22.04.2025 Справа № 756/6089/24
№2-др/756/42/25
№756/6089/24
22 квітня 2025року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Луценка О.М.,
за участю секретаря судових засідань Галелюк Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача - Сірого Ігоря Леонідовича про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,
Рішенням суду від 17.03.2025р. позов задоволено, вирішено визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) право власності на легковий автомобіль марки Mersedes-Benz моделі VITO 116CDI vin код НОМЕР_2 , рік випуску 2013, колір- коричневий, реєстраційний номер НОМЕР_3 , припинивши право власності на частку в цьому майні ОСОБА_1 ; стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ), вартість 1/2 частини автомобіля Mersedes-Benz моделі VITO 116CDI, рік випуску 2013, реєстраційний номер НОМЕР_3 в сумі 248592,62 грн.

24.03.2025 року до суду надійшла заява про розподіл судових витрат з копіями документів.

27.03.2025 року до суду надійшли заперечення від відповідача про стягнення суми витрат на правову допомогу. Така заява обґрунтована тим, що представником не надано всіх належних доказів необхідних для підтвердження надання правової допомоги в такому розмірі та за такою вартістю. Так, до заяви було додано звіт про виконання доручення від 17.03.2025 року, який складений в м. Чернігові та нібито підписаний ОСОБА_1 , хоча вона з січня 2025року не поверталась з-за кордону та перебувала за межами України. Окрім того просив суд про зменшення розміру стягнення судового збору, оскільки позовні вимоги було зменшено до 248592,62 гривень, отже і судовий збір має бути зменшено до 2 485 гривень 93 копійки.

22.04.2025 від представника позивача надійшла заява з додатковими поясненнями відповідно до яких вбачається, що в даному правочині вказано місце його складання (м. Чернігів). Підписання ж його однією стороною правочину та передача його засобами поштового та іншого зв`язку для підпису іншій стороні не заборона законодавством та не може свідчити не про його недійсність так само як і підписання стороною правочину в іншому місце ніж місце складання такого правочину. Не надано жодних доказів твердження представника відповідача, що з січня 2025 року позивачка не поверталась з-за кордону та перебувала за межами України або його самостійної спроби з`ясувати таку інформацію.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

В заяві про ухвалення додаткового рішення заявлено суму судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 3000,00грн., суми судового збору за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60грн., суму витрат на послуги адвоката в розмірі 18000,00 грн. та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 9550,80грн.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження витрат на оплату послуг адвоката, суду надано: договір про надання правової допомоги від 25.04.2024, укладений між адвокатом Сірий І.Л. та ОСОБА_1 , додатковою угодою №1 від 25.06.2024, звітом про виконання від 17.03.2025року.

Таким чином, суд вважає обґрунтованим і підтвердженим обсяг наданої правової допомоги адвоката, що включає складення, оформлення і подання позову, приймання участі у судових засіданнях.

На переконання суду, вказана сума відповідає складності справи, ціні позову та обсягу наданої правової допомоги.

Так, рішення суду повинно бути повним, тобто повинно вирішувати усі позовні вимоги та усі питання, пов`язані із розглядом спору. Способом усунення неповноти рішення суду є ухвалення додаткового рішення. Ухвалюючи рішення, суд повинен враховувати первісні вимоги, а також усі уточнення (доповнення або зміни) до них, які заявлялися в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009.

Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Враховуючи заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2485,93 грн.

Окрім того в матеріалах справи міститься квитанція про сплату судового збору за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60грн. та платіжна інструкція від 02.11.2024р. № 7СК1-9НО2-ЕТ96-69КН про сплату на користь Київського НДЕКЦ МВС України витрат на проведення судової експертизи у розмірі 9550,80грн.

Враховуючи складність справи, тривалість її розгляду, обсяг наданих адвокатом послуг та значення справи для сторін, розміру частки позовних вимог, що обсяг понесених позивачем витрат на правничу допомогу є реальним та документально підтвердженим, тому заява підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 137, 141, 263-265, 270 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_4 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ) суму судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 2485,93грн., суми судового збору за подачу заяви про забезпечення позову в розмірі 605,60грн., суму витрат на послуги адвоката в розмірі 18000,00 грн. та витрати на проведення судової експертизи в розмірі 9550,80грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя О.М. Луценко