Справа № 161/6432/25
Провадження № 2-о/161/310/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2025 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Присяжнюк Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Стецюка Р.В.,

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_3 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В:

07 квітня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_3 . Заявниця зазначає, що підставою для звернення до суду є систематичне вчинення домашнього насильства її чоловіком ОСОБА_3 , який проживає разом із нею та трьома неповнолітніми дітьми за однією адресою. Заявниця неодноразово намагалася захистити себе та інших членів родини, однак, попри неодноразові звернення до правоохоронних органів, вжитих заходів виявилось недостатньо. З січня 2025 року ситуація значно погіршилася ОСОБА_3 почав частіше зловживати алкогольними напоями, веде аморальний спосіб життя, а у стані алкогольного сп`яніння проявляє безпідставну агресію, що супроводжується психологічним насильством стосовно заявниці. Крім того, його дії становлять пряму загрозу для життя та здоров`я як самої заявниці, так і її дітей. У зв`язку з цим заявниця неодноразово викликала працівників поліції. За результатами одного з таких викликів щодо неї та дітей ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та ОСОБА_6 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) було винесено терміновий заборонний припис строком на 10 днів. Незважаючи на дії правоохоронців, під час дії припису ОСОБА_3 неодноразово порушував встановлені заборони, що змусило заявницю повторно звертатися до поліції. Домашнє насильство з боку ОСОБА_3 має постійний характер, і заявниця висловлює серйозне занепокоєння щодо безпеки власного життя та життя її дітей.

Ухвалою суду від 07 квітня 2025 року заяву прийнято до провадження та призначено її розгляд у судовому засіданні.

У судовому засіданні заявниця подала заяву з уточненими вимогами, які підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити заяву з урахуванням внесених уточнень.

Представник заявника в судовому засіданні просила винести обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , оскільки він не припиняє чинити домашнє насильство стосовно ОСОБА_1 .

Заінтересована особа, ОСОБА_3 , в судовому засіданні вимоги заяви визнав частково, водночас просив суд встановити менший строк дії обмежувального припису.

Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд встановив таке.

Судом встановлено, що між заявницею та ОСОБА_3 укладено шлюб, у якому народилося троє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . (а.с. 13, 14, 15, 16)

Як вбачається з матеріалів справи, до ОСОБА_3 неодноразово застосовувалися термінові заборонні приписи щодо заявниці та їхніх спільних дітей (а.с. 39).

Заявниця зазначає, що її психологічне та фізичне здоров`я, а також здоров`я їхніх спільних дітей перебуває під постійною загрозою, оскільки заінтересована особа систематично вчиняє домашнє насильство щодо неї та дітей, яке проявляється у формі психологічного тиску, а також фізичного насильства.

Надаючи правову оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм законодавства.

Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини у вказаній сфері, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Згідно з пунктами 3, 4, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників.

Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Згідно з частиною третьою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).

Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків.

Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження одного із батьків у реалізації своїх прав відносно дітей у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви іншого з батьків.

Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.

Статтею 350-6 ЦПК України передбачено, що, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство, передбачених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» на строк від одного до шести місяців.

Беручи до уваги викладені обставини, а також пояснення сторін, встановлено факти регулярного вчинення з боку ОСОБА_3 по відношенню до заявниці фізичного та психологічного насилля, та вбачається високий рівень вірогідності його продовження чи повторного вчинення, в тому числі й з тяжкими наслідками, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому суд приходить до висновку про застосування щодо ОСОБА_3 заходів тимчасового обмеження прав на строк 2 місяці.

Суд вважає, що такі заходи матимуть превентивний характер з метою недопущення більш негативних явищ щодо ОСОБА_1 , які існують у її взаємовідносинах із ОСОБА_3 .

Суд враховує, що вжиті заявницею розумні та законні заходи для її захисту, та покарання винного, в тому числі в рамках адміністративних справ, не дали наразі очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту прав заявниці.

Суд вважає за необхідне вказати, що тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису в порядку, визначеному Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.02.2021 у справі №766/13927/20-ц.

Відповідно до ч. 3ст. 350-5 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.350-1-350-8, 258, 263, 354-355 ЦПК України, Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суд,

УХВАЛИВ:

Видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на строк 2 (два) місяці, яким визначити такі тимчасові обмеження його прав відносно ОСОБА_1 , а саме:

- заборонити перебування в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою ОСОБА_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- заборонити наближатися на відстань ближче 300 метрів до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою ОСОБА_1 ;

- заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_1 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 16 квітня 2025 року

Заявник: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1

Заінтересована особа: ОСОБА_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ,

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Людмила ПРИСЯЖНЮК