Справа № 214/8449/24
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Сіденка С.І.

за участю секретаря судового засідання Розстальної К. В.,

відповідача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду із спільним позовом до відповідача ОСОБА_1 та просять суд ухвалити рішення, яким: 1)стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_5 7749,00 грн. матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП, 20 000,00 грн. завданої моральної шкоди та судові витрати; 2) стягути з відповідача на користь позивача ОСОБА_4 30 000,00 грн. завданої моральної шкоди та судові витрати.

Позивачі, обґрунтовуючи позовні вимоги посилаються на вину відповідача у вчиненні ДТП. Так, 26 вересня 2021 року о 14 год. 10 хв. водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки Dodge Durango, н.д.з. НОМЕР_1 , по площі О. Поля в напрямку вул. Бикова у м. Кривому Розі, під час здійснення маневру повороту праворуч, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем Шкода, н.д.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, пасажир ОСОБА_4 була травмована, що призвело до матеріальних збитків. В результаті ДТП позивач ОСОБА_4 була госпіталізована з місця ДТП каретою швидкої допомоги до лікарняного закладу з діагнозом «Забій передньої черевної стінки». Позивач ОСОБА_3 вимушений був звернутися до лікарняного закладу з приводу пошкодження зв`язного апарату грудного відділу хребця. За своїм характером виявлені у позивачів ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я понад 6 днів, але не більше 3-х тижнів та в подальшому позивачі не звертались до медичних установ.

У позовній заяві позивачі вказують, що автомобіль Skoda Octavia, днз НОМЕР_2 був придбаний позивачем ОСОБА_3 в лізинг відповідно до публічного договору про наданні фінансового лізингу від 18.06.2021 та на момент ДТП не був виплачений в повному обсязі лізингодавцю. В результаті протиправних дій відповідача кожному з позивачів заподіяно матеріальної та моральної шкоди. Так позивач ОСОБА_3 поніс наступні витрати:

-3500,00 грн. варність вигнотовлення висновку експертного транспортно-товарознавчого дослідження № 190/21 по визначенню матеріального збитку від 04.10.2021,

-924,00 грн. вартість дефектації після ДТП автомобіля Skoda Octavia,

-1000,00 грн. вартість евакуатора,

-1000,00 грн. вартість евакуатора,

-1300,00 вартість евакуатора,

-25,00 грн. вартість комісії за розрахункові касові послуги по факту транспортування транспортного засоб.

Всього вартість матеріального збитку, заподіяна позивачу ОСОБА_3 протиправними діями ОСОБА_1 становить 7749,00 грн., яку позивач ОСОБА_3 просить стягнути з відповідача на свою користь.

Крім того в період з 26.09.2021 по 27.09.2021 позивач ОСОБА_4 після ДТП знаходилась на стаціонарному лікуванні. Позивачу ОСОБА_4 внаслідок протиправних дій відповідача, що виразилось у вчиненні ДТП, спричинено моральні страждання, які полягають у фізичному болю під час самої ДТП. Довгий період часу після ДТП позивач ОСОБА_4 не могла відчувати безпеку на дорозі, знаходячись в автомобілі, відчувала постійну небезпеку транспортних засобів на автомобільних дорогах, у неї погіршився апетит, сон, що переросло в нестерпні моральні страждання протягом тривалого періоду часу. Позивачі, які є подружжям, повинні були здійснювати оплату за договором лізингу, за яким вони придбали автомобіль та який був вже пошкоджений внаслідок ДТП. Позивачі не змогли поїхати відпочивати сім`єю в Карпати на зимові свята. Взагалі відсутність автомобіля заначно ускладнила повсякденне життя. Вказані обставини вплинули на всі сфери життя, загальний емоційно-психічний стан обох позивачів погіршився, як і соціальні відносини з оточуючими, відбулось пригнічення активності громадського життя, антипатія до себе призвела до апатії у відношенні до оточуючих. За ввесь час відповідач жодного разу не спробував надати будь-яку допомогу у лікуванні, відшкодуванні завданих збитків, отриманих внаслідок ДТП та навіть не цікавився станом самопочуття позивача ОСОБА_6 .

Розмір завданої відповідачем моральної шкоди позивач ОСОБА_3 оцінює на рівні 20000,00 грн., а позивач ОСОБА_4 на рівні 30000,00 грн. Вказані розміри моральної шкоди позивачі, кожен окремо, просять стягнути з відповідача на їх користь.

Ухвалою від 01.10.2024 позовну заяву залишено без руху.

У встановлений судом строк вимоги ухвали від 01.10.2024 виконано.

Ухвалою від 24.10.2024 позовна заява прийнята в провадження із призначенням до судового засідання в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача, заперечуючи проти задоволення позову повністю, вказує, що, всі витрати позивач ОСОБА_3 поніс виключно за його бажанням. Згідно його договору добровільного страхування № FA-00141253 від 18.06.2021 всі витрати повинна була взяти на себе ПАТ «Страхова група ТАС». Додаткові експертизи та послуги евакуатора були не обов`язкові. Крім того, під час керування транспортним засобом позивач ОСОБА_3 не був пристебнутий паском безпеки, чим порушив Правила дорожнього руху та не мав права рухатися транспортним засобом дорогами загального користування та перевозити пасажирів. Просить врахувати той факт, що транспортний засіб, яким керував позивач ОСОБА_3 , знаходився на зустрічній смузі лівим переднім колесом на 20 см. Крім того позивачка ОСОБА_4 також не користувалась паском безпеки та сама несла відповідальність за своє життя та здоров`я, відмовилась від проходження судово-медичної експертизи. Медичні працівники не виявили травм в обох позивачів. Відповідач неодноразово цікавився станом здоров`я позивачів після ДТП.

У відповіді на відзив позивач ОСОБА_3 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені у позовній заяві.

Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечили проти задоволення позову.

Позивачі в судове засідання не з`явились.

У наступне судове засідання не з`явились всі учасники справи.

У зв`язку з неявкою у судове засідання учасників справи, подальший її розгляд здійснювався без фіксування судового процесу технічними записами.

За обставин неявки у судове засідання учасників справи, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за їх відсутністю, оскільки сторони скористалися своїми процесуальними правами на подання заяв по суті справи, у яких виклали свої доводи та аргументи щодо спірних відносин, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та прийняття законного і обґрунтованого рішення.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду при розгляді справи № 361/8331/18 від 1 жовтня 2020 року.

В зазначеній постанові Верховний Суд виходив з такого: «якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні».

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, наданих суду в попередньому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як встановлено судом та не оспорюється сторонами, позивач ОСОБА_3 (лізингоодержувач) 23.06.2021 року надав згоду на приєднання до публічного договору про надання фінансового лізингу на умовах визначених публічним договором. За вказаним договором лізингодавець ТОВ «Автокредит Плюс» передає лізингоодержувачу ОСОБА_3 автомобіль Skoda Octavia А5, 2011 року випуску, реєстраційний № НОМЕР_2 (а. с. 17 - 19).

Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як передбачено ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до постанови Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.11.2021, яка набрала законної сили 22.11.2021, (справа № 214/9169/21), 26.09.2021 року о 14 год. 10 хв. водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки Dodge Durango, н.д.з. НОМЕР_1 , по площі О. Поля в напрямку вул. Бикова у м. Кривому Розі, під час здійснення маневру повороту праворуч, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, виїхав на зустрічну смугу руху, внаслідок чого вчинив зіткнення з автомобілем Шкода, н.д.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, пасажир ОСОБА_4 була травмована, що призвело до матеріальних збитків. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3»б», 12.1; 10.5 ПДР України. За вказаним фактом ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі 850,00 грн. на користь держави (а. с. 22 - 23).

Предмет лізингу буз застрахований у ПАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту (крім залізничного) «ПРАВИЛЬНЕ КАСКО» № FA-00141253 (а. c. 20 - 21).

Відповідно до Додаткової угоди від 10.12.2021 на стадії виплати страхового відшкодування по факту настання страхового випадку до Договору добровільного страхування наземного транспорту FA 141253 від 18.06.2021 ПАТ «СТРАХОВА ГРУПА «ТАС» та ТОВ «Автокредит Плюс» дійшли згоди, що вигодонабувач визнає застахований автомобіль знищеним, стирахове відшкодування страховика перед вигодонабувачем до Договору згідно страхового випадку становить 124335,54 грн. Страховик гарантує, що сплатить страхове відшкодування з урахуванням наступного: 221585,58 грн. (вартість автомобіля на дату події) за вирахуванням 91000,00 грн. (вартість автомобіля в пошкодженому стані) та несплачених платежів 6250,04 грн., а решті 124335,54 грн. на рахунок Вигодонабувача. Вигодонабувач заявляє, що з моменту належного виконання Страховиком цієї додаткової угоди не матиме жодних майнових претензій до Страховика з приводу заборгованості (страхових відшкодувань), інших виплат (пені штрафів, індексу інфляції, річних тощо) по Договору (а. с. 88).

Відповідно до довідки ПАТ «Страхова група ТАС» за вих. № 00989 від 16.05.2023 зобов`язання по відшкодуванню шкоди в порядку регресу по справі № 27351/01/2021/90 ОСОБА_1 виконано в повному обсязі. Сума страхового відшкодування ПАТ «Страхова група ТАС» за завданий збиток становила 131585,58 грн., з яких 2600,00 грн. (сума франшизи) в порядку регресу відшкодувала винна особа і наразі є погашеною повністю. В зв`язку з зазначеним у ПАТ «Страхова група ТАС» відсутні майнові претензії до ОСОБА_2 (а. с. 146).

Позивач ОСОБА_3 вказуючи в позовній заяві, що ним понесено майнові витрати внаслідок ДТП, долучає до позовної заяви квитанцію № 114667 про сплату 3500,00 грн. за проведення експертизи по визначенню матеріального збитку (а. с. 25), висновок експерта № 190/21 від 28.10.2021 (а. с. 26 - 69), копію фіскального чеку від 13.01.2022 на суму 924,00 грн. за проведення слюсарних робіт (а. с. 70), акт здачі приймання виконаних робіт на вказану суму (а. с. 73), квитанцію № 929842 на суму 1000,00 грн. та акт надання послуг на вказану суму за послуги завантаження, перевезення та розвантаження автомобіля (а. с. 73а, 74), чек № 2210 на суму 1000,00 грн. та акт наданих послуг на вказану суму за послуги евакуатора (а. с. 77, 78), рахунок-фактуру № 1301 на суму 1300,00 грн., акт надання послуг та Квитанцію № на вказану суму за послуги евакуатора (81, 83, 86), а також квитанцію № 36566727 на суму 25,00 грн. за касове обслуговування (а. с. 87).

Судом також встановлено, що з 26 по 27 вересня ОСОБА_4 перебувала на стаціонарному лікуванні, що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 20923 (а. с. 24).

Відповідно до заяви ОСОБА_4 , остання відмовляється від проходження судово-медичної експертизи за фактом отриманих травм в ДТП (а. с. 128).

Як слідує з матеріалів справи позивач ОСОБА_3 лікування після ДТП не проходив, однак ним до позовної заяви долучено направлення (без дати документу) на комп`ютерну томографію для уточнення попереднього діагнозу закрите пошкодження зв`язного апарату відділу хребта (а. с. 15)

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з того, що договірні відносини щодо відшкодування шкоди внаслідок ДТП виникли між ПАТ «Страхова група ТАС» та ТОВ «Автокредит Плюс», у яких договірними сторонами визначено розміри такого відшкодування у додатковій угоді від 10.12.2021. Як слідує з матеріалів справи позивач ОСОБА_3 за власною ініціативою здійснив проведення експертного транспортно-товарознавчого дослідження, здійснивши оплату за це дослідження та поніс супутні додаткові витрати у загальному розмірі 7749,00 грн., тому за обставинами даної справи у нього відсутнє право вимагати відшкодування цих витрат від відповідача.

В частині позовних вимог щодо відшкодування на користь позивачів моральної шкоди, суд керується наступним.

Згідно із частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини першої, другої статті 23 Цивільного кодексу Україниособа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 23 Цивільного кодексу України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц вказала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Також, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти РФ» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.11.2021, яка набрала законної сили 22.11.2021 встановлено вину відповідача ОСОБА_1 у вчиненні ДТП, де постраждалою особою є позивачі.

Оцінивши наявні в справі докази, доводи позивачів та заперечення сторони відповідача в частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов висновку, що позивачі, кожен окремо, у зв`язку з фактом ДТП та внаслідок отриманих травм позивачем ОСОБА_4 , понесли моральні страждання та мають право на відшкодування моральної шкоди.

При цьому суд критично ставиться до заперечень відповідача у відзиві на позовну заяву про те, що обома позивачами було порушено Правила дорожнього руху, оскільки вони не користувалися пасками безпеки, та до заперечень, як підставу невизнання позову, про розташування автомобіля Skoda Octavia (знаходився на зустрічній смузі лівим переднім колесом на 20 см.). Вказані заперечення нівелюються постановою Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.11.2021, якою доведена вина ОСОБА_1 у вчинення ДТП, яка згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України є обов`язково для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова суду.

Відповідачем суду не надано відповідних вироку, ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які ухвалені відносно позивачів за фактом ДТП, що мала місце 29.09.2021.

Вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд виходить із характеру моральних страждань обох позивачів, ступеня вини відповідача у вчинені ДТП, та оцінює моральну шкоду, завдану позивачам у розмірі 7 000,00 гривень кожному.

З огляду на викладене, проаналізувавши докази, які містяться у матеріалах справи у їх сукупності та норми права, що регулюють спірні правовідносини, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Суд також враховує, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, №303-A, п.29).

На переконання суду, питання, які можуть вплинути на результат розгляду справи, судом було розглянуто та надано їм оцінку у повній мірі. Інші доводи учасників процесу не спростовують висновків суду по даній справі.

Відповідно до вимог статті 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір у розмірі 432,92 грн., на користь позивача ОСОБА_4 282,57 грн., що є пропорційними сумами задоволеним позовним вимогам щодо кожного з відповідачів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263- 265, ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 ) 7000,00 гривень (сім тисяч грн. 00 коп.) у рахунок відшкодування моральної шкоди та витрати по сплаті судового збору у розмірі 432,92 гривень (чотириста тридцять дві грн. 92 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_5 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 ) 7000,00 гривень (сім тисяч грн. 00 коп.) у рахунок відшкодування моральної шкоди та витрати по сплаті судового збору у розмірі 282,57 гривень (двісті вісімдесят дві грн. 57 коп.).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з часу його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 21 квітня 2025 року.

Суддя С.І. Сіденко