Житомирський апеляційний суд
Справа №279/987/25 Головуючий у 1-й інст. Пацко О. О.
Категорія 53 Доповідач Шевчук А. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Борисюка Р.М., Павицької Т.М.,

за участі секретаря судового засідання Бузган А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

цивільну справу №279/987/25 за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Територіальна громада в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою адвокатом Юревичем Ігорем Вікторовичем

на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2025 року, яка постановлена під головуванням судді Пацко О.О. у м. Коростені,

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 через представника Юревича Ігора Вікторовича звернулася до суду з заявою, заінтересована особа: Територіальна громада в особі виконавчого комітету Коростенської міської ради, у якій просить встановити факт проживання її ( ОСОБА_1 ) із ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу з 2015 року до дня смерті останнього, тобто не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

У обґрунтування заяви посилається на те, що з 2015 року ОСОБА_2 проживав разом із ОСОБА_1 (заявницею) однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. ОСОБА_1 є спадкоємцем четвертої черги за законом, оскільки проживала зі спадкодавцем однією сім`єю більш п`яти років на час відкриття спадщини. Про наявність інших спадкоємців їй ( ОСОБА_1 ) не відомо. Будь-які інші особи до нотаріуса для оформлення спадщини не зверталися. У встановлений законом шестимісячний строк вона ( ОСОБА_1 ) звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадщини, але отримала відмову у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт проживання з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу не менш п`яти років до часу відкриття спадщини. Встановлення факту має для неї ( ОСОБА_1 ). юридичне значення, оскільки від нього залежить виникнення права на отримання спадщини. Встановити цей факт в позасудовому порядку можливості немає.

Ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2025 року у відкритті провадження відмовлено та роз`яснено ОСОБА_1 право на звернення до суду з позовною заявою у загальному порядку.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 через адвоката Юревича І.В. подала апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги аргументовані тим, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. У заяві ОСОБА_1 просить встановити лише факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. На момент вирішення питання відкриття провадження не встановлено наявності спору про право. Суди мають встановлювати, між ким існує спір, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним. Висновок суду про наявність спору про право, який має розглядатися у порядку позовного провадження, є передчасним і нічим не підтверджений. Без відкриття провадження у справі неможливо встановити фактичні обставини щодо наявності спору про право або про його відсутність.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відповідно до частини третьої ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

У судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції, представник заявника адвокат Юревич І.В. апеляційну скаргу підтримав та просить її задовольнити, - ухвалу суду першої інстанції, яка перешкоджає провадженню у справі скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився. Територіальна громада в особі виконкому Коростенської міської ради про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.63). Про причину неявки свого представника не сповістила. За змістом частини другої ст.372 ЦПК України неявка представника заінтересованої особи, належним чином повідомленої про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За положеннями пункту 5 частини другої ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений частиною першою ст.315 ЦПК України.

Згідно з пунктом 5 частини першої ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 1 постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

Так, за положеннями ст.ст.1216, 1217 та 1220 ЦК України внаслідок смерті особи відкривається спадщина та спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст.1261-1265 ЦК України (частина друга ст.1223 ЦК України).

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, тобто кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 ЦК України (ст.1258 ЦК України).

Стаття 1264 ЦК України передбачає, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети - ні.

Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Тобто, у разі встановлення обставин того, що факт, який просить встановити заявник, пов`язаний з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд відмовляє у відкритті провадження або залишає заяву без розгляду, якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи.

За приписами частини четвертої ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верхового Суду.

У постанові Верховного Суду від 19 березня 2021 року в справі №643/14985/18-ц зазначено, що для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов`язаний з`ясувати, які фізичні особи і організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, в необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них. Тобто критерієм наявності спору про право у справах окремого провадження є сама можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок встановлення певного факту навіть за відсутності заперечень таких осіб. Із точки зору закону під спором про право у справах окремого провадження розуміється конфлікт інтересів заявника та хоча б однієї із заінтересованих осіб внаслідок заперечення такої особи проти задоволення заяви про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів або неоспорюваних прав, а також можливість виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків у третіх осіб внаслідок задоволення відповідної заяви.

У постанові від 20 лютого 2023 року в справі №761/16555/23 Верховний Суд виснував, що суди мають встановлювати, між ким існує спір, хто є спадкоємцем у порядку, передбаченому спадковим правом (норми ЦК України), який би оспорював право заявника на прийняття спадщини, оскільки існування спору про право повинно бути реальним, а не гіпотетичним (аналогічна позиція висловлена у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року в справі №336/709/18-ц, від 14 квітня 2021 року в справі №205/2102/19-ц, від 28 квітня 2021 року в справі №554/10125/20, від 03 серпня 2022 року в справі №759/12740/21.

Відмовляючи у відкритті окремого провадження та роз`ясняючи право на звернення до суду з позовною заявою у загальному порядку, суд першої інстанції виходив із того, що встановлення факту, про який просить заявник, пов`язується з наступним вирішенням спору про право, із чого вже на стадії вирішення питання про відкриття провадження у справі угледів існування спору про право.

Водночас, дійшовши такого висновку, суд першої інстанції навіть не встановив, чи існують взагалі спадкоємці попередніх черг за законом та між якими конкретно спадкоємцями існує спір про право та хто із таких спадкоємців оспорює право заявниці ОСОБА_1 на оформлення спадщини, що відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_2 .

За таких обставин, висновок суду першої інстанції про наявність спору про право, який слід розглядати у порядку позовного провадження, є передчасним.

Схожого за змістом висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 14 грудня 2022 року в справі №180/2132/21 та від 15 квітня 2020 року в справі №3022/991/19.

Лише після відкриття провадження у справі за заявою можливо з`ясувати питання зазначені вище та дійти обґрунтованого висновку, чи існує реальний спір про право. В окремому провадженні суд не позбавлений можливості з`ясовувати необхідні обставини за власною ініціативою. Коло заінтересованих осіб визначається залежно від мети встановлення фактів, взаємовідносин таких осіб із заявником у зв`язку з фактами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їхні права та обов`язки. Неправильне визначення такої особи заявником не є підставою для відмови в задоволенні заяви, оскільки заінтересовані особи повинні бути залучені до участі у справі також з ініціативи суду або можуть вступити у справу з власної ініціативи (Верховний Суд в постанові від 5 лютого 2025 року в справі №183/4366/24).

Як вже зазначалося вище, при цьому суд не позбавлений можливості у разі встановлення в ході розгляду справи наявного, реального спору, вирішити питання про залишення заяви без розгляду в подальшому, як це передбачено частиною четвертою ст.315 ЦПК України.

Оскільки суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі, то ухвала суду першої інстанції, яка суперечить нормам матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду, що узгоджується із положеннями ст.379 ЦК України.

Керуючись ст.ст.259,268,367-368,374-375,379,381-384 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Юревичем Ігорем Вікторовичем, задовольнити.

Ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 24 лютого 2025 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: