Провадження 2/127/5949/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Борисюк І.Е.,

за участю: секретаря судового засідання Остапенко І.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

адвоката позивача - Зубаня О.О.,

відповідачки ОСОБА_2 ,

адвоката відповідачки - ОСОБА_6.,

третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , про зменшення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області звернувся адвокат Зубань Олександр Олександрович, діючи в інтересах ОСОБА_1 , з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Позов мотивований тим, що позивач з відповідачкою мають повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2023 у справі № 127/33210/23 присуджено стягнення з позивача на користь відповідачки аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000, 00 гривень до закінчення навчання, але не довше, як до досягнення дитиною 23 річного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . У позивача з моменту винесення судового рішення про стягнення аліментів погіршився стан здоров`я, в липні 2024 року у позивача було діагностовано важку хворобу - цироз печінки змішаної етіології, клас «А». З липня місяця 2024 року по даний час позивач бореться з даною хворобою та вимушений нести великі витрати на лікування. Крім того, у позивача загострились інші супутні захворювання - хронічний атрофічний ерозивний гастрит, ГЕРХ з езофагеальним синдромом, хронічний холицестит, портальна гіпертензія 1-го ступеня, тощо. Згідно індивідуальної програми інваліда, позивач потребує: відновної терапії, санаторно-курортного лікування, медичного спостереження; у позивача наявні обмеження по праці, а саме протипоказані фізичні навантаження. У зв`язку з хворобою позивач 29.07.2024 був вимушений припинити підприємницьку діяльність, а його єдиним джерелом доходу є пенсія по інвалідності, яка становить 2 361, 00 гривень. Тому присуджений розмір аліментів є для позивача непідйомним. Крім того, матеріальний стан сина наразі покращився, він отримує стипендію.

Вищевикладене й стало підставою для звернення позивача до суду із вимогою про зменшення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, встановленого рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2023 у справі № 127/33210/23, з 6 000, 00 гривень на 1 500, 00 гривень на місяць з дати набрання рішенням законної сили і до закінчення навчання, але не довше, як до досягнення дитиною 23 річного віку.

Ухвалою суду від 10.12.2024 було відкрито провадження у даній цивільній справі, розгляд якої вирішено провести в порядку загального позовного провадження; залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 ; запропоновано відповідачці надати суду відзив на позовну заяву та третій особі письмові пояснення на позов та/або відзив та докази у строк, встановлений судом; роз`яснено наслідки ненадання відзиву та письмових пояснень у встановлений судом строк без поважних причин, а також витребувано докази по справі.

09.01.2025, у строк встановлений ухвалою суду від 10.12.2024, на адресу суду від адвоката відповідачки надійшов відзив на позовну заяву. Зі змісту відзиву вбачається, що відповідачка у повному обсязі заперечує щодо задоволення позову, оскільки обставини викладені позивачем у позові не підтверджують погіршення його стану здоров`я з липня місяця 2024 року, а встановлений позивачу діагноз не свідчить про погіршення стану здоров`я до ступеня, що унеможливлює виконання обов`язку зі сплати аліментів визначених судовим рішенням. Крім того, програма реабілітації інваліда, на яку посилається позивач, було складена у 2015 році та дотепер не оновлювалась, а дані обставини існували на час ухвалення рішення про стягнення аліментів, де відповідач не заперечував щодо їх розміру. Також адвокат відповідачки зазначив, що позивачем не доведено твердження про призначення йому дороговартісних медичних препаратів для лікування, а збільшення витрат позивача не може бути підставою для зменшення розміру аліментів. На дуку адвоката відповідачки, позивачем в цілому не доведено скрутне матеріальне становище.

Від позивача відповідь на відзив та від третьої особи письмові пояснення на адресу суду не надходили.

10.02.2025 судом було прийнято до розгляду докази подані адвокатом відповідачки разом із клопотаннями від 23.12.2024 (одержано судом 31.12.2024) і від 10.02.2025 та адвокатом позивача разом із клопотанням від 06.02.2025, про що постановлено відповідні ухвали без оформлення окремого документа, які занесені до протоколу засідання.

Ухвалою суду від 10.02.2025 було витребувано докази по справі.

10.03.2025 судом було прийнято до розгляду докази подані адвокатом позивача разом із клопотанням від 03.03.2025 (одержано судом 06.03.2025), про що постановлено відповідну ухвалу без оформлення окремого документа, яку занесену до протоколу засідання.

Ухвалою суду від 11.03.2025 було закрито підготовче провадження у даній справі та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті.

28.02.2025 і 28.03.2025 на виконання вимог ухвали суду від 10.02.2025 від ТОВ «Владімір Сервіс» надійшла витребувана інформація.

У судовому засіданні позивач та його адвокат позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві.

Відповідачка та її адвокат щодо задоволення позовних вимог заперечували з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Водночас адвокат відповідачки в засіданні повідомив про визнання позовних вимог в частині, а саме в частині зменшення аліментів до 5 000, 00 гривень на місяць.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_3 , заперечував щодо задоволення позовних вимог.

При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 20.10.2003, батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 2865. (а.с. 12)

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2023 у справі № 127/33210/23, яке згідно відомостей з ЄДРСР, які перебувають у публічному доступі, набрало законної сили 02.01.2024, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається у Вінницькому національному технічному університеті, у твердій грошовій сумі в розмірі 6 000, 00 гривень, щомісячно, починаючи з 25.10.2023 і до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 . (а.с. 13-14)

З довідки № 324, виданої 23.10.2023 Вінницьким національним технічним університетом, вбачається, що ОСОБА_3 є студентом Факультету інформаційних технологій та комп`ютерної інженерії, денної держбюджетної форми навчання, даного навчального закладу. Термін навчання на бакалавраті з 01.01.2021 по 30.06.2025. (а.с. 15)

З відповіді РСЦ ГСЦ МВС у Вінницькій, Черкаській та Кіровоградській області № 31/31/0541/898-аз-790-2024 від 26.12.2024 на адвокатський запит від 19.12.2024 вбачається, що за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований транспортний засіб «Volkswagen Passat», 2004 року випуску, дата реєстрації 09.02.2023. (а.с. 64)

Судом звернуто увагу, що у вищевказаній відповіді власником транспортного засобу зазначено позивача, водночас дата народження та РНОКПП стосуються ОСОБА_3 . В судовому засіданні сторона відповідача та третя особа визнали факт реєстрації вищевказаного ТЗ саме за ОСОБА_3 . При цьому суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності визнаної учасниками справи обставини або добровільності її визнання.

З відповіді Вінницького національного технічного університету № 01-02-11/307 від 11.12.2024 та довідки про доходи ОСОБА_3 № 180 від 10.12.2024, наданих на адвокатський запит від 04.12.2024, вбачається, що останній, зокрема, отримував стипендію за період з лютого місяця до листопада місяця 2024 року в розмірі 2 000, 00 гривень щомісячно. (а.с. 43, 65-66) Судом прийнято до уваги, що дана інформація надана саме по грудень місяць 2024 року, зважаючи на наявну станом на її надання.

З наданих відповідачкою до відзиву платіжних інструкцій за період з березня місяця по грудень місяць 2024 року вбачається сплата на рахунок відповідачки аліментів в сумі 6 030, 15 гривень щомісячно. (а.с. 86-90зв.) Судом звернуто увагу, що вказані платіжні інструкції не містять відомостей щодо платника. Водночас, відповідачка визнає сплату цих коштів саме позивачем в рахунок аліментів, як то вбачається із відзиву.

З довідки № 000-000001 від 07.01.2025, виданої ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_2 , працює у ОСОБА_4 з 01.02.2022 на посаді «кухар». Дохід за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 склав 96 000, 00 гривень (без утримань податків). (а.с. 102)

З виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2185 від 22.07.2024 вбачається, що позивачу встановлено діагноз: основний - «цироз печінки змішаної етіології, клас «А», за Чайльд-П`ю в ст. компенсації»; ускладнення - «портальна гіпертензія І ст. Гепатоцелюларна недостатність І ст.». Крім того, позивачу встановлені інші супутні діагнози. (а.с. 16-18, 25)

Внаслідок хвороби позивачем здійснено ряд відповідних медичних обстежень і консультацій. (а.с. 19, 26-42, 113)

На підтвердження понесення позивачем витрат на лікування захворювання «цироз печінки» надано платіжні документи. (а.с. 141-154)

Відповідно до пенсійного посвідчення № НОМЕР_3 , виданого 02.06.2015, та довідки до акта МСЕК серії ААА № 035405 від 22.01.2015, ОСОБА_1 є інвалідом 3 групи з дитинства. Інвалідність встановлена довічно (а.с. 20-21)

З виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що ОСОБА_1 припинив підприємницьку діяльність з 29.07.2024. (а.с. 24)

З договорів дарування від 30.11.2012 та від 28.12.2016 вбачається, що ОСОБА_1 безоплатно передано у власність (подаровано) гаражі № НОМЕР_4 та № НОМЕР_5 , розташовані в гаражно-будівельному кооперативі «Східний». (а.с. 95-97)

З довідки № 1501-01, виданої Гаражно-будівельним кооперативом «Східний» 15.01.2025, вбачається, що ОСОБА_1 має у власності гараж № НОМЕР_4 та гараж № НОМЕР_5 , за які сплачує членські внески. (а.с. 119)

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 29.11.2023 у справі № 127/33008/23, яке згідно відомостей з ЄДРСР, які перебувають у публічному доступі, набрало законної сили 05.01.2024, за ОСОБА_2 та ОСОБА_5 визнано право власності на депозитний вклад по частці, а саме на грошові кошти в сумі по 414 429, 09 гривень за кожним. (а.с. 100-101)

З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 05.02.2025 вбачається, що за 3-й квартал 2024 року інформація щодо джерел/сум нарахованого (виплаченого) доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору ОСОБА_1 в Державному реєстрі відсутня. (а.с. 112)

З довідок № 229207/7928 і № 774723/118, виданих 20.11.2024 і 09.01.2025, відповідно, ГУ ПФУ у Вінницькій області, вбачається, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Управлінні ПФУ у м. Вінниці у Вінницькій області і отримує пенсію по інвалідності. Сума пенсії за період з 01.01.2024 по 31.12.2024 складає 27 796, 00 гривень. (а.с. 9, 114)

За інформацією ТОВ «Владімір Сервіс», наданою на виконання судового рішення, у користуванні ОСОБА_1 торгівельні місця № НОМЕР_6 і № НОМЕР_7, що розміщені на торгівельному майданчику «Владімір Сервіс» знаходились з 30.09.2023; з 01.10.2023 дія договорів оренди щодо вказаних торгівельних місць була припинена за заявою ОСОБА_1 ; орендна плата за користування торгівельним місцем проводилась вчасно і на момент розірвання договору була повністю сплачена; середньомісячний розмір орендної плати становив 1 847, 00 гривень; наразі у користуванні ОСОБА_1 торгівельні місця № НОМЕР_6 і № НОМЕР_7 , що розміщені на торгівельному майданчику «Владімір Сервіс», не перебувають. (а.с. 137, 170)

Позивач звернувся до суду в порядку ст. 192 СК України, зазначивши обставини, які на його думку, є підставою для зміни розміру аліментів встановленого судовим рішенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно ч. 1 - ч. 3 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву.

Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили.

Суд вважає, що кожна із сторін по даній справі була належним чином поінформована про право надати суду будь-які докази для встановлення наявності або відсутності обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, а також прокоментувати їх. Крім того, сторони по справі не були позбавлені можливості повідомити суду й інші обставини, що мають значення для справи.

Також, судом в ухвалі від 10.12.2024 було роз`яснено сторонам по справі наслідки ненадання суду доказів по справі, дії в разі неможливості надання доказів, а також право і порядок звернення до суду із заявами та клопотаннями.

Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Згідно із ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 2, п. 4, п. 6 - п. 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Згідно із ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ході розгляду справи судом встановлено, що позивач із відповідачкою мають повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання, на утримання якого за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2023 по справі № 127/33210/23 з позивача на користь відповідачки з 25.10.2023 і до закінчення навчання ОСОБА_3 , але не більше ніж до досягнення ним 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягуються щомісячно аліменти у розмірі 6 000, 00 гривень.

Згідно із ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, як на підставу свого звернення послався на зміну його матеріального стану і погіршення здоров`я.

Аналіз вищевказаної норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального стану, так і погіршення здоров`я, як самостійна підстава для зменшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни матеріального стану, і погіршення здоров`я. Однак, і погіршення здоров`я є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану, підставою для зміни розміру аліментів.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14.12.2022 у справі № 727/1599/22, від 10.10.2023 у справі № 682/2454/22.

Судом прийнято до уваги, що визначаючи розмір аліментів під час ухвалення 30.11.2023 рішення про їх стягнення, судом було враховано, зокрема, що батько дитини позовні вимоги визнав та не надав суду доказів неможливості надання матеріальної допомоги на утримання сина, як те вбачається із мотивувальної частини цього рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, наразі позивач не працює (підприємницька діяльність припинена 29.07.2024, тобто після ухвалення рішення про стягнення аліментів), є інвалідом та отримує лише пенсію по інвалідності. (а.с. 20, 21, 24, 112, 114)

Крім того судом встановлено, що з часу ухвалення вищевказаного судового рішення про стягнення аліментів у позивача погіршилось здоров`я. Позивачу встановлено основний діагноз «цироз печінки змішаної етіології, клас «А», за Чайльд-П`ю в ст. компенсації» з ускладненням у вигляді «портальної гіпертензії І ст. Гепатоцелюларної недостатності І ст.», що підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 2185 від 22.07.2024, консультативними висновками від 05.07.2024 і від 25.11.2024. (а.с. 16-17, 25, 35)

Також судом встановлено, що позивач має ряд супутніх захворювань, що підтверджується наявними у справі відповідними медичними документами.

Судом прийнято до уваги, що позивач з дитинства є інвалідом 3 групи внаслідок діагнозу «акушерський параліч Ерба з помірним парезом правої руки», як те вбачається з довідки до акта огляду МСЕК від 22.01.2015 та індивідуальної програми реабілітації інваліда № 50104 від 22.01.2015. (а.с. 21-23) Зокрема, дана обставина визнана позивачем у судовому засіданні. Відповідно, інвалідність позивача мала місце на час ухвалення судом рішення про стягнення аліментів.

Твердження сторони відповідача про те, що діагноз «цироз печінки змішаної етіології, клас «А», за Чайльд-П`ю в ст. компенсації» не виявляється раптовим і є наслідком тривалого негативного впливу на відповідний орган факторів різного походження, не спростовує факт наявності цієї хвороби у позивача. Як вбачається з наявних у справі належних доказів, дана хвороба була виявлена у позивача в 2024 році, тобто після ухвалення судом рішення про стягнення аліментів. Стороною відповідача та третьою особою дана обставина не спростована.

Так, судом встановлено, що єдиним джерелом доходу позивача наразі є пенсія по інвалідності. Стороною відповідача та третьою особою дана обставина також не спростована.

Як вбачається із наявних у справі медичних документів, позивач потребує консультацій, подальшого лікування, відповідних обстежень і постійного прийому ряду медичних препаратів.

Суд прийшов до висновку про наявність обставин, які вказують як на зміну матеріального стану позивача, так і на погіршення його здоров`я з часу ухвалення Вінницьким міським судом Вінницької області рішення від 30.11.2023 по справі № 127/33210/23 про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина.

Суд погоджується із тим, що вищевказані обставини впливають на змогу позивача сплачувати аліменти у визначеному вищевказаним судовим рішенням розмірі.

Таким чином суд прийшов до переконання в наявності підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2023 по справі № 127/33210/23 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання.

Визначаючись із розміром аліментів та матеріальними можливостями позивача, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно із ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Судом встановлено, що платник аліментів є непрацездатною людиною; у нього відсутні на утриманні інші діти, непрацездатні дружина, батьки, дочка, син.

Судом прийнята до уваги потреба позивача у лікуванні наявних у нього захворювань, на що він звісно вимушений нести витрати. З матеріалів справи не вбачається постійний розмір таких витрат, однак безумовно такі витрати наявні. При цьому судом прийнято до уваги, що іншого доходу наразі, крім пенсії по інвалідності, позивач не отримує. Водночас судом також прийнято до уваги, що на матеріальний стан позивача можуть вказувати не лише його офіційні доходи, але й його спосіб життя, яким майном він володіє і користується тощо, адже все це разом демонструє його фінансову спроможність.

Так, судом прийнято до уваги наявність на праві власності у позивача двох гаражів, грошових коштів, що залишились після поділу майна подружжя (рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.11.2023 у справі № 127/33008/23).

Належних доказів того, що у позивача наявне на праві власності, володіння та/або користування інше майно та майнові права, виключні права на результати інтелектуальної діяльності та корпоративні права, матеріали справи не містять.

Надані стороною відповідача фотознімки на підтвердження продовження здійснення позивачем підприємницької діяльності після її офіційного припинення, суд вважає недостовірними й недостатніми доказами в розумінні положень ст.ст. 79, 80 ЦПК України, зважаючи на заперечення сторони позивача і інформацію, одержану судом від ТОВ «Владімір Сервіс» на виконання судового рішення. (а.с. 93-94зв., 137, 170)

Стороною відповідача не надано доказів здійснення витрат позивачем, у тому числі, на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Приймаючи до уваги ч. 2 ст. 200 СК України, при визначенні розміру аліментів, судом прийнято до уваги можливість й матері надавати утримання своєму повнолітньому сину.

Судом встановлено, що відповідачка працевлаштована, отримує стабільний дохід та має у власності грошові кошти, що залишились після поділу майна подружжя (рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 29.11.2023 у справі № 127/33008/23). (а.с. 100-102)

Також при визначені розміру аліментів судом враховано матеріальне становище повнолітньої особи, яка навчаючись на денній формі навчання, самостійного доходу (заробітку), окрім стипендії, немає. (а.с. 66)

Стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

При цьому судом прийнято до уваги, що прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений Законом України «Про Державний бюджет на 2025 рік» з 01.01.2025 становить 3 028, 00 гривень.

Прожитковий мінімум - це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, мінімального набору непродовольчих товарів і мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Тобто обсяг прожиткового мінімуму містить два елементи - фізіологічний та соціальний. Фізіологічний мінімум - це вартісне вираження матеріальних цінностей, конче необхідних для існування людини та соціальну частину - певний набір духовних цінностей мінімально прийнятого рівня життя.

Закон України «Про прожитковий мінімум» відповідно до ст. 46 Конституції України дає визначення прожитковому мінімуму, закладає правову основу для його встановлення, затвердження та врахування при реалізації державою конституційної гарантії громадян на достатній життєвий рівень.

Отже, законодавець визначив вартісну величину, яка є мінімально достатньою для працездатної особи.

Відповідно до ст. 53 Конституції України кожен має право на освіту. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (ч. 3 ст. 3 Закону України «Про освіту»).

Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (ст. 198 СК України).

Враховуючи вищевикладене, достатніх підстав для зменшення розміру аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання до 1 500, 00 гривень, судом не встановлено.

Отже, суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові пояснення викладені в заявах по суті справи та оцінивши, відповідно до ст. 89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи наведене, прийшов до переконання в тому, що позов підлягає частковому задоволенню.

Суд дійшов до переконання в наявності підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2023 по справі № 127/33210/23 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , який продовжує навчання, зменшивши їх розмір з 6 000, 00 гривень на 2 000, 00 гривень, щомісячно, до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд зауважує, що положеннями ст. 199 СК України чітко визначено, що аліменти на повнолітню особу, яка потребує матеріальної допомоги, стягуються виключно у зв`язку із навчанням, право на які припиняється у разі припинення навчання. Якщо навчання припиняється після досягнення особою двадцяти трьох років, то право на аліменти припиняється із досягненням цією особою двадцяти трьох років.

У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити, враховуючи їх необґрунтованість та недоведеність належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України, які б були достатніми, в розумінні ст. 80 ЦПК України, для задоволення позову в повному обсязі.

У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, на що звернув увагу в п. 23 Постанови Пленуму № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України від 15.05.2006.

Таким чином, визначений даним судовим рішення розмір аліментів підлягає стягненню з позивача на користь відповідачки з часу набрання даним рішенням законної сили.

Суд звертає уваги сторін по справі, що ухвалення даного судового рішення не позбавляє платника або одержувача аліментів права звернутися до суду в разі зміни згодом матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, на підставі ч. 1 ст. 192 СК України.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд прийшов до наступного висновку.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем при звернені до суду було сплачено судовий збір в сумі 1 211, 20 гривень, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки від 04.12.2024. (а.с. 6)

Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи часткове задоволення позову, а також положення ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 076, 64 гривень, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (88, 89 %). Решту судового збору в сумі 134, 56 гривень слід залишити за позивачем.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

У ході розгляду справи адвокатом позивача та адвокатом відповідачки було повідомлено про понесення сторонами витрат на професійну правничу допомогу, однак доказів таких витрат суду до закінчення судових дебатів у справі не надано.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України здійснені стороною у справі судові витрати на правничу допомогу визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом установленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

До ухвалення рішення у справі ні стороною позивача, ні стороною відповідача, ні третьою особою не повідомлено суд про неможливість надання доказів, що підтверджують розмір понесених інших витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу; про причини неможливості надання таких доказів. Учасниками справи не було зроблено заяву про надання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення у відповідності до положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Відповідно суд, ухвалюючи рішення у справі, не має підстав та обов`язку вирішувати питання щодо встановлення учасникам справи терміну для надання суду доказів щодо розміру понесених інших судових витрат, як і призначати засідання для вирішення питання про судові витрати, вказуючи про це у резолютивній частині рішення (п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України).

Отже, доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано.

Оскільки у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з часу набрання даним рішенням законної сили та враховуючи наявність на виконанні виконавчого документа, виданого за судовим рішення про стягнення аліментів в розмірі, встановленому до ухвалення цього рішення, керуючись ст. 267 ЦПК України, суд вважає за необхідне визначити, що стягнення на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2023 по справі № 127/33210/23 слід припинити станом на день набрання законної сили даним судовим рішенням та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

На підставі викладеного та керуючись Конституцією України, ст. 182, ч. 1 ст. 191, ст.ст. 199-201 СК України, ст. 12, 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 5, 10-13, 76-83, 89, 133, 141, 258, 259, 263-265, 267, 273, 354, 355 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які стягуються за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2023 по справі № 127/33210/23 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , який продовжує навчання, зменшивши їх розмір з 6 000, 00 гривень на 2 000, 00 гривень, щомісячно, до закінчення навчання, але не більше, ніж до досягнення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23 років, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнення за виконавчим листом, виданим на підставі рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2023 по справі № 127/33210/23, припинити станом на день набрання законної сили даним судовим рішенням та повернути виконавчий лист до суду після завершення виконання (погашення заборгованості по аліментах).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1 076, 64 гривень.

Судовий збір в сумі 134, 56 гривень залишити за ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення до Вінницького апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 : ІНФОРМАЦІЯ_4 ; РНОКПП НОМЕР_3 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_2 : ІНФОРМАЦІЯ_5 ; РНОКПП НОМЕР_8 ; місце проживання зареєстроване у встановленому законом порядку: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_3 : ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 .

Рішення суду складено 21.04.2025.

Суддя