2/303/1724/25
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2025 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Монич В.О.

за участю секретаря судових засідань Галамба Ю.В.

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , Другої Мукачівської державної нотаріальної контори в особі державного нотаріуса Шпеник Мар`яни Юріївни про визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину,скасування рішення про державну реєстрацію права власності,скасування запису про державну реєстрацію права власності,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 17 .11.2013 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 , Другої Мукачівської державної нотаріальної контори в особі державного нотаріуса Шпеник Мар`яни Юріївни про визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину,скасування рішення про державну реєстрацію права власності,скасування запису про державну реєстрацію права власності.

Позовні вимоги мотивує тим, що відповідачу ОСОБА_4 держаним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори Шпеник М.Ю. 19.10.2020 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину будинку після смерті ОСОБА_4 , 1922 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач дізналася про існування вказаного свідоцтва із рішення Мукачівського міськрайонного суду від 12.04.2022 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 до кола спадкоємців першої черги за законом належать: дружина ОСОБА_6 , син ОСОБА_7 , син ОСОБА_8 .

Після смерті ОСОБА_5 залишилося нерухоме майно: домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Вказаний будинок ОСОБА_5 отримав у спадок після смерті свого батька ОСОБА_4 на підставі заповіту, складеного 23 листопада 1992 року.

Оформити спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_5 за життя не встиг. Спадщина була фактично прийнята, оскільки ОСОБА_5 на день смерті його батька ОСОБА_4 проживав разом з ним.

Наявність заповіту та трьох спадкоємців першої черги після смерті чоловіка позивача ОСОБА_5 позивач звернулася до Мукачівської районної державної нотаріальної контори із письмовою заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частини вище вказаного домоволодіння.

Із аналогічними заявами позивач звернулася в інтересах їх із чоловіком дітей, які на день його смерті були неповнолітні.

Заяви розглянуті нотаріусом не були. З телефонного дзвінка рідного брата померлого чоловіка - ОСОБА_4 позивач дізналась про те, що за ним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори Шпеник М.Ю. зареєстровано право власності на 1/2 об`єкту житлової нерухомості, що за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене знайшло своє підтвердження згідно Інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно.

Згідно зазначеної довідки підставою для реєстрації за братом померлого чоловіка позивача 1/2 частини спадкового майна стало свідоцтво про право на спадщину за законом серія та номер: 1-677, видане 19 жовтня 2020 року державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори.

У відповідача ОСОБА_4 відсутнє право на спадщину після смерті його батька ОСОБА_4 за законом, оскільки все належне майно, померлий ОСОБА_4 заповідав своєму другому синові - ОСОБА_5 .

Крім того, відповідачем ОСОБА_4 пропущено строк на подання заяви про прийняття спадщини, а також відсутня обставина фактичного прийняття спадщини за законом останнім після смерті ОСОБА_4 . Зазначені обставини встановлені рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 березня 2010 року по справі № 2-50/10.

24.12.2024 року від представника відповідача ОСОБА_4 адвоката Стегура Н.Р. надійшов відзив на позовну заяву, який мотивувала наступним.

Суд має врахувати, що відповідач на момент звернення про прийняття спадщини за своїм померлим батьком ОСОБА_4 , не був обізнаний про існування заповіту на ім`я його померлого брата ОСОБА_5 .

У Спадковому реєстрі даний заповіт не зареєстрований.

Відповідач ОСОБА_4 , оформив спадщину, згідно чинного законодавства, тому слід відмовити в задоволенні позову, щодо визнання недійсним свідоцтво про право на спадщину, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, скасування запису про державну реєстрацію права власності.

Позовні вимоги про скасування рішення про державну реєстрацію права власності, скасування запису про державну реєстрацію права власності, яка була здійснена на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.10.2020 року, є безпідставними, оскільки таке свідоцтво недійсним не визнано.

16.01.2025 року від представника позивача ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, яку мотивувала наступним.

На випадок своєї смерті спадкодавець ОСОБА_4 зробив заповітне розпорядження на своє майно і заповів дане майно своєму сину ОСОБА_5 , що підтверджується заповітом складеним 23 листопада 1992 року. Даний заповіт не змінено і не скасовано.

Таким чином, відповідачу у цій справі ОСОБА_4 достеменно було відомо ще з 2010 року, що його батько склав заповіт та заповідав належне майно своєму синові, а братові відповідача - ОСОБА_5 .

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 25.12.2023 року прийнято дану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 20.03.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

10.04.2025 року від заінтересованої особи Друга мукачівська держнотконтора надійшла заява про розгляд справи без їх участі, вирішення позовних вимог залишають на розсуд суду.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та додатково пояснила наступне.

На спадкове майно за померлим батьком ОСОБА_4 складені заповіт на його сина ОСОБА_5 , який фактично проживав з померлим батьком ОСОБА_4 . Після смерті чоловіка ОСОБА_5 позивач звернулася із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса. Крім того відповідач ОСОБА_4 пропустив, передбачений законом строк звернення з заявою про прийняття спадщини.

Представник відповідача Стегура Н.Р. в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні даного позову з підстав, вказаних у відзиві та додатково пояснила наступне.

На момент звернення відповідача ОСОБА_4 до нотаріуса із з аявою про прийняття спадщини в реєстрі заповіту не було.

Оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи суд виходить з того, що згідно з положеннями ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Під способом захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається у ст. 16 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення.

Частиною 5 та 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом витребувано та досліджено завірену копію спадкової справи №885/2008 за померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_5 до кола спадкоємців першої черги за законом належать: дружина ОСОБА_6 , син ОСОБА_7 , син ОСОБА_8 .

Після смерті ОСОБА_5 залишилося нерухоме майно: домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до статті 549 ЦК України визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Під фактичним вступом в управління або володіння спадковим майном розуміються дії спадкоємців, які за своїм характером свідчать про розпорядження і користування спадковим майном, підтримання його в належному стані, тощо.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

На підставі частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статті 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам надано роз`яснення, що будь-яка особа, яка постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається такою, що своєчасно прийняла спадщину.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1316/2227/11 (провадження № 61-12290св18) у статті 1301 ЦК України, як підставу визнання свідоцтва недійсним, прямо вказано лише відсутність права спадкування в особи, на ім`я якої було видане свідоцтво. Це має місце, зокрема, у разі, якщо ця особа була усунена від спадкування; відсутні юридичні факти, що давали б їй підстави набути право на спадкування - утримання, спорідненість, заповіт; у випадку, коли спадкодавець, оголошений у судовому порядку померлим, виявився насправді живим і судове рішення про оголошення його померлим скасоване. Іншими підставами визнання свідоцтва недійсним можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб, включення до свідоцтва майна, яке не належало спадкодавцю на момент відкриття спадщини тощо.

Судом встановлено порушення спадкових прав позивача видачею відповідачу свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки згідно частиною першою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до довідки Бабичівської сільської ради Мукачівського району від 04.11.2019 року на день смерті ОСОБА_4 1922 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 в його будинку за адресою АДРЕСА_1 разом з ним проживали і були зареєстровані ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 дружина; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 син (а.с. 151).

Як вбачається з інформаційної довідки із спадкового реєстру зареєстрований заповіт, посвідчений 23.11.1992 рік номер у спадковому реєстрі: 40259089 (чинний) (а.с. 137) і нотаріусу про цей заповіт було відомо, так як він зазначений у інформаційній довідці до спадкового реєстру.

За таких обставин суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 , прийняв спадщину за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_4 .

В свою чергу позивач, яка є жінкою померлого ОСОБА_5 на день його смерті проживала з ним, що підтверджується довідкою Бабичівської сільської ради Мукачівського району (а.с. 121), також відповідно до довідки Бабичівської сільської ради Мукачівського району від 04.11.2019 року на день смерті ОСОБА_5 , 1971 р.н., який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в будинку за адресою АДРЕСА_1 проживали і були зареєстровані: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_6 дружина; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 син; ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_8 син.

Також у спадковій справі відсутні відомості, що на момент смерті ОСОБА_4 відповідач проживав у спірному будинку.

Відповідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців.

За таких обставин право на прийняття спадщини вище вказаного будинковолодіння після смерті ОСОБА_5 належить його дружині та синам.

З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити.

Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесений судовий збір в розмірі пропорційному до задоволення позовних вимог.

Враховуючи, що відповідач Друга Мукачівська державна нотаріальна контора в особі державного нотаріуса Шпеник Мар`яна Юріївна не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, судові витрати слід стягнути з відповідача ОСОБА_4 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 19, 56 Конституції України, ст. ст. 15, 16, 23, 1220, 1268, 1269, 1270, 1272, 1301 ЦК України, ст. ст. 2, 5, 10, 12, 19, 76, 77, 78, 80, 81, 82, 89, 133, 141, 263-265, 273, 353, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задоволити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серія та номер 1-677, видане ОСОБА_4 , 19 жовтня 2020 року державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори.

Скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 54651053 від 19.10.2020 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 54649744 від 19.10.2020 року, прийняті державним нотаріусом Мукачівської районної державної нотаріальної контори Закарпатської області.

Скасувати запис про державну реєстрацію прав власності ОСОБА_4 на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами загальною площею 47,50 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , сплачений судовий з бір в розмірі 1 073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Відповідач: Друга Мукачівська державна нотаріальна контора, площа Кирила і Мефодія, 30 м. Мукачево, Закарпатська область.

Повний текст рішення виготовлено 17 квітня 2025 року.

Головуючий Володимир МОНИЧ