КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2025 року

м. Київ

провадження №22-ц/824/2911/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів - Писаної Т.О., Гаращенка Д. Р.

при секретарі Мудрак Р. Р.

за участі: адвоката Гризодуба Я. Д. в інтересах ОСОБА_1 ,

адвоката Єркіна М. М., в інтересах ОСОБА_2 ,

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Гризодуба Ярослава Дмитровича, в інтересах ОСОБА_1 ,

на рішення Деснянського районного суду міста Києва у складі судді Панченко О. М.

від 09 вересня 2024 року

у цивільній справі № 757/36828/23-ц Деснянського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про захист прав споживачів

та за зустрічним позовом ОСОБА_2

до ОСОБА_1 ,

треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про розірвання договору про надання правничої допомоги,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про захист прав споживачів, обґрунтовуючи його тим, що позивач є громадянином Ізраїлю й 19.05.2021 уклав із відповідачкою договір про надання правничої допомоги.

Відповідно до п. 2.1 вказаного договору відповідачка взяла на себе зобов`язання підготувати і подати документи для отримання дозволу на постійне проживання в Україні клієнта (позивача), разом з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дружиною ОСОБА_6 . Протягом дії договору провести моніторинг і контроль запитів державної міграційної служби в компетентні органи України і Держави Ізраїль; моніторинг і організаційне супроводження прийняття рішення щодо дозволу на постійне проживання в Україні клієнта разом з дитиною ОСОБА_5 та дружиною ОСОБА_6 .

Вказував, що п. 4.1 договору передбачено, що за роботу, виконану адвокатом, клієнт сплачує гонорар в порядку і в сумі, передбаченій в Додатку № 1, який є невід`ємною частиною до договору у готівковій формі. Додатком № 1 до договору від 19.05.2021 сторони передбачили, що за роботу, виконану адвокатом, за умови досягнення позитивного результату по справі, клієнт зобов`язується в день укладення Договору сплатити суму еквівалентну 10 000 доларів США, що включає в себе суму гонорару адвоката і витрати в готівковій формі.

При цьому, як зазначає позивач, позитивним результатом роботи адвоката за договором є отримання дозволу на постійне проживання клієнта в Україні на протязі 2,5-3 місяців.

Після отримання дозволу на постійне проживання клієнта в Україні на протязі 1 (одного) місяця дитина та дружина позивача, отримують дозвіл на постійне проживання в Україні. 19.05.2021 відповідно до додатку № 3 до договору про надання правничих послуг позивач передав, а відповідачка прийняла грошові кошти у сумі, еквівалентній 10 000 доларів США, що включає в себе гонорар адвоката і витрати, у готівковій формі.

Утім, як зазначає позивач, дозвіл на постійне проживання в Україні він отримав лише 24.01.2022, тобто через 7 місяців, а не через 2,5-3 місяці, а дитині та дружині позивача дозвіл надано не було. Отже, умови договору виконані не були, а тому відповідачка не набула права на залишення переданого їй наперед (авансом) гонорару і повинна його повернути.

На звернення позивача до відповідача про повернення коштів, остання відмовляється їх повертати, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути із відповідача безпідставно утримуваний за договором про надання правничих послуг від 19.05.2021 гонорар успіху у сумі 10 000 доларів США.

31.01.2024 ОСОБА_2 звернулась із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про розірвання договору на надання правничої допомоги, в якій просила визнати договір на надання правничої допомоги від 19.05.2021, укладеним між ОСОБА_1 та адвокатом Тищенко Н. М., розірваним з 17.11.2022. Зобов`язання Адвоката Тищенко Н. М. вважати виконаними в повному обсязі.

Зазначала, що між сторонами було укладено договір на надання правничої допомоги від 19.05.2021 . Предметом договору є виконання Адвокатом за дорученням Клієнта (Позивача ОСОБА_1.) здійснювати юридично значимі дії консультативного та практичного характеру щодо захисту законних прав та інтересів Клієнта на території України на умовах цього Договору за конкретними напрямками роботи, попередньо узгодженими Сторонами, згідно Додатків до Договору, які є невід`ємною частиною.

Вказувала, що умовами п. 2.1 вищевказаного договору в обов`язки адвоката входило: підготувати і подати документи для отримання дозволу на постійне проживання в Україні Клієнта (Позивача - ОСОБА_1 ), разом з дитиною ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дружиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; протягом дії Договору провести моніторинг і контроль запитів державної міграційної служби в компетентні органи України і Держави Ізраїль; моніторинг і організаційне супроводження прийняття рішення щодо дозволу на постійне проживання в Україні, отримати дозвіл на постійне проживання в Україні Клієнта (Позивача - ОСОБА_1 ), разом з дитиною ОСОБА_5 та дружиною ОСОБА_6 .

Вказувала, що адвокатом Тищенко Н. М. для виконання умов договору та відповідно до п. 2.2. та п. 10 ст. 2 Договору на надання правничої допомоги від 19.05.2021 залучено до виконання обов`язків за даним договором юриста ТОВ «ЮЦ ПД «Юрком» (договір 24/21 від 19.05.2021) та на надання консультаційних послуг адвоката Гутаріна Я. М. (договір про співпрацю від 19.05.2021) та юриста ОСОБА_4 (договір № 24/21 від 19.05.2021).

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26 грудня 2002 року № 1983 та Закону України «Про імміграцію», документи, необхідні для оформлення дозволу на імміграцію в Україні позивача та його родини подано 03.06.2021 в повному обсязі та належним чином оформлені, що підтверджено заявою №400028779(11).

За подальшим виконанням зобов`язань за договором правової допомоги Адвокатом Тищенко Н. М. було повідомлено Позивача (про що свідчать смс сповіщення надані до позивної заяви та смс переписка Адвоката Тищенко Н. М. та Клієнта ОСОБА_1 ) факт подачі заяви на посвідку та проблемні питання у представників ДМС України при перекладі та апостолюванні свідоцтва про народження Позивача щодо прізвища: при народженні в свідоцтві та в реєстрах вказано прізвище « ОСОБА_7 », в паспорті громадянина Ізраїлю вказано «ОСОБА_5».

Керуючись договором № 24/21 про надання правової допомоги від 19.05.2021 директором та юристом ТОВ «ЮЦ ПД «Юрком» Сафроновою О. В. надано інформаційно - консультаційні послуги щодо юридичного значення інформації, що міститься в архівах реєстрів актових записів (№ 4187 від 25.12.1974) Міністерства Юстиції прізвища громадянина Ізраїлю «ОСОБА_7» при народженні на території України за свідоцтвом про народження.

27.08.2021 надано експертний висновок № 056/202-2 Національної академії наук України Українського бюро лінгвістичних експертиз, згідно якого підтверджено ідентичності прізвищ за посвідкою тимчасового проживання, свідоцтва про народження та паспорту громадянина Держави Ізраїль.

Відповідно, адвокатом Тищенко Н. М., керуючись пунктами основного договору на надання правової допомоги від 19.05.2021, для вирішення наступних питань, що надають право отримання посвідки на постійне місце проживання ОСОБА_1 (Позивач) та на вимогу органів ДМС України було зроблено адвокатський запит № 11/28 від 17.09.2021 до Посольства Ізраїль.

Протягом тривалого часу надання відповіді, Адвокатом Тищенко Н. М. вживалися заходи щодо отримання відповіді та підтвердження інформації за заданими питаннями: написання електронних листів про нагадування надання відповіді та смс-сповіщення.

Згідно отриманої 04.10.2021 відповіді радником Посольства Держави Ізраїль в Україні Консулом ОСОБА_8 було відмовлено в наданні інформації на адвокатський запит, посилаючись на Закон про громадянство Держави Ізраїль.

Співставлення в прізвищі та для доказу того факту, що «ОСОБА_5» і «ОСОБА_7» є однією особою було витребувано та надано виписку з реєстру населення держави Ізраіль (перекладено перекладачем ОСОБА_9 та завірено нотаріусом ОСОБА_10 22.12.2021).

24.01.2022 ОСОБА_1 отримав посвідку на постійне проживання на території України.

У зв`язку із введенням з 24.02.2022 на території України воєнного стану, роботу органів ДМС на території України було відновлено лише з кінця липня 2022 року.

На отримання дозволу на постійне місце проживання дитини ОСОБА_5 та дружини ОСОБА_6 ), на адресу сім`ї ОСОБА_1 було скеровано 17.08.2022 лист про надання документів для виконання зобов`язань Адвокатом з переліком належних для подачі до ДМС України документів. Дані документи повинні були легалізовані (апостильовані) в установленому порядку. Окрім того, даним листом повідомлено, що документи відповідно до ст. 9 Закону України «Про імміграцію» подаються відповідно до категорії іммігрантів та згідно до Постанови КМУ від 26.12.2002 № 1983 та Закону України «Про імміграцію» не є вичерпним.

За даним листом було запропоновано прибути 30.08.2022 до територіального відділення ДМС України за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 10.

В зв`язку з перебуванням Адвоката Тищенко Н.М. (Відповідача) в евакуації та попередньою домовленістю за договором №24/21 від 19.05.2021 про надання правової допомоги, супроводження ІНФОРМАЦІЯ_3 до територіального відділення ДМС України та юридичну консультацію щодо складання заяви на отримання дозволу з імміграції в адресу сім`ї ОСОБА_1 (Ілани та ОСОБА_5 ) надавала директор та юрист ТОВ «ЮЦ ПД «Юрком» - Сафронова О. В.

30.08.2022 в приміщенні територіального відділення ДМС України співробітниками ДМС України було підтверджено відсутність ряду документів, які б надавали право подати заяву та оформити дозвіл на імміграцію в Україні (довідки про відсутність судимості ОСОБА_6 , довідки з медичних закладів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , нотаріально засвідченої заяви - згоди про дозвіл власника щодо проживання іммігрантів, заяви - згоди щодо фінансового стану ОСОБА_1 , Довідка з місця проживання за кордоном (чи листок вибуття) ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ).

В свою чергу, ОСОБА_6 було зазначено про неможливість отримати довідку про відсутність судимості, довідку про щеплення дитини - ОСОБА_5 та окремо зазначено про неможливість отримати нотаріально засвідченої заяви - згоди про дозвіл власника щодо проживання іммігрантів за адресою: АДРЕСА_1 (адреса вказана в договорах на правничу допомогу та в позовній заяві).

ОСОБА_4 в рамках договору №24/21 від 19.05.2021 та здійсненої консультації було проведено перевірку наданих попередньо даних стосовно місцепроживання: АДРЕСА_1 (дана адреса вказана в договорах на правничу допомогу та в позовній заяві) та було встановлено, що за даною адресою відсутні житлові будинки, за даною адресою перебуває промислова зона.

Звертала увагу, що під час спілкування у вересні 2022 року між Адвокатом Тищенко Н. М. (Відповідач) та ОСОБА_1 (Позивач) не досягнуто домовленості щодо отримання документів за наведеним вище переліком та подання їх для оформлення дозволу на імміграцію дружини та дитини ОСОБА_1 . Даний факт підтверджено за допомогою смс-сповіщень в месенджері WhatsApp.

З урахуванням вищевикладеного, та керуючись ст. 7.1 та ст. 7.3 Договору на надання правничої допомоги від 19.05.2021 на адресу ОСОБА_1 скеровано 17.10.2022 лист про розірвання договору на надання правничої допомоги від 19.05.2021 (Клієнт ОСОБА_1 ).

Враховуючи наведене, просила задовольнити зустрічний позов та договір на надання правничої допомоги від 19.05.2021 вважати розірваним з 17.11.2022. Зобов`язання Адвоката Тищенко Н.М. (Позивача за зустрічним позовом) вважати виконаними в повному обсязі.

Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 09 вересня 2024 року первісний позов залишено без задоволення, зустрічний позов задоволено.

Визнано договір про надання правничої допомоги від 19.05.2021 укладеним між відповідачем (позивачем за первісним позовом) ОСОБА_1 та позивачем (відповідачем за первісним позовом) адвокатом Тищенко Н. М., таким як розірваним з 17.11.2022. Зобов`язання адвоката Тищенко Н. М. (позивача за зустрічним позовом) вважати виконаними в повному обсязі.

В апеляційній скарзі адвокат Гризодуб Я. Д., який діє в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні первісного позову та ухвалити в цій частині нове рішення - про задоволення позову в повному обсязі, перерозподілити судові витрати, та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 18 000 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Апелянт зазначає, що між ОСОБА_1 та адвокатом Тищенко Н. М. 19.05.2021 було укладено два договори на надання правничої допомоги. Перший - загальний, рамковий, його розірвання було предметом зустрічної позовної заяви, і який, жодним чином не пов`язаний із первісним позовом: положення вказаного договору не мають ніякого стосунку до підстав вимог ОСОБА_1 .

Другий - договір, за яким адвокатом Тищенко Н. М. було прийнято до виконання доручення клієнта, відбулася передача документів, необхідних і достатніх, зі слів адвоката Тищенко Н. М., для виконання цього доручення, було сплачено гонорар, визначено умови його повернення - недосягнення позитивного результату, а головне - надано визначення поняттю «позитивний результат» для цілей цього, другого, договору - п. п. 4 та 5 додатка № 1 до нього, ОСОБА_1 обґрунтовував свої вимоги за первісним позовом.

Позитивним результатом роботи адвоката за договором (другим з укладених 19.05.2021 і тим, на підставі якого відбулася наперед сплата гонорару успіху) є отримання дозволу на постійне проживання клієнта в Україні на протязі 2,5-3 місяців. Відповідно до п. 5 додатку № 1 до договору від 19.05.2021, у разі не досягнення позитивного результату по справі, адвокат зобов`язується повернути в повному обсязі суму еквівалентну 10 000 доларів США. Оскільки договір був укладений і гонорар сплачений наперед саме 19.05.2021, граничний строк отримання ОСОБА_1 дозволу на постійне проживання в Україні (3 місяці) закінчився 19.08.2021. Судом першої інстанції було встановлено, що посвідку на постійне проживання в Україні ОСОБА_1 отримав лише 24.01.2022, тобто через більш як 5 місяців після граничного строку. Отже, у розумінні укладеного між сторонами договору, позитивний результат не настав. Ненастання позитивного результату є головним аргументом позивача в контексті заявленої ним вимоги про повернення (стягнення) внесеного наперед гонорару успіху.

Вважає, що судом першої інстанції оцінка доводу про ненастання позитивного результату по справі та зумовлені цим наслідки (виникнення у ОСОБА_2 відповідно до п. 5 додатку № 1 до договору обов`язку «повернути в повному обсязі суму еквівалентну 10 000 доларів США») надана не була. Замість цього, суд першої інстанції вдався до оцінки положень іншого договору, укладеного між сторонами 19.05.2021 (загального), а обґрунтовуючи свій висновок про відмову в задоволенні первісного позову послався на недоведеність факту невиконання або неналежного виконання адвокатом Тищенко Н. М. умов цього загального договору, тобто тих обставин, на які ОСОБА_1 в обґрунтування своїх вимог не посилався, про що прямо вказував у відзиві на зустрічну позовну заяву від 19.02.2024.

Вважає, що обраний ОСОБА_1 спосіб захисту своїх порушених прав (примусове виконання обов`язку в натурі), який опосередкований вимогою про стягнення належних до повернення грошових коштів, цілком відповідає як змісту порушеного права, так і характеру його порушення: ОСОБА_2 ухиляється від виконання свого обов`язку з повернення наперед внесеного гонорару успіху, позаяк позитивного результату по справі - у розумінні укладеного між сторонами договору - досягнуто не було і не є важливим, чи такий результат не було досягнуто з ОСОБА_2 чи ні, чи належним чином остання виконувала свої обов`язки чи ні. На переконання ОСОБА_1 , наявність укладеного між сторонами договору (існування між сторонами зобов`язально-правових відносин) не виключає можливість субсидіарного застосування також положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Зазначав, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 нібито не правильно обрано спосіб захисту своїх прав. Такого висновку суд першої інстанції дійшов виключно на підставі того, що у первісному позові є посилання на положення Закону України «Про захист прав споживачів». Оскільки, на переконання суду першої інстанції, норми вказаного закону не поширюються на відносини адвоката та клієнта (хоча у позові наявні аргументи, яким оцінка судом дана не була, протилежного - з урахуванням сучасного стану у цій сфері, положень нового Закону України від 10.06.2023 №3153-IX «Про захист прав споживачів», який мав би набрати чинності через рік після опублікування, але не раніше дня припинення чи скасування воєнного стану, законодавства Європейського Союзу та рішення Європейського суду справедливості від 12.01.2023 у справі C 395/21, в якому надано тлумачення Директиви Ради №93/13/ЄЕС від 05.04.1993 про несправедливі умови споживчих договорів, зокрема і умов договорів між адвокатом та клієнтом), то і обраний спосіб захисту є неналежним. Однак ОСОБА_1 просив суд «стягнути з ОСОБА_2 безпідставно утримуваний за договором про надання правничих послуг від 19.05.2021 гонорар успіху в сумі 10 000 доларів США». Вимогою про стягнення (грошової суми) опосередковуються різні способи захисту порушеного права, передбачені ч. 2 ст. 16 ЦК України, зокрема такі як примусове виконання обов`язку в натурі (п. 5) та відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (п. 8). Такий, передбачений ч. 2 ст. 16 ЦК України, спосіб захисту порушеного права як «примусове виконання обов`язку в натурі» застосовується у зобов`язальних правовідносинах у випадках, коли особа зобов`язана вчинити певні дії щодо кредитора (позивача), але відмовляється від виконання цього обов`язку чи уникає його - як і у випадку неповернення ОСОБА_2 коштів ОСОБА_1 .

У поданому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , посилаючись на безпідставність доводів, викладених в ній, просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним. Також просила вважати в діях представника позивача за первісним позовом - адвоката Гризодуб Я. Д. зловживання процесуальними правами та постановити ухвалу про стягнення з нього в дохід Державного бюджету України штрафу в сумі від 0,3 до 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

В судовому засіданні адвокат Гризодуб Я. Д., в інтересах ОСОБА_1 , підтримав подану апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Адвокат Єркін М. М., в інтересах ОСОБА_2 , та треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 проти апеляційної скарги заперечили, вважаючи рішення суду законним.

Заслухавши доповідь судді Євграфової Є. П., пояснення адвоката Гризодуба Я. Д., в інтересах ОСОБА_1 , адвоката Єркіна М. М., в інтересах ОСОБА_2 , третіх осіб: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У пункті 5 частини третьої статті 2 ЦПК України вказано, що основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 оскаржує рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні первісного позову, не реалізувавши своє право на подання апеляційної скарги на рішення у частині вирішення зустрічного позову. Така процесуальна поведінка позивача свідчить про повну згоду з оскарженим судовим рішенням у вказаній частині, у тому числі повнотою встановлених обставин, висновками та застосованими нормами матеріального права.

Отже у межах доводів апеляційної скарги апеляційним судом перевіряється законність й обґрунтованість висновків суду першої інстанції щодо первісного позову.

Звертаючись з апеляційною скаргою апелянт просив рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні первісного позову про стягнення безпідставно утримуваних коштів та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно утримуваний за договором про надання правничих послуг від 19.05.2021 гонорар успіху в сумі 10 000,00 доларів США. Ненастання позитивного результату вважає головним аргументом апеляційної скарги.

Судом встановлено й вбачається з матеріалів справи, що 19.05.2021 між ОСОБА_1 та адвокатом Тищенко Н. М. було укладено Договір про надання правничої допомоги (т. 1, а.с 88-89) (далі за текстом - Договір-1).

Предметом вищевказаного договору є виконання Адвокатом за дорученням Клієнта (Позивача ОСОБА_1.) здійснювати юридично значимі дії консультативного та практичного характеру щодо захисту законних прав і інтересів Клієнта на території України на умовах цього Договору за конкретними напрямками роботи, попередньо узгодженими Сторонами, згідно Додатків до Договору, які є невід`ємною частиною.

За п. 8 даний договір укладений у двох примірниках українською мовою: по одному примірнику для кожної сторони строком на 02 (два) роки і набирає чинності з моменту підписання його Сторонами.

Цього ж дня, 19.05.2021, між Адвокатом Тищенко Наталією Михайлівною та гр. ОСОБА_1 укладено ще один Договір про надання правничої допомоги (а. с. 12, т. 1) (далі- за текстом - Договір-2).

Відповідно до п. 2.1. такого договору, в обов`язки адвоката входило:

- підготувати і подати документи для отримання дозволу на постійне проживання в Україні Клієнта (Позивача - ОСОБА_1 ), разом з дитиною ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та дружиною ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 );

- протягом дії Договору провести моніторинг і контроль запитів державної міграційної служби в компетентні органи України і Держави Ізраїль;

- моніторинг і організаційне супроводження прийняття рішення щодо дозволу на постійне проживання в Україні Клієнта (Позивача - ОСОБА_1 ), разом з дитиною ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та дружиною ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 );

- отримати дозвіл на постійне проживання в Україні Клієнта Позивача - ОСОБА_1 , разом з дитиною ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та дружиною ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ).

Згідно п. 2.2 даного Договору-2, під час виконання зазначених у пункті 2.1 обов`язків Адвокат повинна була керуватись чинним законодавством і цим Договором.

Відповідно до п. 5.1 усі відносини, що прямо чи побічно пов`язані з використання сторонами своїх прав і виконанням своїх зобов`язань, гарантій і обмежень за договором, регулюються чинним законодавством.

Відповідно до п. 7.1 Договір набуває чинності з моменту підписання та діє до 20.09.2021.

Разом із Договором-2 сторонами 19.05.2021 було підписано Додаток № 1 до Договору про надання правничої допомоги від 19.05.2021; укладено Акт прийому-передачі документів, додаток № 2 до Договору про надання правничої допомоги від 19.05.2021; укладено Акт прийому-коштів документів, додаток № 3 до Договору про надання правничої допомоги від 19.05.2021.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до Додатку № 1 за роботу виконану Адвокатом, за умови досягнення позитивного результату по справі, клієнт зобов`язується в день укладення Договору сплатити суму еквівалентну 10 000 доларів США, що включає в себе суму гонорару адвоката і витрати у готівковій формі (п. 2) .

При цьому позитивним результатом роботи Адвоката у п. 3 сторони узгодили отримання дозволу на постійне проживання Клієнта в Україні на протязі 2,5-3 місяців.

В умовах п. 4 сторони погодили, що отримання дозволу на постійне проживання дружиною та донькою відбудеться на протязі місяця після отримання дозволу Клієнтом.

У разі недосягнення позитивного результату, адвокат, відповідно до умов п. 5, зобов`язується повернути в повному обсязі суму еквівалентну 10 000 доларів США.

Як встановлено судом першої інстанції, за пам`яткою для іноземця та особи без громадянства, які перебувають у процедурі оформлення дозволу на імміграцію в Україну (а.с 135, т. 1), її видано громадянину ОСОБА_1 , про те, що 03.06.2021 у нього прийнято заяву на отримання дозволу на імміграцію в України, яку зареєстровано за №400028779.

24.01.2022 ОСОБА_1 отримав посвідку на постійне проживання на території України.

Також судом встановлено, що у зв`язку із введенням режим воєнного стану 24.02.2022, робота органів служби ДМС України була відновлена лише наприкінці липня 2022 року.

На отримання дозволу на постійне місце проживання дитини ОСОБА_5 та дружини ОСОБА_6 на адресу сім`ї ОСОБА_1 було скеровано 17.08.2022 лист про надання документів для виконання зобов`язань Адвокатом з переліком належних для подачі до ДМС України документів, за даним листом від 17.08.2022 було запропоновано надати наступні документи стосовно оформлення посвідки постійного проживання дружини та доньки ОСОБА_1 ( ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ), згідно переліку документів, зазначеного співробітниками ДМС України, затвердженим Постановою КМУ від 26.12.2002 № 1983 та Закону України «Про імміграцію», для отримання дозволу на імміграцію в Україну, для подачі заяви щодо отримання дозволу на імміграцію сім`ї ОСОБА_1 (дружина ОСОБА_6 і дочка ОСОБА_5 ):

1. Переклад сторінок паспортного документу українською мовою з особистими даними іноземця ( ОСОБА_5 ) та сторінок з українською візою (за наявності), реєстрацією в пункті пропуску через державний кордон (іміграційною карткою) та при наявності продовження терміну перебування в Україні, засвідчений у встановленому законом порядку (нотаріально).

2. Ксерокопія паспорта родичів до яких прибув іноземець чи особа без громадянства (посвідки на постійне місце проживання ОСОБА_1 ).

3. Нотаріально завірені копії документів, які засвідчують близькі родинні стосунки з громадянами України та які надають підстави на дозвіл імміграції (свідоцтво про народження ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_1 ).

4. Довідка видана компетентними органом держави попереднього проживання або її дипломатичним представництвом чи консульською установою в Україні про відсутність судимості ( ОСОБА_6 ).

5. Довідка з місця проживання за кордоном (чи листок вибуття) ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

6. Нотаріально завірена заява-згода власників та співвласників на постійне проживання та а реєстрацію іноземця на їх житловій площі ( ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) за адресою: АДРЕСА_1 .

7. Документ, виданий лікувально-профілактичним закладом про те, що особа ( ОСОБА_6 ) не є хворою на хронічний алкоголізм, токсикоманію, наркоманію або інфекційні захворювання (флюорографія, сертифікат нарколога) та довідка (№028/о про відсутність у особи збудників інфекційних хвороб.

8. Довідка з медичного закладу щодо щеплень доньки ОСОБА_5 .

9. Заява-згода на імміграцію про фінансове забезпечення не нижче прожиткового мінімуму в Україні (заява надається ОСОБА_1 - стороною, що приймає).

Вище зазначені документи повинні були легалізовані (апостильовані) в установленому порядку. Окрім того, даним листом повідомлено, що документи відповідно до ст. 9 Закону України «Про імміграцію» подаються відповідно до категорії іммігрантів та згідно до Постанови КМУ від 26.12.2002 № 1983 та Закону України «Про імміграцію» не є вичерпним.

За даним листом було запропоновано прибути 30.08.2022 до територіального відділення ДМС України за адресою: м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 10.

Супроводження 30.08.2022 до територіального відділення ДМС України та юридичну консультацію щодо складання заяви на отримання дозволу з імміграції в адресу сім`ї ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ) надавала директор та юрист ТОВ «ЮЦ ПД «Юрком» - ОСОБА_4 .

В приміщенні територіального відділення ДМС України) за адресою м. Київ, вул. Богдана Хмельницького, 10) 30.08.2022 співробітниками ДМС України було підтверджено відсутність ряду документів, які б надавали право подати заяву та оформити дозвіл на імміграцію в Україні (довідки про відсутність судимості ОСОБА_6 , довідки з медичних закладів ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , нотаріально засвідченої заяви - згоди про дозвіл власника щодо проживання іммігрантів, заяви - згоди щодо фінансового стану ОСОБА_1 , довідки з місця проживання за кордоном (чи листок вибуття) ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ).

17.10.2022 Адвокатом Тищенко Н. М. на підставі ст. 7.1 та ст. 7.3 Договору-1 на надання правничої допомоги від 19.05.2021, на адресу ОСОБА_1 було скеровано лист про розірвання Договору-1 на надання правничої допомоги від 19.05.2021.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову суд першої інстанції виходив із того, що договори про надання правової допомоги укладалися за взаємною згодою та вільним волевиявленням сторін, підписуючи їх, позивач ОСОБА_1 погодився з умовами та розміром гонорару адвоката, правочин недійсним у судовому порядку не визнавався, а тому діє презумпція правомірності правочину (ст. 204 ЦК України), умови правочину не оспорюються позивачем. Таким чином, суд вважав, що посилання представника позивача на норми ч. 1 ст. 1212 ЦК України, про безпідставно утримувані Адвокатом Тищенко Н. М. за договором про надання правничих послуг від 19.05.2021 гонорару успіху в сумі 10 000 доларів США, не знайшли свого підтвердження. Зважаючи на те, що до відносин, що виникли між адвокатом та клієнтом положення ЗУ «Про захист прав споживачів» не застосовується, суд дійшов висновку про те що позивачем ОСОБА_1 не правильно обрано спосіб захисту своїх прав, з огляду на що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Погоджуючись із висновком суду щодо відсутності підстав для задоволення первісного позову, колегія суддів виходить з наступного.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення з відповідачки 10 000 доларів США, як безпідставно утримуваних за Договором правничої допомоги, позивач вважав, що на спірні правовідносини що є відносинами надання послуг поширюється Закон про захист прав споживачів», сплачені позивачем грошові кошти є «гонораром успіху» оскільки у пунктах 3 та 4 додатку № 1 до договору про надання правничих послуг від 19.05.2021 сторони передбачили відкладальну умову набуття адвокатом права на отримання (залишення собі наперед внесеного) гонорару, а саме - досягнення позитивного (для клієнта) результату роботи: а) отримання власне клієнтом дозволу на постійне проживання не пізніше як через 3 місяці та б) отримання такого дозволу його дружиною та дитиною протягом 1 місяця після отримання такого дозволу самим позивачем.

Такі умови, на думку позивача, є свідченням того, що сторони таким чином погодились, що адвокату має бути сплачений «гонорар успіху». Утім оскільки жоден з елементів указаної вище умови (п. п.3 та 4 додатка до договору від 19.05.2021), за якою у адвоката виникає право на отримання гонорару успіху, не настав (позивач отримав дозвіл із значним перевищенням граничного строку, а його дружина та дитина взагалі такого дозволу не отримали), то і права на залишення собі наперед внесеного гонорару успіху відповідачка не має, утримання цих коштів є безпідставним - вони підлягають поверненню позивачу.

Щодо правової природи спірних правовідносин.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм, викладених у постановах Верховного Суду.

У постанові від 24.11.2021 у справі № 191/2617/19 (провадження № 61-5146св21) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду виснував до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. При цьому зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики, що виключає застосування до відносин, що виникли між адвокатом та клієнтом положень Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до частин першої та п`ятої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору.

Отже за своєю правовою природою укладений між сторонами у справі договір про надання правової (правничої) допомоги від 19.05.2021 є договором про надання послуг.

Відповідно до частини першої статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини першої статті 903 Цивільного кодексу України у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

За змістом пункту 4 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналогічні положення містяться і у статті 28 Правил адвокатської етики (затв. 09.06.2017).

Відповідно до частин третьої, четвертої та шостої статті 28 Правил адвокатської етики розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання), розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

Не погодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.

Адвокат, який надає безоплатну правову допомогу, отримує винагороду виключно за рахунок держави у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що, договір про надання правової допомоги, як і будь-який договір про надання послуг, може бути оплатним або безоплатним.

Встановлено, що за умовами укладеного між сторонами у справі Договору-2 про надання правової (правничої) сторони узгодили, що за роботу, виконану Адвокатом, Клієнт сплачує гонорар і порядку і в сумі передбаченому додатком № 1, який є невід`ємною часиною до Договору, у готівковій формі (п. 4.1).

Отже, укладений між сторонами у справі договір про надання правової (правничої) допомоги за змістом його умов є відплатним.

У додатку № 1 сторони визначили порядок і суму оплати послуг та погодили, що за роботу виконану Адвокатом, за умови досягнення позитивного результату по справі, клієнт зобов`язується в день укладення Договору сплатити суму еквівалентну 10 000 доларів США, що включає в себе суму гонорару адвоката і витрати у готівковій формі (п. 2).

При цьому позитивним результатом роботи Адвоката у п. 3 сторони узгодили отримання дозволу на постійне проживання Клієнта в Україні на протязі 2,5-3 місяців.

В умови п. 4 сторони погодили що отримання дозволу на постійне проживання дружиною та донькою відбудеться на протязі місяця після отримання дозволу Клієнтом.

У разі недосягнення позитивного результату, адвокат, відповідно до умов п. 5, зобов`язується повернути в повному обсязі суму еквівалентну 10 000 дол. США.

Укладений між сторонами Договір від 19.05.2021 та Додаток №1 до нього, не містять інших умов оплати за надання правничої допомоги, окрім передбачених п. 4.1 Договору та п. 2 Додатку № 1.

Гонорар успіху - це домовленість між адвокатом і клієнтом про додаткову виплату адвокату у разі досягнення певного позитивного результату у справі. Він виплачується на додаток до основного гонорару, розмір і порядок сплати якого визначаються окремо.

Проаналізувавши наведені умови Додатку №1 у взаємозв`язку із умовами п. 4.1 Договору від 19.05.2021 колегія суддів дійшла висновку про те, що передбачена підпунктом 2 Додатку № 1 винагорода адвоката є ціною договору (платою за надані послуги) у розумінні статей 632, 903 Цивільного кодексу України та статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».

Твердження позивача про те, що узгоджена між клієнтом ОСОБА_1 та адвокатом Тищенко Н. М. винагорода, є саме «гонораром успіху», оскільки у п. 2 додатку вказано як умову, досягнення позитивного результату, колегія суддів вважає помилковими, адже оплатний договір про надання правничої допомоги не може передбачати винагороду адвоката лише у формі гонорару успіху.

Оскільки оплата за договором про надання правничої допомоги повинна включати фіксований розмір або погодинну оплату, що є платою за саму виконану адвокатом роботу (надані послуги), гонорар успіху є додатковою винагородою, яка виплачується у разі досягнення певного позитивного результату у справі, доводи позивача про те, що узгоджений гонорар є гонораром успіху, є безпідставними.

Отже, по суті спору, враховуючи зміст позовний вимог, позивач просить, посилаючись на положення ст. ст. 1212 ЦК України повернути сплачену адвокату-відповідачу винагороду (плату за надані послуги) в сумі 10 000 доларів США, вважаючи, що гонорар утримуваний відповідачем безпідставно.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норм гл. 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондикції, свідчать про те, що пред`явлення кондикційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів), від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але надалі відпала.

Відповідно до частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина перша та друга статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Оскільки між сторонами у справі існують договірні відносини, а кошти, які позивач просить стягнути, набуті відповідачем на підставі договору про правничу допомогу як оплата послуг адвоката, їх не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави, чого в цьому спорі не відбулося, адже судом не встановлено й позивач не посилався на те, що він в односторонньому порядку відмовлявся від Договору-2 від 19.05.2021 або, що такий договір був розірваний сторонами чи визнаний недійсним у судовому порядку.

Отже, встановивши, що Договори про надання правової допомоги укладалися за взаємною згодою та вільним волевиявленням сторін, підписуючи їх, ОСОБА_1 погодився з умовами та розміром гонорару адвоката, правочин недійсним у судовому порядку не визнавався, умови правочину не оспорюються позивачем, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову із застосування правового механізму передбаченого ст. 1212 ЦК України.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Отже оскаржуване рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Гризодуба Ярослава Дмитровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Києва від 09 вересня 2024 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Повний текст постанови складений 17 квітня 2025 року.

Судді: Є. П. Євграфова

Т. О. Писана

Д. Р. Гаращенко