Провадження №2/524/2944/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 року місто Кременчук

Автозаводський районний суд міста Кременчука у складі

головуючого судді Мельник Н.П.,

з участю секретаря судового засідання Стешиної В.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача (адвоката) Гонтаря В.М.,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку загального позовного провадження у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Баглай Алла Валеріївна, до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно,

УСТАНОВИЛА:

17.12.2024 до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , третя особа приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Баглай А.В., до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

У обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є сином померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті батька відкрилась спадщина у розмірі 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 . Право власності на зазначену квартиру набуте на підставі договору міни квартир від 30.03.1998, укладеного на Товарній біржі «Нове століття» (далі договір міни), набувачами якої були відповідно померлий ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 по 1/4 частині квартири кожний. Звернувшись у встановленому законом порядку до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачем отримана постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11.10.2024 № 419/02-31, згідно якої оформити право на спадщину неможливо, оскільки згідно ст. ст. 48, 227, 242 ЦК УРСР договір міни не був посвідчений нотаріально.

30.12.2024 судом отримана від Автозаводської районної адміністрації Кременчуцької міської ради у порядку, передбаченому ЦПК України, інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи відповідача, згідно якої останній значиться зареєстрованим у м Кременчуці.

03.01.2025 ухвалою судді відкрите провадження по справі у порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначене на 12.02.2025.

05.02.2025, 15.04.2025 до суду надійшли клопотання приватного нотаріуса Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Баглай А.В. про розгляд справи за її відсутності, при винесенні рішення по справі покладається на розсуд суду.

12.02.2025 до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності.

12.02.2025 ухвалою суду закрите підготовче провадження по справі, призначене судове засідання на 13.03.2025, явку позивача та відповідача до суду визнано обов`язковою. Витребувано завірені належним чином матеріали спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Баглай А.В. після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

13.03.2025 ухвалою суду відкладений розгляд справи на 15.04.2025, визнано явку позивача та відповідача у судове засідання обов`язковою, повторно витребувано завірені належним чином матеріали спадкової справи, заведеної приватним нотаріусом після смерті Новохатнього П.Г.

08.04.2025 приватним нотаріусом надана завірена копія спадкової справи.

15.04.2025 у судове засідання з`явились позивач, представник позивача, відповідач. Третя особа не з`явилась, повідомлена належним чином.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови належного його повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених ст. 223 ЦПК України.

У судовому засіданні заслухані позивач та його представник, які просили задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Відповідач не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача.

Суд на підставі на підставі ст. 244 ЦПК України оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, відклавши його ухвалення та проголошення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення, а саме: 23.04.2025 о 09:45.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ст. ст. 15, 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є зокрема, його визнання.

Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У постановах Верховного Суду від 08.08.2019 по справі № 450/1686/17 та від 15.07.2019 по справі № 235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову.

Заслухавши пояснення позивача, його представника та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Судом установлено, що 30.03.1998 між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які діяли за себе та своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , на Товарній біржі «Нове століття» укладений договір міни квартир, відповідно до якого ОСОБА_5 передав ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , їх неповнолітнім дітям ОСОБА_1 , ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2 в обмін на квартиру АДРЕСА_3 загальною площею 35,4 кв.м.

Договір міни зареєстрований 30.03.1998 Товарною біржою «Нове століття» за № 5-16.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є синами померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що стверджується копіями свідоцтв:

про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , виданого 21.01.1983 відділом реєстрації актів цивільного стану Автозаводського району м. Кременчука, актовий запис № 108,

про народження ОСОБА_2 серії НОМЕР_2 , виданого 09.07.1986 відділом реєстрації актів цивільного стану Автозаводського району м. Кременчука, актовий запис № 1304,

про смерть ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , серії НОМЕР_3 , виданого 13.06.2017 Кременчуцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1434,

про смерть ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , серії НОМЕР_4 , виданого 21.03.2024 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кременчуці Кременчуцького району Полтавської області Східного міжрегіональнгого управління Міністерства юстиції, актовий запис № 326.

Після смерті ОСОБА_1 відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 ,

1/4 частина якої належала померлому ОСОБА_3 ,

1/12 частина якої належала померлій ОСОБА_4 , спадкоємцем 1/3 частини якої був її чоловік ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Право власності на зазначену квартиру набувалось на підставі договору міни квартир від 30.03.1998, укладеного на Товарній біржі «Нове століття», відповідно до якого набувачами квартири по 1/ 4 частині були померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 , позивач ОСОБА_1 , відповідач ОСОБА_2 .

Звернувшись у встановленому законом порядку до приватного нотаріуса Баглай А.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, позивач отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11.10.2024 № 419/02-31, згідно якої оформити право на спадщину неможливо, оскільки згідно ст. ст. 48, 227, 242 ЦК УРСР договір міни не посвідчений нотаріально.

З 01.01.2004 набув чинності ЦК України від 16.01.2003, ч.1 ст. 34 якого повну цивільну дієздатність має фізична особа, яка досягла вісімнадцяти років (повноліття).

Отже, вказані особи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , досягнувши повноліття відповідно 15.12.2000 та 25.06.2004, в межах строку позовної давності мали право звернутися за захистом порушених прав у разі їх порушення, однак, відомості, що зазначені особи заявляли чи заявляють про порушення їх прав у неповнолітньому віці їх батьками при укладенні договору міни нерухомого майна, матеріали справи не містять та судом не встановлені.

Згідно п.п. 4, 9 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. До договорів, що були укладені до 01.01.2004 і продовжують діяти після набрання чинності ЦК України, застосовуються правила цього Кодексу щодо підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договорів окремих видів незалежно від дати їх укладення.

Так як договір міни укладений 30.08.1998, і спір не стосується підстав, порядку і наслідків зміни або розірвання договору, до спірних правовідносин підлягають застосуванню правила ЦК України 1963 року.

З матеріалів справи слідує, що договір міни нерухомого майна від 30.03.1998, посвідчений Товарною біржею «Нове століття» на підставі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», не підлягав нотаріальному посвідченню на той момент.

За даними договору міни та архівного обліку станом на 28.12.2012 зазначене нерухоме майно зареєстроване КП «Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації» на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на підставі договору міни, зареєстрованого Товарною біржею «Нове століття» 30.08.1998 № 5-16. Зазначене стверджується довідкою КП «Кременчуцьке міжміське бюро технічної інвентаризації Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської обласної ради» від 28.08.2024 № 61/4411 та штампом КП «Кременчуцьким міжміським бюро технічної інвентаризації» із відповідною про це відміткою на звороті договору міни.

З матеріалів справи слідує, що сторони договору міни дійсно досягли згоди щодо усіх умов договору, що стверджується підписами сторін, усі зобов`язання за договором міни виконані сторонами договору у повному обсязі, договір зареєстрований на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР та ст. 49 Закону України «Про власність», який діяв на час укладення цього правочину, а тому ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 набули право власності на зазначену вище квартиру та правомірно нею володіли.

За договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. До договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає із змісту відносин сторін (ст. ст. 241, 242 ЦК УPCP 1963 року).

Відповідно до положень ст. ст. 224, 225, 227 ЦК УPCP 1963 року, чинних на момент спірних правовідносин, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець - прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. Договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору, як зазначено в ст. 47 цього Кодексу.

У той же час положеннями ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року передбачено, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. У цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Таким чином, договори, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених, у зв`язку із чим необхідно дотримуватися законодавчо встановленої форми угод про відчуження нерухомого майна незалежно від місця, де ці угоди укладаються. Так, договори щодо придбання на біржових торгах об`єктів нерухомого майна вимагають оформлення у письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню.

Право укладати договір міни і реєструвати його на товарній біржі передбачалось ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» № 1956-ХП від 10.12.1991. Реєстрація договору на товарній біржі не може замінити його нотаріальне посвідчення. Проте, нотаріально посвідчити ці угоди сторони не можуть, оскільки біржовий договір уже зареєстрований у органах бюро технічної інвентаризації.

Наданий суду біржовий договір є одним із письмових доказів того, що сторони домовились щодо всіх істотних умов договору, однак визнання договору дійсним на підставі ч.2 ст. 47 ЦК УРСР є можливим за наявності сукупності і інших вимог, зазначених у цій правовій нормі.

Судом встановлено, що на момент укладення біржового договору зазначений договір міни був законним, відчужувачі мали право на розпорядження майном, порушень прав інших осіб та малолітньої особи при цьому не відбулося та судом не встановлено.

Під час укладення договору міни волевиявлення сторін було вільним і відповідало їх внутрішній волі, а договір направлений на реальне настання правових наслідків.

Сторони, які були членами біржі, досягли згоди з істотних умов договору міни. Зі змісту біржового договору вбачається відсутність потреби у його нотаріальному посвідченні.

Крім того, дані щодо місця знаходження товарної біржі, її код ЄДРПУО, номерів засобів зв`язку, офіційної електронної адреси та адреси електронної пошти, згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України, станом на сьогоднішній день, відсутні.

Незважаючи на відсутність нотаріального посвідчення, держава, здійснивши реєстрацію договору міни нерухомості, тим самим визнала право на обмін квартири за покупцями.

У позивача та спадкодавця були усі наявні правовстановлюючі документи. На замовлення позивача виготовлений технічний паспорт на зазначену квартиру.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

26.08.2024 до компетентного органу відповідачем ОСОБА_2 подана заява про відмову від прийняття належної йому частки у спадщині за законом та/ або заповітом після смерті його батька ОСОБА_3 , приватним нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Баглай А.В. заведена спадкова справа № 106/2024. У подальшому до нотаріуса звернувся спадкоємець ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини, який отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, згідно якої оформити право на спадщину у вигляді частки на зазначену вище квартиру неможливо, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа (згідно ст. ст. 48, 227, 242 ЦК УРСР договір міни не посвідчений нотаріально.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

З урахуванням наведеного, вимоги позивача про визнання за ним права власності на 1/3 частину квартири, підлягають задоволенню.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, застосовний у разі існування перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (Постанова Верховного Суду від 20.03.2020 по справі № 320/8118/17).

Позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на зазначену частину квартири в порядку спадкування після смерті батька, є законними, ґрунтуються на нормах матеріального права, підтверджені належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

З огляду на наведене суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані доказами та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10 - 13, 18, 76 - 81, 83, 133, 141, 247, 258, 259, 263 - 265, 268, 273, 352 - 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позовну заяву ОСОБА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Копію рішення направити приватному нотаріусу Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Баглай Аллі Валеріївні.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП невідомий, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 .

Третя особа: приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу Полтавської області Баглай Алла Валеріївна, місцезнаходження: Полтавська область, м. Крменчук, проспект Лесі Українки, 78/19.

Суддя Н.П. Мельник