайнятість в іншому судовому засіданні, що є порушення ст. 6 (право на справедливий суд) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, про що зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бартая проти Грузії» та не було враховано судом.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бартая проти Грузії» зазначалося про розгляд національним судом справи без захисника, тоді як у цивільній справі участь у судовому засіданні беруть сторони, треті особи або їх представники, а не захисники (така ж правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 922/1191/13, від 04 лютого 2020 року у справі № 914/240/18), та, згідно п. 2 ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав першї неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними, тоді як представник відповідачки ОСОБА_3 - адвокат Касьяненко Д.Л. неодноразово повідомляв суд про неможливість приймати участь у судовому засіданні через зайнятість в іншому судовому засіданні, а тому суд першої інстанції мав законні підстави для розгляду справи за його відсутності, що не свідчить про порушення права відповідачки ОСОБА_3 на доступ до правосуддя.

Не можна погодитись й з доводами апеляційної скарги про те, що розгляд цивільної справи № 229/6324/23 здійснено з порушеннням правил територіальної підсудності.

Так, статтею 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно відомостей з Єдиного демографічного реєстру, станом на 02 жовтня 2023 року, зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачки ОСОБА_3 є: АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 44), й відомості про наявність іншого зареєстрованого місця проживання матеріали справи не містять.

Та обставина, що фактичним місцем проживання відповідачки ОСОБА_3 є: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою № 3005- від 19 травня 2023 року про взяття ОСОБА_3 на облік як внутрішньо переміщеної особи, та починаючи з березня 2022 року ОСОБА_3 не проживає за адресою: АДРЕСА_2 , правового значення у данному випадку не має, адже позов подано до суду за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачки ОСОБА_3 , а не за місцем її перебування.

Інші доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, однак, допустив невірне формулювання резолютивної частини рішення суду, у зв`язку з чим колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу, а рішення суду, на підставі п.4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, змінює, шляхом викладення абзацу четвертого його резолютивної частини у наступній редакції: «Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), 7 500 000 (сім мільйонів п`ятсот тисяч) гривень 00 (нуль) копійок».

В іншій частині рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим зміні чи скасуванню не підлягає.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на те, що суд апеляційної інстанції змінює рішення в частині вірного формулювання одного із абзаців резолютивної частини, не змінюючи рішення суду по суті спору, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для компенсації відповідачці ОСОБА_3 судових витрат, понесених у суді апеляційної інстанції, а також для перерозподілу судових витрат, понесених сторонами у суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_3 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Касьяненко Дмитро Леонідович, - задовольнити частково.

Рішення Дружківського міськрайонного суду Донецької області від 04 грудня 2024 року змінити, виклавши абзац четвертий його резолютивної частини у наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , від імені та в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 ), 7 500 000 (сім мільйонів п`ятсот тисяч) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 21 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: