УХВАЛА

17 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 738/2236/24

провадження № 61-4383 ск25

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Білоконь О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянув касаційні скарги ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 14 березня 2025 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 669 270,00 дол. США. В рахунок погашення боргу в сумі 669 270,00 дол. США звернути стягнення на спадкове майно в межах його вартості, прийняте спадкоємцем ОСОБА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , а саме: 3-х кімнатну квартиру, розташовану по АДРЕСА_1 ; садибу, розташовану по АДРЕСА_2 ; садибу, розташовану по АДРЕСА_3 ; садибу, розташовану по АДРЕСА_2 ; недобудований будинок, розташований по АДРЕСА_4 ; 1-кімнатну квартиру АДРЕСА_5 , 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_6 , 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_7 ; присадибну земельну ділянку площею 0,4 га, розташовану у АДРЕСА_2 ; 3-х кімнатну квартиру, розташовану у м. Славутич Київської обл.; інше рухоме та нерухоме майно, що належало на день смерті ОСОБА_3 , шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні риночні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також грошові вклади в АТ КБ «ПриватБанк», «Ощадбанк», «ПУМБ» та в інших банківських установах.

23 грудня 2024 року ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення цього позову шляхом накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, що належали на день смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , включаючи: 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_8 ; садибу по АДРЕСА_2 ; садибу по АДРЕСА_3 ; 1-кімнатну квартиру АДРЕСА_5 , 2-кімнатну квартиру АДРЕСА_9 ; 12/25 частин кафе-бару по АДРЕСА_10 ; грошові вклади в АТ КБ «ПриватБанк», «Ощадбанк», «ПУМБ» та інших банківських і фінансових установах на території України та за кордоном; та інше спадкове майно шляхом заборони його відчуження, розпорядження, дарування, отримання грошей, що належали на день смерті спадкодавцю ОСОБА_3 в усіх банківських та фінансових установах, фізичним особам як в Україні, так і за кордоном.

Заява мотивована тим, що в порядку статті 1281 ЦК України вона скерувала до нотаріуса претензію-вимогу до спадкоємця померлого ОСОБА_3 - відповідача ОСОБА_1 про повернення боргу в досудовому порядку, яку ним проігноровано. Ураховуючи значну суму боргу за розпискою, яка, на думку заявниці, є співмірною вартості належного боржнику на день смерті майна, а також те, що відповідач ніде не працює та не має постійного доходу, а його дії свідчать про ухилення від виконання зобов`язання за борговою розпискою та можливість відчуження спадкового майна, що може ускладнити виконання рішення суду, вважала необхідним забезпечити позов шляхом накладення арешту на все спадкове майно.

Указувала, що у зв`язку з перебуванням в місцях позбавлення волі на час звернення з цією заявою, вона не має реальної можливості надати відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо належності майна спадкодавцю та його вартості, тому у заяві про забезпечення позову навела перелік лише відомого їй майна, яке належало на день смерті ОСОБА_3 .

Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2024 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовлено.

Постановою Чернігівського апеляційного суду від 14 березня 2025 року ухвалу Менського районного суду Чернігівської області від 25 грудня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики шляхом накладення арешту на нерухоме майно, належне померлому ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 :

- житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_11 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 17377878);

- житловий будинок, розташований за адресою : АДРЕСА_12 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 30);

- грошові кошти в сумі 9 675,10 грн з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у ТВБВ № 10024/0222 філії - Чернігівське обласне управління АТ «Ощадбанк»;

- грошові кошти в сумі 418 512,79 грн з відповідними відсотками, що знаходяться на депозитному рахунку НОМЕР_2 , відкритому на ім`я померлого ОСОБА_3 в АТ «ПУМБ»;

- грошові кошти в сумі 2 771,60 грн з відповідними відсотками, що знаходяться на поточному рахунку НОМЕР_3 , відкритому на ім`я померлого ОСОБА_3 в АТ «ПУМБ»;

- грошові кошти в сумі 2 117,41 грн з відповідними відсотками, що знаходяться на рахунку обліку відсотків НОМЕР_4 , відкритому на ім`я померлого ОСОБА_3 в АТ «ПУМБ»;

- грошові кошти в сумі 7 540,81 дол. США з відповідними відсотками, що знаходяться на депозитному рахунку НОМЕР_5 згідно з умовами договору банківського вкладу № TDRM000970890 від 25 січня 2023 року (сума вкладу з відповідними відсотками за вказаним договором після закінчення строку його дії буде перераховано на рахунок НОМЕР_6 , відкритий на ім`я померлого ОСОБА_3 в АТ «СЕНС БАНК»);

- грошові кошти в сумі 2 742,05 євро з відповідними відсотками, що знаходяться на депозитному рахунку НОМЕР_7 згідно з умовами договору банківського вкладу № ТDRМ000898095 від 24 жовтня 2022 року (сума вкладу з відповідними відсотками за вказаним договором після закінчення строку його дії буде перерахована на рахунок НОМЕР_8 , відкритий на ім`я померлого ОСОБА_3 в АТ «СЕНС БАНК»).

У задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

31 березня та 04 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду через засоби поштового зв`язку касаційні скарги на постанову суду апеляційної інстанції (надійшли до суду 07 квітня 2025 року), у яких просив скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Касаційні скарги мотивовані тим, що заявником не надано доказів на підтвердження наявності реальної загрози невиконання або ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів дійшла висновку про їх необгрунтованість, з огляду на таке.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення. Вказане правило застосовується судом касаційної інстанції і при оскарженні постанови суду апеляційної інстанції, яка прийнята за результатами апеляційного перегляду ухвали суду першої інстанції.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (пункт 1 частини першої, частина третя статті 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При оцінці зазначеної співмірності, слід ураховувати безпосередній зв`язок заяви про забезпечення позову з предметом позову, співвідношення заявленій вимозі, необхідність вжиття забезпечувальних заходів їхній меті.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

З касаційної скарги, даних Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що між ОСОБА_2 та спадкоємцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідачем ОСОБА_1 виник спір щодо стягнення заборгованості за розпискою від 01 серпня 2005 року у розмірі 669 270,00 дол. США. Врахунок погашення цього боргу заявник просила звернути стягнення на спадкове майно в межах його вартості.

10 травня 2024 року приватним нотаріусом Ніколаєнком С .В. видані свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_1 .

Спадщина, на яку видані свідоцтва, складається з автомобіля марки ГАЗ 31029, 1994 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_9 та грошових коштів в національній та іноземній валюті, які знаходяться на рахунках в ЧОУ АТ «Ощадбанк», АТ КБ «ПриватБанк», АТ «ПУМБ» та АТ «СЕНС БАНК», відкритих на ім`я померлого ОСОБА_3 .

З переліку нерухомого майна, яке за твердженням ОСОБА_2 належало померлому ОСОБА_3 на день його смерті та на яке заявниця просила накласти арешт, письмовими доказами підтверджено належність спадкодавцю на праві власності лише житлового будинку АДРЕСА_11 та житлового будинку АДРЕСА_12 .

Апеляційний суд встановивши, що між сторонами дійсно виник спір щодо стягнення боргу шляхом звернення стягнення на спадкове майно, зокрема житлового будинкуАДРЕСА_11 та житлового будинку АДРЕСА_12 , яке належало на праві власності померлому ОСОБА_3 і у відповідних державних реєстрах заборон відчуження щодо цього майна не зареєстровано та існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, дійшов вірного висновку про необхідність забезпечення виконання ймовірного судового рішення шляхом накладення арешту на належне померлому ОСОБА_3 вказане вище нерухоме майно та грошові кошти в національній та іноземній валюті, які знаходяться на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 . Такий ризик є виправданим та відповідає меті забезпечення позову.

Відчуження зазначеного нерухомого майна ОСОБА_1 до вирішення цієї справи по суті може унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких вона звернулась до суду, призвести до неефективності обраного позивачем способу захисту прав або інтересів, та бути підставою для повторного звернення позивача до суду.

Колегія суддів звертає увагу на те, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення.

Аргументи касаційних скарг не дають підстав для висновку, що оскаржене судове рішення постановлено без додержанням норм процесуального права та зводяться до незгоди з висновками суду апеляційної інстанції і тлумачення на свій розсуд норм процесуального права.

Інші доводи, наведені в обґрунтування касаційних скарг, не можуть бути підставами для скасування судового рішення суду апеляційної інстанції, оскільки ґрунтуються на незгоді з фактичними обставинами, встановленими судом апеляційної інстанцій, зводяться до переоцінки доказів, що у силу вимог статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Зі змісту касаційних скарг, оскаржуваного судового рішення та доданих до касаційних скарг матеріалів убачається, що касаційні скарги, подані на постанову апеляційного суду, якою вирішено лише процесуальне питання, є необґрунтованими. Правильне застосовування норм статей 149-150 ЦПК України є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені в них доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судового рішення.

Керуючись частинами четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами ОСОБА_1 на постанову Чернігівського апеляційного суду від 14 березня 2025 року за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору позики.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. В. Білоконь

О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара