Справа № 691/1507/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі головуючого-судді Прилуцького В.О., розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін в залі суду в м.Сміла цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,-

встановив:

27 грудня 2024 року ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося до Городищенського районного суду Черкаської області.

Ухвалою судді Городищенського районного суду Черкаської області від 10 січня 2025 року справу передано за підсудністю до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області.

Ухвалою судді Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Позивач в позовній заяві просить стягнути із ОСОБА_2 заборгованість за кредитними договорами у сумі 153831 грн. 37 коп. та судові витрати.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 24 квітня 2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (надалі «Банк», «Клієнт» «Первісний кредитор») та ОСОБА_3 (надалі «Відповідач», «Позичальник», «Боржник») було укладено Договір кредиту та страхування № Z06.21790.005179820 (надалі Кредитний договір).

Кредитний договір за своєю правовою природою є змішаним договором кредиту і договору страхування. Відповідно до розділу 1 Кредитного договору, Банк надає Позичальнику Кредит у розмірі 74999 грн для власних потреб. В свою чергу Позичальник отримує Кредит і доручає Банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Кредит надається строком на 24 місяці. Кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 21,99 % річних.

Підписанням відповідного Кредитного договору Позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку).

На виконання умов вказаного договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням умов Кредитного договору, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості. Всупереч умов Кредитного договору Відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, вказаний у договорі, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання

Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору заборгованість ОСОБА_3 перед АТ «Ідея Банк», а на сьогодні перед ТОВ «Свеа Фінанс» як правонаступника Банку, станом на дату подачі позову, складає: заборгованість за основним боргом 58172 грн. 57 коп., заборгованість за відсотками 40304 грн. 60 коп. та заборгованість за іншими процентними платежами 55354 грн. 20 коп., а всього 153831 грн. 37 коп.

Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за означеним вище Кредитним договором до відповідача, то ТОВ «Свеа Фінанс» як позивач обґрунтовує це тим, що 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва - «Росвен Інвест Україна»), було укладено договір факторингу №01.02-31/23 (далі Договір факторингу). Відповідно до розділу 2 Договору факторингу, АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі Боржників.

Зокрема, за Договором факторингу АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» права вимоги за заборгованістю ОСОБА_3 перед АТ «Ідея Банк» за кредитним договором № Z06.21790.005179820.

У цьому контексті позивач зазначає, що до Договору факторингу було складено 3 (три) Реєстри боржників: Реєстр Боржників №1, Реєстр Боржників №2 і Реєстр Боржників №3, які є дуже об`ємними документами і стосуються прав вимог за 11 794 кредитними договорами. У зв`язку із цим, на підтвердження наведеної інформації, позивачем додано до позову копії першої і останньої сторінок відповідних Реєстрів боржників і сформовані Витяги з реєстрів боржників, які стосуються саме заборгованостей ОСОБА_3 за кредитним договором № Z06.21790.005179820 від 24 квітня 2019 року.

З огляду на викладене ТОВ «Свеа Фінанс» просить суд стягнути із ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором Z06.21790.005179820 від 24 квітня 2019 року у загальній сумі 153831 грн. 37 коп. та судові витрати.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.

Відповідачка ОСОБА_4 надала до суду заяву в якій просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Заява мотивована тим, що банк нарахував їй щомісячну плату за обслуговування кредиту, яка за азконом повинна надавтись безкоштовно, вважає, що положення п. 1.5 кредитного договору та п.п. 4.2,5 Додатку № 1 Паспорта споживчого кредиту є нікчемними. Окрім того вказала, що банком не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які їй було надано та за якій вона щомісячно має здійснювати оплату тому вважає, такі вимоги не законними, а позов таким, що не підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що 24 квітня 2019 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_3 (наразі ОСОБА_5 ) укладено договір кредиту та страхування № Z06.21790.005179820 (далі Кредитний договір), відповідно до п.1.1-1.4 якого сторони обумовили тип кредиту - споживчий кредит, суму кредиту 74999 грн, процентну ставку 21,99% річних (змінювана), та строк кредиту - 24 місяці.

Крім того, у п.1.5-1.6 Кредитного договору сторони обумовили, що під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 Додатку №1 як «Інші послуги». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно діючих тарифів банку. Тарифи є невід`ємною частиною цього договору та розміщені на веб-сайті банку. Дата повернення кредиту 24 квітня 2021 року.

Також п.1.7-1.8 Кредитного договору встановлено, що банк надає кредит позичальнику для власних потреб шляхом переказу коштів в розмірі 74999 грн на рахунок позичальника, відкритий в АТ «Ідея Банк». Змінювана процентна ставка, згідно п.1.3 цього договору, визначається як змінна частина ставки в розмірі 9,5% збільшена на маржу банку в розмірі 12,49 %.

Із безпосередньо дослідженого Кредитного договору суд встановив, що у п. 9 містяться реквізити та підпис позичальниці, а також підпис останньої, яким підтверджується факт отримання нею оригіналу цього договору.

Крім того, із дослідженого паспорту споживчого кредиту як Додатку №1 до Кредитного договору суд встановив, що між сторонами означеного правочину обумовлено порядок повернення кредиту, кількість та розмір платежів, періодичність внесення, а також розмір платежів та додаткових і супутніх послуг кредитодавця, зокрема: відкриття пакету послуг, плата за обслуговування кредитної заборгованості.

Факт отримання відповідачкою ОСОБА_2 від АТ «Ідея Банк» грошових коштів в сумі 74999 грн. не оспорюється, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України доведенню в судовому засіданні не підлягає.

З довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_2 за Кредитним договором, станом на 25 липня 2023 року, що підготовлена АТ «Ідея Банк», суд встановив, що заборгованість відповідачки перед означеною банківською установою згідно Кредитного договору становить 153831 грн. 37 коп., з яких 58172 грн. 57 коп. заборгованість за основним боргом, 40304 грн. 60 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та 55354 грн. 20 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями.

Водночас із договору факторингу №01.02-31/23 від 25 липня 2023 року (далі Договір факторингу) суд встановив, що АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» уклали договір, предметом якого є передача (відступ) АТ «Ідея Банк» як клієнтом ТОВ «Росвен Інвест Україна» як фактору своїх прав вимоги за первинними договорами в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що визначені в Реєстрі боржників, а фактор набуває прав вимоги за означеними договорами. Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною Договору факторингу (п.2.1).

З копії платіжної інструкції № 9217 від 26 липня 2023 року, вбачається, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» сплатило АТ «Ідея Банк» 11963508 грн, як плату за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу.

Із витягу з Реєстру боржників №1 до Договору факторингу від 25 липня 2023 року № 01.02-31/23 вбачається, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги до ОСОБА_6 за кредитним договором Z06.21790.005179820 від 24 квітня 2021 року: заборгованість за основним боргом 58172 грн. 57 коп., заборгованість за відсотками - 40304 грн. 60 коп., заборгованість за іншими процентними платежами 55354 грн. 20 коп., а всього 153831 грн. 37 коп.

На підставі рішення Свеа Економі Кіпр Лімітед №1 від 25 березня 2024 року, як єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна», ТОВ «Росвен Інвест Україна» змінило назву на ТОВ «Свеа Фінанс».

Суд, безпосередньо дослідивши усі матеріали справи, врахувавши заперечення відповідачки, дійшов висновку, що заборгованість за Кредитним договором підлягає до стягнення, однак без врахування заборгованості за іншими процентними платежами в сумі 55354 грн. 20 коп. з огляду на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України).

Згідно із ч. 1ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ч. 1 ст. 626 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

За встановлених обставин, на підставі досліджених матеріалів цивільної справи, враховуючи викладені вище норми матеріального права, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за угодою, а також не у повній мірі виконував означені зобов`язання за Кредитним договором, не повернувши кредитодавцю основну суму боргу та відсотки за користування кредитом, тому факт порушення умов означених договорів зі сторони відповідача є доведеним стороною позивача.

Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачкою не надано суду жодних доказів як неотримання нею 24 квітня 2019 року кредиту від АТ «Ідея Банк» грошових коштів за Кредитним договором Z06.21790.005179820, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання його умов у передбачені строки.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконала грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту та відсотків за користування ним як первинному кредитодавцю АТ «Ідеа Банк», так і його правонаступнику ТОВ «Свеа Фінанс, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення із відповідачки заборгованості за Кредитним договором 58172 грн. 57 коп. заборгованість за основним боргом та 40304 грн. 60 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками, підлягає до задоволення.

Щодо позовної вимоги про стягнення із відповідача заборгованості за іншими процентними платежами, що нараховані позивачем за Кредитним договором, в сумі 55354 грн. 20 коп., суд зазначає наступне.

Так, із мотивувальної частини позовної заяви суд встановив, що сума 55354 грн. 20 коп. позивачем визначена як заборгованість за іншими процентними платежами. Проте, згідно дослідженої судом копії довідки-розрахунку заборгованості ОСОБА_3 за Кредитним договором станом на 25 липня 2023 року, що підготовлена АТ «Ідея Банк», суд встановив, що кошти в сумі 55354 грн. 20 коп. є заборгованістю за нарахованими та несплаченими комісіями.

У цьому контексті суд звертає увагу, що у мотивувальній частині позивачем не зазначено обґрунтування даної позовної вимоги з огляду на умови Кредитного договору, якими його сторони обумовили інші процентні платежі і які конкретно, що позивачем пред`явлені до стягнення із відповідачки в зазначеній сумі.

Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору, під час користування кредитом банк надає позичальнику послуги з щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, що визначені цим договором та договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за надання яких встановлена плата, відповідно до п. 5 Додатку №1 як «Інші послуги». Комісійна винагорода за переказ коштів та приймання готівки з подальшим зарахуванням на рахунки в банку, інші комісії за відкриття і ведення рахунку, сплачуються згідно діючих тарифів банку.

Згідно з п. 4 Кредитного договору сторони дійшли згоди про те, що в Додатку №1, що є невід`ємною частиною договору, викладено: детальний розпис складових загальної вартості кредиту та реальної річної відсоткової ставки, графік платежів з поверненням кредиту, сплати процентів за його користування, сум комісійної винагороди та інших платежів за договором.

Відповідно до п. 5 Додатку № 1 до Кредитного договору (паспорт споживчого кредиту), позичальник має сплачувати банку «інші послуги банку» щомісячно від початкової суми кредиту.

Разом з тим, згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» (у редакції станом на 24.04.2019) № 1734-VIII від 15 листопада 2016 року (далі Закон №1734), загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

У ч. 2 ст. 8 Закону №1734 (у редакції станом на 24.04.2019) визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).

Таким чином, Законом №1734 безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію.

Водночас, у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів.

При цьому, Закон №1734 розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.

Зокрема, згідно з ч.1 ст. 11 Закону №1734 (у редакції станом на 24.04.2019), після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону №1734 (у редакції станом на 24.04.2019), у разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит.

З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування (управління) кредитом може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць, а в іншому випадку, відповідно до ч.1 ст. 11 Закону №1734, така інформація надається безоплатно.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19 (п.31.29) та Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі № 204/224/21.

Згідно із ч. 5 ст. 12 Закону №1734 (у редакції станом на 24.04.2019), умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Так, у матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які підтверджували б той факт, що відповідачці щомісячно надавалися будь-які послуги, погоджені нею, за які встановлено нарахування комісії, чи певна інформація щодо кредиту та що така інформація надавалася частіше ніж один раз на місяць, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідачки заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями.

За вказаних обставин, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 98477 грн. 17 коп. У іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення.

Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 11, 509, 512, 514, 525, 526, 610, 626, 627, 628, 629, 638, 1054, 1056-1, 1077, 1082 ЦК України, ст. 1, 8,11,12 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 13, 76, 77, 80, 81, 89, 133, 141, 264, 265, 280-284, 289, 355 ЦПК України, суд,-

вирішив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» до ОСОБА_7 про стягнення кредитної заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої по АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (, місцезнаходження: 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, 6) заборгованість за договором кредиту та страхування № Z06.21790.005179820 від 24 квітня 2019 року в розмірі 98477 грн. 17 коп. та витрати на сплату судового збору в розмірі 1550 грн. 33 коп., а всього 100027 грн. 50 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: В. О. Прилуцький