Справа № 638/4634/24
Провадження № 2/638/955/25
РІШЕННЯ

Іменем України

21 квітня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Тимченка А.М.,

за участю секретаря судового засідання Кондратюк І.В.,

представника позивача- адвоката Острася В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Острася Володимира Юрійовича до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и в:

У березні 2024 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Острася В.Ю. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування якого зазначив, що 11 вересня 2022 року на перехресті автодороги Р-11 «Полтава-Красноград» та автодороги МОЗ «Київ-Харків-Довжанський» 362 км сталося ДТП за участю автомобіля «Mercedes-Benz С 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 , та транспортного засобу «DAF XF 105.460», з напівпричепом. Водія ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні ДТП постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2023 року в справі №638/2645/23, яка набрала законної сили 18 листопада 2023 року. Внаслідок ДТП транспортні засоби позивача, а саме автомобіль DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; напівпричіп SAMRO ST 39WG, реєстраційний номер НОМЕР_3 , отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, а саме:

ринкова (дійсна) вартість автомобіля DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 , без ПДВ, станом на 11 вересня 2022 року, становила: 923730,00 грн, вартість відновлювального ремонту 2314880 грн. 53 коп., ринкова вартість КТЗ у пошкодженому стані, без ПДВ, станом на 11 вересня 2022 року 145527,05 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля значно перевищує його ринкову (дійсну) вартість до ДТП, що у свою чергу свідчить, що КТЗ є фізично знищеним, тому різниця між ринковою (дійсною) вартістю автомобіля без ПДВ, станом на 11 вересня 2022 року (923730 грн. 00 коп.) та ринковою вартістю КТЗ у пошкодженому стані, без ПДВ, станом на 11 вересня 2022 року (145527 грн. 05 коп.) складає 778202 грн. 95 коп.;

ринкова (дійсна) вартість напівпричепу SAMRO ST 39WG, реєстраційний номер НОМЕР_3 , його, без ПДВ, станом на 11 вересня 2022 року, становила: 481733,00 грн. 00 коп., вартість відновлювального ремонту 695417 грн. 93 коп., ринкова вартість КТЗ у пошкодженому стані, без ПДВ, станом на 11 вересня 2022 року - 212187,30 грн. Оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля напівпричепу значно перевищує його ринкову (дійсну) вартість до ДТП, що у свою чергу свідчить, що КТЗ є фізично знищеним, різниця між ринковою (дійсною) вартістю напівпричепу, без ПДВ, станом на 11 вересня 2022 року (481733 грн. 00 коп.) та ринковою вартістю КТЗ у пошкодженому стані, без ПДВ, станом па 11 вересня 2022 року (212187 грн. 51 коп.) складає 269545 грн. 49 коп.

Окрім цього, позивач поніс витрати у розмірі 10000 грн. за отримання експертних послуг за визначення матеріального збитку автомобіля та напівпричепу.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, позивач 10.03.2023 звернувся до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про виплату страхового відшкодування, та 12.12.2023 отримав від МТСБУ страхове відшкодування у розмірі 160000 грн.

Отже, загальний розмір майнової шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача розраховується наступним чином: 1047748 грн. 44 коп. (загальна різниця між ринковою (дійсною) вартістю та ринковою вартістю КТЗ у пошкодженому стані) - 160 000 грн. 00 коп. (страхове відшкодування) + 10 000 грн. 00 коп. (витрати на експертні послуги), та становить 897748 грн. 44 коп.

ОСОБА_1 в особі представника адвоката Острася В.Ю. просив суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, грошові кошти у розмірі 897748,44 грн; покласти на відповідача судові витрати.

Ухвалою суду від 29 березня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення їй цієї ухвали, протягом якого він має право подати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України.

Копію ухвали про відкриття провадження від 29.03.2024 разом з копією позовної заяви та доданих до неї матеріалів представник відповідача отримав 03 липня 2024 року, що підтверджується складеною ним власноручно розпискою на аркуші справи № 144 (том 1). Отже, строк на подання відзиву на позовну заяву закінчився 18 липня 2024 року.

Відповідач у встановлений судом строк відповідач та/або його представник відзиву на позовну заяву не подали, до закінчення встановленого судом строку на подання відзиву на позовну заяву відповідач та його представник з клопотанням про його продовження в порядку ч. 2 ст. 127 ЦПК України не зверталися. Судом за власною ініціативою не приймалося процесуальне рішення про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву. У зв`язку з викладеним суд розглядає справу на підставі наявних доказів відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України.

Ухвалою суду від 15 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті, про що повідомлено сторін.

У судовому засіданні представник позивача Острась В.Ю. позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Відповідач та його представник Жук Є.Г. в судове засідання не з`явилися, про судове засідання повідомлені належним чином відповідно до вимог п. 2 ч. 8 ст. 128, ч. 5 ст. 130 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи від сторони відповідача не надходило.

Відповідно до п. 2, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ч.1 ч.3 ст. 223 ЦПК України у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання.

З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю належним чином повідомленої сторони відповідача.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; напівпричепа SAMRO ST 39WG, реєстраційний номер НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 га свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 .

11 вересня 2022 року о 12 год. 40 хв. на перехресті автодороги Р-11 «Полтава-Красноград» та автодороги М03 «Київ-Харків-Довжанський» 362 км, ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz C 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , не був уважний на перехресті нерівнозначних доріг, перед початком руху не впевнився в безпечності, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1 (дати дорогу), внаслідок чого відбулось зіткнення з транспортним засобом «DAF XF 105.460», державний номерний знак НОМЕР_2 , з напівпричепом, чим порушив вимоги п. 2.3 б), 10.1, 8.4 б), 16.11 Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 2.3 б), 10.1, 8.4 б), 16.11 Правил дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, а саме: порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Вказані обставини встановлені постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 07 листопада 2023 року в справі №638/2645/23, яка набрала законної сили 18 листопада 2023 року, та не підлягають доказуванню відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України.

Цією ж постановою суду від 07 листопада 2023 року провадження у справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

24.03.2023 ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку (номер відправлення в АТ «УКРПОШТА» 968) на адресу зареєстрованого місця проживання ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) повідомлення, в якому зазначив, що 31.03.2023р. о 13 годині 00 хвилин незалежною експертизою буде проведено огляд автомобіля DAF XF 105.460 з номерним знаком НОМЕР_2 , та напівпричепу SAMRO ST 39WG з номерним знаком НОМЕР_3 . Адреса проведення огляду: м. Полтава, Харківське шосе, 15.

31.03.2023 оцінювачем ОСОБА_3 , за участю ОСОБА_1 та за відсутністю ОСОБА_2 проведено огляд транспортних засобів: автомобіля DAF XF 105.460 з номерним знаком НОМЕР_2 , та напівпричепу SAMRO ST 39WG з номерним знаком НОМЕР_3 , на підставі чого складено відповідні Акти огляду від. 31.03.2023.

Відповідно до Звіту №225 від 21.04.2023р. про оцінку майна (визначення вартості матеріального збитку та вартості КТЗ у пошкодженому стані) автомобіля DAF XF 105.460, реєстраційний номер НОМЕР_2 , його ринкова (дійсна) вартість, без ПДВ, станом на 11 вересня 2022 року, становила: 923730,00 грн.; вартість відновлювального ремонту 2314880 грн. 53 коп.: ринкова вартість КТЗ у пошкодженому стані, без ПДВ, станом на 11 вересня 2022 року, становила: 145527,05 грн.

Згідно зі Звітом №226 від 21.04.2023р. про оцінку майна (визначення вартості матеріального збитку та вартості КТЗ у пошкодженому стані) напівпричепу SAMRO ST 39WG, реєстраційний номер НОМЕР_3 , його ринкова (дійсна) вартість, без ПДВ, станом на 11 вересня 2022 року, становила: 481733,00 грн.; вартість відновлювального ремонту 695417 грн. 93 коп.; ринкова вартість КТЗ у пошкодженому стані, без ПДВ, станом на 11 вересня 2022 року, становила: 212187,51 грн.

За проведення незалежної оцінки визначення вартості матеріального збитку та отримання вказаних Звітів ОСОБА_1 поніс виграти у розмірі 10000,00 грн, що підтверджується копією платіжної інструкції №0.0..1 від 03.04.2023 та копією акту при йому-передач і виконаних робіт, укладеного між позивачем та директором ПП «Центр незалежної оцінки та експертизи» ОСОБА_4 .

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Mercedes-Benz C 200», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 не була застрахована згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Моторне (транспортне) страхове бюро України 12 грудня 2023 року виплатило ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 160000 грн. 00 коп., що підтверджується випискою за рахунком НОМЕР_6 за період з 12.12.2023р. по 12.12.2023р.

Відповідно до ч.1 ст.11, п.3 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно з частинами 1-2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частинами 1, 2 статті 1187 ЦК України встановлено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Як установлено судом, з вини відповідача ОСОБА_2 який, керуючи транспортним засобом, порушив Правила дорожнього руху, належний позивачу автомобіль був пошкоджений.

У статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до пп. «а» п. 41.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Велика Палата Верховного Суду в постановах від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18), від 14 грудня 2021 року у справі № 147/66/17 (провадження № 14-95цс20) зробила висновок, що відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування або розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

У справі, що розглядається, встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 не була застрахована згідно з полісом страхування цивільно-правової відповідальності, у зв`язку з чим МТСБУ виплатило позивачу страхове відшкодування у розмірі 160000 грн.

Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.

Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.

Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.

Відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як встановлено судом, вартість відновлювального ремонту автомобіля DAF XF 105.460 та напівпричепу SAMRO ST 39WG, значно перевищує їх ринкову (дійсну) вартість до ДТП, що у свою чергу свідчить, що транспортні засоби є фізично знищеними.

Таким чином, різниця між ринковою (дійсною) вартістю автомобіля DAF XF 105.460, та напівпричепу SAMRO ST 39WG, визначена без ПДВ станом на 11 вересня 2022 року до ДТП (923730 грн. 00 коп. та 481 733 грн. 00 коп. відповідно) та ринковою вартістю КТЗ у пошкодженому стані, без ПДВ, станом на 11 вересня 2022 року (145527 грн. 05 коп. та 778 202 грн. 95 коп.) складає 1 047748,44 грн (778202 грн. 95 коп.+269545 грн. 49 коп.).

Враховуючи здійснену МТСБУ страхову виплату у розмірі 160000,00 грн, розмір майнової шкоди, заподіяної позивачу внаслідок ДТП, складає 887748,44 грн.

Щодо обов`язку ОСОБА_2 відшкодувати завдану майнову шкоду, суд зазначає наступне.

У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 465/674/19 зазначено про те, що тлумачення ст. 1188 ЦК України свідчить, що її застосування можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах: від 07 лютого 2018 року в справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року в справі № 927/623/18, від 04 березня 2020 року у справі № 641/2795/16-ц, від 07 лютого 2018 року у справі № 910/18319/16; від 16 квітня 2019 року у справі № 927/623/18, від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18.

У постанові Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 641/2795/16-ц зазначено, що «не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення Правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами, зокрема, висновком судової експертизи тощо».

Закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні ДТП (постанова Верховного Суду від 29 квітня 2020 року в справі № 686/4557/18).

За таких обставин, ОСОБА_2 зобов`язаний відшкодувати майнову шкоду, заподіяну внаслідок порушення ним ПДР України та скоєння ДТП, незважаючи на ту обставину, що провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо нього закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Окрім того, для відновлення свого порушеного права, з метою визначення розміру величини матеріального збитку, ОСОБА_1 сплачено за проведення незалежної оцінки майна щодо визначення матеріального збитку грошові кошти у розмірі 10000,00 грн.

За таких обставини, відшкодуванню підлягає майнова шкода, заподіяна внаслідок ДТП, у загальному розмірі 897748,44 грн.

Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК України).

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Вимогами ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що позивачем належними, допустимими та достовірними доказами доведено заподіяння йому майнової шкоди, її розмір, протиправність дій відповідача, яка полягала у порушенні ПДР України, що спричинило ДТП, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та неправомірними діями відповідача, наявність вини відповідача у заподіянні шкоди. При цьому, відповідачем, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України не спростовано належними та допустимими доказами зазначені обставини, не спростовано розмір шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, не надано доказів повного або часткового відшкодування шкоди в позасудовому порядку.

Судом враховано, що під час розгляду справи ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_5 заперечував щодо позовних вимог ОСОБА_1 , оскільки вважав, що ДТП сталася та шкода заподіяна з вини обох водіїв, у зв`язку з чим 11 листопада 2024 року заявив відповідні клопотання про призначення товарознавчої, транспортно-трасологічної та автотехнічної експертиз.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 189 ЦПК України завданням підготовчого судового засідання є, зокрема, вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

У підготовчому засіданні суд вирішує питання про призначення експертизи, виклик у судове засідання експертів, свідків, залучення перекладача, спеціаліста (п. 8 ч. 2 ст. 197 ЦПК України).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.

При цьому, цивільне судочинство базується на засадах змагальності та диспозитивності, зміст яких полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Системний аналіз цитованих норм свідчить про те, що у змагальному процесі судова експертиза, враховуючи відсутність у справі обставин, передбачених ст. 105 ЦПК України, може бути призначена виключно за клопотанням сторони, поданим і розглянутим під час підготовчого судового засідання.

Як зазначалось вище, загальне позовне провадження у справі відкрито ухвалою суду від 29 березня 2024 року. Під час підготовчого судового засідання, яке тривало з 29.03.2024 до 15.10.2024, тобто близько пів року, сторона відповідача, яка була обізнана про розгляд справи судом, що підтверджується матеріалами справи та низкою клопотань представника відповідача, клопотання про призначення судових експертиз не заявляла. Клопотання про призначення експертиз подано представником відповідача лише 11 листопада 2024 року, тобто майже через місяць після закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду згідно з ухвалою суду від 15.10.2024.

При цьому, представником відповідача, який пропустив строк на подачу клопотання про призначення судових експертиз, всупереч вимогам ч. 1, 4 ст. 127 ЦПК України не було подано клопотання про поновлення пропущеного строку на вчинення процесуальної дії подачу клопотання про призначення експертизи.

Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи викладене, ухвалою суду від 21.04.2025, постановленою без окремого процесуального документа, клопотання ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_5 про призначення судових експертиз залишено без розгляду на підставі ч. 2 ст. 126 ЦПК України.

Таким чином, стороною відповідача, всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, не спростовано презумпцію вини відповідача у заподіянні шкоди, не спростовано належними та допустимими доказами розміру завданої внаслідок ДТП з вини відповідача шкоди, у зв`язку з чим відповідач несе ризик настання для нього негативних наслідків, пов`язаних з недоведеністю належними та допустимими доказами обставин, на які він посилався як на підставу своїх заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, п. 8 ч.2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів євідшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі, у зв`язку з чим стягує з ОСОБА_2 на користь позивача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, грошові кошти у розмірі 897748,44 грн.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 8977,48 грн.

Керуючись ст. 2, 4, 10, 12-13, 76-81, 131, 141, 223, 258-259, 263-265, 280, 354 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Острася Володимира Юрійовича до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, грошові кошти у розмірі 897748,44 грн (вісімсот дев`яносто сім тисяч сімсот сорок вісім гривень 44 копійки).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 8977,48 грн (вісім тисяч дев`ятсот сімдесят сім гривень 48 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , адреса: АДРЕСА_3 .

Повне рішення суду складено 22 квітня 2025 року.

Суддя А.М.Тимченко