Справа №: 345/6462/24
Провадження №: 2/343/95/25
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року м.Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Лицура І.М.,

секретаря судового засідання Бойків В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Долина Калуського району Івано-Франківської області справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

ТзОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом, в якому просили стягнути з ОСОБА_1 на свою користь борг за договором № 461980-КС-006 про надання кредиту від 14.02.2024 року в розмірі 273 118,72 грн., а також судові витрати по справі. Свої вимоги мотивували тим, що 14.02.2024 року між ТзОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 за допомогою веб-сайту кредитодавця було укладено договір № 461980-КС-006 про надання кредиту, що підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» - за допомогою одноразового ідентифікатора. На виконання вимог вказаного Закону відповідачу було направлено пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту, яку останній прийняв, тобто було укладено кредитний договір у вигляді електронного документу згідно вимог ст. 639 ЦК України, а для його підписання надано одноразовий ідентифікатор, який відправлено на номер мобільного телефону відповідача 097/806-21-16, зазначений ним в своїй анкеті в особистому кабінеті. Відповідно до умов кредитного договору, позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит в сумі 75 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності та платності. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договору шляхом перерахування коштів на банківську картку ОСОБА_1 № НОМЕР_1 . Однак, відповідач кредитні кошти не повернув у повному обсязі та не виконав інші грошові зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 03.11.2024 року у нього виникла заборгованість в розмірі 273 118,72 грн., з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту 74 137,40 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 194 353,32 грн. та заборгованість за простроченими платежами за комісією 4 628,00 грн. Відповідач на виконання умов вищевказаного договору здійснив часткову на загальну суму 32 351,05 грн., тобто вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору. Оскільки відповідач добровільно свої зобов`язання за договором належно не виконує, то виникла необхідність у зверненні до суду з даним позовом.

Відповідач ОСОБА_1 подав до суду відзив на позовну заяву (а.с. 144-150), в якому просив в задоволенні позову відмовити з тих підстав, що він не укладав з позивачем договору позики, а долучений останнім кредитний договір є неналежним доказом, оскільки відсутні дані про те, що кредитний договір було створено у порядку, визначеному Законом України «Про електронну комерцію» та що він підписував цей договір за допомогою одноразового ідентифікатора електронним підписом, який є обов`язковим реквізитом електронного документу. Лише наявність електронних підписів сторін підтверджує волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля сторін. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення, підтвердження ним пропозиції про укладення договору, довідка про ідентифікацію клієнта. Вимога про нарахування та сплату відсотків, які є явно завищеними, не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми відсотків спотворює їх дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Позивач, як фінансова установа, скориставшись його необізнаністю, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та вимог діючого законодавства, спонукав у такий спосіб його на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які він не міг належно оцінити. Так заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими відсотками у розмірі 194 353,32 грн. не є співмірною з сумою кредиту 74 137,40 грн., тому просить зменшити розмір відсотків, щонайменше до розміру заборгованості за кредитом. Крім того, під виглядом комісії було встановлено плату за послуги позивача, які за законом повинні надаватися безкоштовно, а тому вимога про стягнення з нього боргу за нарахованою комісією в розмірі 4 628,00 грн. задоволенню також не підлягає. Більш того, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що кредитор надавав йому грошові кошти, зокрема, первинні бухгалтерські документи, а надані позивачем інформаційні довідки та розрахунки не є належними первинними та платіжними документами.

Представником позивача згідно довіреності № 15 від 20.11.2024 року (зворотній а.с. 211) Виноградовим Ю.Е. до суду подано відповідь на відзив (а.с. 152-180), в якій він вказав, що статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, тобто вчинений правочин вважається правомірним, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, що набрало законної сили. До позовної заяви додано візуальну форму послідовності дій клієнта щодо укладення кредитного договору, у якій детально відображені всі дії ТзОВ «Бізнес Позика» та відповідача щодо укладення договору в електронній формі в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що була посвідчена директором товариства ОСОБА_2 . Відповідач через веб-сайт кредитодавця, шляхом введення логіну особистого кабінету, через інформаційно-телекомунікаційну систему подав заявку на отримання кредиту, де вказав номер свого поточного карткового рахунку. Товариство 14.02.2024 року направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір № 461980-КС-006 про надання кредиту, які відповідач в той же день прийняв (акцепт), тому останньому було направлено смс-повідомлення на номер телефону з одноразовим ідентифікатором UA-1779. Кредитний договір не підписувався відповідачем з накладенням кваліфікованого електронного підпису, оскільки договір був укладений шляхом обміну електронними повідомленням та підписаний останнім за допомогою одноразового ідентифікатора. Товариство перерахувало відповідачу кредитні кошти в розмірі 75 000,00 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 , яку він вказав при заповненні особистих даних в електронному кабінеті, трьома транзакціями по 25 000,00 грн. Незважаючи на те, що відповідач заперечує факт укладення кредитного договору, він здійснив часткову сплату заборгованості за цим договором на загальну суму 32 351,05 грн., що свідчить про користування наданими кредитними коштами. Що стосується встановлення та нарахування процентів, то відповідно до п. 2.4 кредитного договору, стандартна процентна ставка за кредитом складає 2,00 % в день (фіксована), а знижена 1,15012667 % в день (фіксована). Процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості протягом строку кредитування. Порушення позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту. Відповідач під час укладання договору погодився з його умовами в цілому, у тому числі з графіком платежів за кредитним договором, паспортом споживчого кредиту. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Отже, відповідачу було встановлено комісію саме за надання кредиту, а не за його обслуговування, яка є разовою і незмінною.

В судове засідання представник позивача Виноградов Ю.Е. не з`явився, у відповіді на відзив зазначив клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТзОВ «Бізнес Позика» (а.с. 179).

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився та не повідомив про причини своєї неявки, незважаючи на те, що про дату, час та місце розгляду справи був належно повідомлений у встановленому законом порядку шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення від 28.02.2025 року та вд 19.03.2025 року, який не вручено в зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою (а.с. 236). Також ОСОБА_1 викликався в судове засідання шляхом поміщення оголошень про виклик його до суду на сайті Долинського районного суду Івано-Франківської області 03.03.2025 року та 20.03.2025 року (а.с. 233,239).

За таких обставин суд 17.04.2025 року постановив ухвалу про заочний розгляд даної справи у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Загальні правила щодо форми договору визначено у ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Згідно ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису вiдповiдно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з пропозиції (оферти) укласти договір № 461980-КС-006 про надання кредиту від 14.02.2024 року та прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) щодо укладання цього договору від 14.02.2024 року, а також договору № 461980-КС-006 про надання кредиту від 14.02.2024 року, паспорта споживчого кредиту від 14.02.2024 року та анкети клієнта (а.с. 25-59,63), ТзОВ «Бізнес Позика» надало ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 75 000,00 грн. на строк 24 тижні на умовах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит до 31.07.2024 року та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту в порядку, передбаченому цим договором.

Відповідно до п.п. 2.4, 3.2.2 даного кредитного договору, процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 2,00 % в день (стандартна) і 1,15012667 % в день (знижена). У разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, внаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня від дня прострочення платежу, передбаченого графіком платежів та до закінчення строку дії цього договору.

Пунктом п. 2.5 договору передбачено, що комісія за надання кредиту становить 11 250,00 грн., нараховується одноразовою при видачі кредиту в дату видачі, а її розмір залишається незмінним протягом всього строку договору.

Згідно довідок в системі Fondy № 744045397, № 744045513 та № 744045643, виданих ТОВ «ФК «Елаєнс», ОСОБА_1 14.02.2024 року на підставі кредитного договору договір № 461980-КС-006 від 14.02.2024 року було видано кредитні кошти трьома транзакціями по 25 000,00 грн. на банківську картку № НОМЕР_1 , а всього на суму 75 000,00 грн. (а.с. 64-66).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 14.02.2024 року відповідач прийняв пропозицію (оферту) укласти договір про надання кредиту, підписавши договір № 461980-КС-006 про надання кредиту шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором UA-1779 та отримав від ТзОВ «Бізнес Позика» грошові кошти в розмірі 75 000,00 грн. на банківський рахунок № НОМЕР_1 , вказаний ним при заповненні анкети клієнта щодо бажаного кредиту. Умови кредитування визначені Правилами надання споживчих кредитів ТзОВ «Бізнес Позика» (а.с. 70-89), які визначають умови кредитування, права та обов`язки сторін, а також містять іншу інформацію, необхідну для укладання та належного виконання умов договору.

ТзОВ «Бізнес Позика» надало відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак останній не дотримався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки та сплати процентів за користування коштами і на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань.

Як вбачається з довідки про стан заборгованості та розрахунку заборгованості за кредитом у гривні (а.с. 20-24), станом на 04.11.2024 року у відповідача наявна заборгованість за договором № 461980-КС-006 про надання кредиту від 14.02.2024 року в розмірі 273 118,72 грн., з яких: прострочена заборгованість за кредитом 74 137,40 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 194 353,32 грн. та прострочена заборгованість за комісією 4 628,00 грн.

З цього ж розрахунку встановлено, що ОСОБА_1 з метою погашення кредиту за вищевказаним договором було сплачено кошти на загальну суму 32 351,05 грн.

Суд критично оцінює доводи відповідача у відзиві на позов про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази щодо укладення спірного кредитного договору, часу та способу генерування одноразового ідентифікатора, його направлення, підтвердження ним пропозиції про укладення договору, оскільки договір № 461980-КС-006 про надання кредиту від 14.02.2024 року містить відмітку «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-1779 14.02.2024». Крім того, позивачем долучено до матеріалів справи візуальну форму послідовності дій відповідача щодо укладення електронного договору № 461980-КС-006 про надання кредиту від 14.02.2024 року (а.с. 60-61). Одноразовий ідентифікатор, яким підписано договір, складається з комбінації цифр і літер, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію», а тому належними і допустимими доказами підтверджено факт укладення кредитного договору між ОСОБА_1 та ТзОВ «Бізнес Позика». Також про факт підписання та часткового виконання відповідачем вказаного договору свідчить і те, що з метою погашення кредиту він сплатив позивачу кошти на загальну суму 32 351,05 грн.

У відзиві на позов відповідач вказує, що позивач, як фінансова установа, скориставшись його необізнаністю, діючи з порушенням звичаїв ділового обороту та вимог діючого законодавства, спонукав у такий спосіб його на укладення договору позики на вкрай невигідних для нього умовах, які він не міг належно оцінити (а.с. 147), тобто, він сам визнає факт укладення даного договору.

Суд також не приймає до уваги посилання відповідача у відзиві на те, що нараховані відсотки за користування кредитом не є співрозмірними заборгованості по тілу кредиту, явно завищеними і такими, що порушують права відповідача, оскільки у договорі № 461980-КС-006 про надання кредиту від 14.02.2024 року чітко прописано, що у разі, якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, внаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою.

Таким чином, нарахування відповідачу процентів за користування кредитом здійснювалося правомірно відповідно до п.п. 2.4, 3.2.2 кредитного договору, за стандартною процентною ставкою, яка становить 2,0 % (стандартна) в день, протягом строку дії цього договору (до 31.07.2024 року). Проценти нараховувалися на залишок заборгованості і з огляду на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань є більшими, ніж це передбачено графіком платежів.

Також безпідставним вважає суд посилання відповідача на відсутність доказів надання йому кредитних коштів, оскільки сам факт погашення останнім тіла кредиту, процентів та комісії в розмірі 32 351,05 грн. за договором № 461980-КС-006 про надання кредиту від 14.02.2024 року, підтверджує той факт, що ОСОБА_1 користувався наданими йому кредитними коштами, тобто ці кошти були йому перераховані.

Факт надання позивачу кредитних коштів також підтверджується довідкою АТ «ПУМБ» № КНО-07.8.5/1140БТ від 29.01.2025 року та інформацією про рух коштів, що міститься на долученому до неї DVD-R-диску (а.с. 226-227), наданими АТ «ПУМБ» на виконання вимог ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27.01.2025 року про витребування доказів. З даних документів встановлено, що на ім`я ОСОБА_1 випущено банківську платіжну картку № НОМЕР_1 , на яку 14.02.2024 року о 21:09 год. було здійснено три транзакції по зарахуванню коштів в системі Fondy по 25 000,00 грн., на загальну суму 75 000,00 грн.

Щодо нарахування позивачем комісії за надання кредиту, то суд звертає увагу, що укладеним між сторонами кредитним договором передбачено нарахування комісії за надання кредиту в розмірі 11 250,00 грн. та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів. Згідно з п. 2.5 договору, комісія за надання кредиту становить 11 250,00 грн., нараховується одноразовою при видачі кредиту в дату видачі, а її розмір залишається незмінним протягом всього строку договору. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом у гривні, відповідачем погашено заборгованість за комісією в сумі 6 622,00 грн. та станом на 03.11.2024 року непогашена заборгованість складає 4 628,00 грн.

Оскільки відповідачу було встановлено комісію саме за надання кредиту, а не за його обслуговування, яка є разовою і незмінною, то твердження останнього про те, що під виглядом комісії йому було встановлено плату за послуги позивача, які за законом повинні надаватися безкоштовно, суд не приймає до уваги.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач ОСОБА_1 істотно порушив умови укладеного з позивачем кредитного договору, своєчасно кредит не погашав та не повернув позичені кошти, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення і з нього на користь позивача слід стягнути 273 118,72 грн. заборгованості за договором № 461980-КС-006 про надання кредиту від 14.02.2024 року, з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту 74 137,40 грн., прострочена заборгованість за нарахованими процентами 194 353,32 грн. та прострочена заборгованість за комісією 4 628,00 грн.

Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України, в якій зазначено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3 277,42 грн. сплаченого ними судового збору згідно платіжної інструкції № 7580 від 11.11.2024 року (а.с. 17).

На підставі викладеного, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ст.ст. 207,526,610,626,638,1048-1050,1054,1055 ЦК України, керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 461980-КС-006 про надання кредиту від 14.02.2024 року в розмірі 273 118,72 грн. (двісті сімдесят три тисячі сто вісімнадцять гривень та 72 копійки) і 3 277,42 грн. (три тисячі двісті сімдесят сім гривень та 42 копійки) відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду в 30-денний строк з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», що знаходиться за адресою: 01133, м.Київ бульвар Лесі Українки, 26, офіс 411, .

Відповідач: ОСОБА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Долинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 30.03.2000 року.

Суддя: