Справа № 342/1605/23
Провадження № 2/342/24/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.

секретаря судового засідання Сьомкайло І-М.І., Лукасевич М.М.,

за участю

представника позивача Резнік К.О.,

представника відповідача Борщенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Городенка в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Резнік Катерина Олександрівна до ОСОБА_2 про поділ спільного майна,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Резнік К.О., звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просить : визнати спільною сумісною власністю позивача та відповідача автомобіль «Mercedes-Benz» д.н. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , жовтого кольору, з рівними частками права власності у позивача та відповідача; стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у якості компенсації 1/2 частини вартості автомобіля у розмірі 144 000,00 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 1440,00 грн. та на правову допомогу у розмірі 17 925,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 вересня 2021 року між позивачем і відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, актовий запис № 326. 24.05.2023 шлюб було розірвано рішенням Городенківського районного суду від 24.05.2023 по справі № 342/259/23.

05.12.2021 позивач та відповідач за рахунок спільних коштів придбали автомобіль «Mercedes-Benz» д.н. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , жовтого кольору. Автомобіль зареєстрований на відповідача, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію НОМЕР_3 від 05.12.2021 та на даний час знаходиться у відповідача у користуванні. Середня ринкова вартість автомобіля складає 288 000,00 грн. дані про ринкову вартість автомобіля взято з інтернет ресурсів «Аuto Ria» та «RST.UA», як єдиних доступних позивачеві способів визначити приблизну ринкову вартість автомобіля, оскільки на даний час автомобіль знаходиться у відповідача і жодного доступу до нього позивач не має. Також, 17.11.2023 представник позивача направила до директора ТОВ «Інтернет-Реклама РІА», для з`ясування питань щодо публікування оголошення про продаж спільного автомобіля позивача та відповідача та визначення його вартості. 21.11.2023 ТОВ «Інтернет-Реклама РІА» було надано перелік оголошень про продаж автомобіля марки Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, 2005 року випуску, задля визначення середньо ринкової вартості автомобіля, що становить 8000 USD 288 000,00 грн (по курсу НБУ станом на 21.11.2023, що становить 36,00 грн). Оскільки на момент придбання автомобіля позивач та відповідач перебували у шлюбі, беручи до уваги те, що автомобіль є спільною власністю подружжя та кожному з яких належить рівна частка автомобіля у розмірі 1/2. Між позивачем та відповідачем не досягнуто домовленості про добровільний поділ автомобіля та не укладалися договори у порядку, який передбачено ст.64 СК України. Звертають увагу суду, що позивач зверталась у телефонному режимі до відповідача з проханням добровільно сплатити половину вартості автомобіля, проте відповідач відмовився та повідомив позивача у разі якщо остання буде претендувати на половину вартості автомобіля, то відповідач відчужить або знищить його. Станом на день звернення із даною позовною заявою позивач та відповідач не можуть дійти згоди щодо поділу спірного автомобіля. В натурі це майно поділити також не можливо, адже втрачає своє пряме призначення, спільне його використання також є неприйнятними в силу того, що сторони припинили спільне проживання та враховуючи, що відповідач під час телефонної розмови мирним шляхом поділити або компенсувати 1/2 вартості автомобіля відмовився, єдиним способом вирішення спору щодо користування даним спільним майном, на думку позивача, є сплата відповідачем на корись позивача грошової компенсації за 1/2 частину вартості автомобіля, що становить 144 000,00 грн.

Щодо витрат на правову допомогу, то 26.09.2023 між позивачем та адвокатом Резнік К.О. був укладений договір № 26/09-23-ПО про надання правової допомоги від 26.09.2023 з метою належного захисту прав позивача та надання професійної правничої допомоги. Відповідно до п.4.2 Договору розмір гонорару адвоката становить 17 925,00 грн.. Розмір витрат на оплату послуг адвоката підтверджується Актом приймання надання послуг від 21.11.2023 та квитанцією від 03.10.2023.

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області в складі головуючого судді Гайдич Р.М від 15.01.2024 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Резнік Катерина Олександрівна, до ОСОБА_2 про поділ спільного майна за правилами загального позовного провадження. (т.1 а.с.53-54)

Ухвалою суду від 14.02.2024 закрити підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Резнік Катерина Олександрівна, до ОСОБА_2 про поділ спільного майна. Призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. (т.1 а.с.109 - 110)

Ухвалою суду від 11.07.2024 в задоволенні клопотання представника відповідача Борщенко В.В. про поновлення строку на подачу відзиву - відмовлено. Відзив на позовну заяву поданий представником відповідача Борщенко В.В. - повернуто представнику відповідача ОСОБА_3 . В задоволенні клопотання представника відповідача Борщенко В.В. про поновлення строку на залучення Акту технічного стану транспортного засобу - відмовлено. Акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікуючий номер 7345/24/1/001810 від 19.06.20204 повернуто адвокату Борщенко В.В. (т.1 а.с.237-241)

29.07.2024 представником відповідача подано до суду заяву вступне слово, в якій представник відповідача Борщенко В.В. зазначила, що відповідач не погоджується з викладеними позовними вимогами та вважає їх такими що не відповідають дійсності та не ґрунтуються на діючому законодавстві, з огляду на наступне : відповідач не погоджується з оцінкою предмету спору, автомобіля так як вона є завищеною, згідно оцінки транспортного засобу MERCEDES BENZ SPRINTER 311 CDI державний номер НОМЕР_1 станом на 26.07.2024 року становить 120 000,00; гроші, за які позивач придбав цей автомобіль, це власні накопичення відповідача зароблені до шлюбу; гроші на придбання автомобіля подаровані батьком відповідача. Придбане за власні кошти майно поділу не підлягає. Відповідач не погоджується з заявленими судовими витратами на правничу допомогу, так як вони є завищеними , рівень спору між сторонами не відповідає заявленої суми до стягнення витрат на правничу допомогу. Тобто справа є невеликої складності, для формування та подачі позовної заяви разом із заявою, про забезпечення позову, адвокатських запитів , адвокат витрачає не більше двох годин робочого часу, тому розмір 17 925,00 гривень не відповідає складності справи. (т.2 а.с.1-7)

Також, вступне слово від представника відповідача поступило до суду, через поштове відділення, 08.08.2024. (т.2 а.с. 68-72)

Ухвалою суду від 31.07.2024 клопотання представника відповідача Борщенко В.В. про поновлення строку на подачу доказів - задоволено. Поновлено строк на подачу доказів, а саме звіту про оцінку майна - транспортного засобу MERCEDES BENZ SPRINTER 311 CDI державний номер НОМЕР_1 . Долучено до матеріалів справи звіт про оцінку майна - транспортного засобу MERCEDES BENZ SPRINTER 311 CDI державний номер НОМЕР_1 . (т.2 а.с.50-53)

Ухвалою суду від 06.09.2024 заяву представника відповідача Поповича О.Я., Борщенко Владлени Валеріївни про відвід судді Гайдича Р.М. визнано необґрунтованою та передано для вирішення іншому судді, визначеному в порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України. (т.2 а.с.107-109)

Ухвалою Городенківського районного суду Івано-Франківської області у складі головуючого судді Федів Л.М. від 09.09.2024 по справі № 342/1605/23 (провадження 2-ві/342/1/24) у задоволенні заяви ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник адвокат Борщенко В.В. про відвід судді Гайдича Р.М. у справі № 342/1605/23 за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Резнік Катерина Олександрівна, до ОСОБА_2 про поділ спільного майна - відмовлено. (т.2 а.с.116-151)

09.10.2024 до суду від представника позивача Резнік К.О. поступили письмові пояснення, в яких зазначено, що позивач може стверджувати, що авто на момент розірвання шлюбу було в ідеальному стані та відповідає сумі, яка витребувана на розподіл, так як у січні 2023 (через два місяці), відповідач здійснив поїздку з м. Київ до м. Івано-Франківськ, далі з м. Івано-Франківськ закордон. Окрім того, позивач впевнена,що боргової розписки ніякої не було, оскільки спільний автомобіль було придбано за кошти частково з відкладених під час спільного проживання, а частково з весільних коштів подарованих гостями. (т.2 а.с.233-234)

Ухвалою суду від 17.10.2024 клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Резнік Катерини Олександрівни про призначення експертизи - залишено без розгляду. (т.3 а.с.27-28)

Ухвалою суду від 30.10.2024 заяву представника позивача про поновлення строку для подання клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи задоволено. Поновлено строк на подачу клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Клопотання представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Резнік Катерини Олександрівни про призначення судової автотоварознавчої експертизи - задоволено. В справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Резнік Катерина Олександрівна, до ОСОБА_2 про поділ спільного майна - призначено судову автотоварознавчу експертизу. На час проведення експерти провадження по справі зупинено. (т.3 а.с.71-75)

Ухвалою суду від 04.02.2025 поновлено провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник адвокат Резнік Катерина Олександрівна до ОСОБА_2 про поділ спільного майна. Продовжено судовий розгляд справи за правилами загального позовного провадження. (т.3 а.с.120-121)

В поданій заяві від 17.03.2025 представник позивача Резнік К.О. зазначила, що згідно Висновку ринкова вартість з урахування комплектації та фізичного зносу автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, 2005 року випуску, державний номер НОМЕР_4 , складає 95 431, 47грн. Позивач категорично не погоджується із даною сумою. Відповідач ціленаправлено пошкодив транспортний засіб аби максимально занизити його вартість під час судової справи про розподіл майна. Згідно відповіді від Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України вих. № 342/984/24/98064/2024 від 05 грудня 2024 року (яке міститься у матеріалах справи № 161/6485/24) зазначено, що автомобіль перетнуло кордон України 10 січня 2023 року, тобто автомобіль мав задовільний технічний стан для пересування, крім того згідно фото колишньої свекрухи позивачки ОСОБА_4 , яке зроблене 06 квітня 2023 року, автомобіль був у гарному стані та цілим. Таким чином, відповідач навмисно призвів до руйнування автомобіля та обезцінив його ринкову вартість. Таким чином, просить суд: визнати спільною сумісною власністю Позивача та Відповідача автомобіль «Marcedes-Benz», д/н НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , жовтого кольору, з рівним частками права власності у ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_6 ) та ОСОБА_2 ; стягнути з Відповідача - ОСОБА_2 на користь Позивача - ОСОБА_1 грошові кошти у якості компенсації 1/2 частини вартості автомобіль «Marcedes-Benz», д/н НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , жовтого кольору, у розмірі 144 000, 00 грн.; стягнути з Відповідача - ОСОБА_2 на користь позивача - ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 1 976, 80 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 17 925, 00 грн. та витрати за проведення судової авто товарознавчої експертизи у розмірі 9 844, 16 грн. (т.3 а.с.155-163)

Представник відповідача Борщенко В.В. подала до суду письмові пояснення в порядку ст.43 ЦПК України, в яких просила суд відмовити у позовних вимогах в повному обсязі; відмовити у стягненні судових витратах та відмовити у стягненні правничої допомоги. (т.3 а.с.174-178)

Ухвалою суду від 17.03.2025 заяву представника позивача Резнік К.О. про поновлення строку на подачу доказів - задоволено. Поновити строк на подачу доказів зазначених у заяві від 15.03.2025, яка поступила до суду 17.03.2025. Долучено до матеріалів справи: відповідь Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України вих. № 342/984/24/98064/2024 від 05.12.2024 року та Фото Автомобіля станом на 06.04.2023 року, Відповідь з Відділення поліції №2 (м. Городенка) Коломийського районного відділу поліції ГУНП у Івано-Франківській області вих. № 37628-2025 від 04.03.2025 (204243), Квитанцію № 1.81049981.1 від 10.12.2024 року та Квитанцію № 0.0..1 від 09.01.2025 року. (т.3 а.с.185-186)

В судовому засіданні представник позивача просила позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позові. Ствердила, що транспортний засіб було набуто під час шлюбу. Просить визнати спільною сумісною власністю Позивача та Відповідача автомобіль «Marcedes-Benz», стягнути з відповідача на користь позивачки 144 000,00 грн. у якості компенсації 1/2 частини вартості автомобіля, та витрати по справі, які складаються із судового збору, правової допомоги та витрати за експертизу.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог позивача, просила відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Ствердила, що у відповідач мав власні кошти ще до шлюбу, позивач не брала участі у придбанні даного автомобіля. Також, зазначила, що позивач не дбала про дане майно, а автомобіль потребує обслуговування.

Суд, вислухавши учасників справи, перевіривши письмові матеріали справи, приходить до наступного.

Фактичні обставини встановлені судом.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі від 17.09.2021 по час розірвання згідно рішенням суду від 24.05.2023 (том.1 а.с.13-15).

Під час перебування в шлюбі було придбано 05.12.2021 ТЗ автомобіль «Marcedes-Benz», д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , жовтого кольору, який було зареєстровано на відповідача (том. 1 а.с.16).

Згідно інформації із сайтів «Авто Ріа» та «RST», яка надана позивачкою, середня ринкова вартість такого ТЗ 288 000 грн.

Згідно Звіту про оцінку майна, наданого представником відповідача, вартість ТЗ «Marcedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , станом на 26.07.2024 становить 120 000,00 грн. (т.2 а.с.82-97)

Оскільки між сторонами виник спір з приводу вартості спірного ТЗ тому судом за клопотанням представника позивачки, було призначено судову автотоварознавчу експертизу.

Згідно висновку експертизи № 1292/24-28 від 29.01.2025 , вартість ТЗ автомобіля «Marcedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 становить 95 431,47 грн.(том.3 а.с. 105-117).

Даний ТЗ виїжджав за межі України 10.01.2023. (т.3 а.с. 169).

Також цей ТЗ в ДТП протягом з 01.01.2023 по 01.03.2025 року не потрапляв (т.3 а.с. 166).

Дані факти ніким не спростовано під час розгляду справи.

Мотиви та висновки суду.

Стаття 60 СК України передбачає презумпцію спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 С К України).

У Рішенні Конституційного Суду України від 19.09.2012 щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 СК України №1-8/2012 (№ 17-рп/2012) встановлено, зокрема, що основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 Кодексу). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (частина перша статті 61 Кодексу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 Кодексу, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки.

Відповідно до ч. 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Сторонами не спростовано належними та допустимими доказами, що автомобіль «Marcedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , був придбаний в час їх перебування в зареєстрованому шлюбі та зареєстрований 05.12.2021 на чоловіка ОСОБА_2 .

Належних і допустимих доказів того, що даний автомобіль визнаний особистою приватною власністю одного з подружжя сторонами не надано, а тому суд приходить до переконання, що даний ТЗ є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 , які на час його придбання перебували в зареєстрованому шлюбі.

Спірний транспортний засіб є рухомим майном та одночасно неподільною річчю.

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України).

Зі змісту частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України, з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) випливає, що: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

Відповідні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року в справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21), від 22 вересня 2022 року в справі № 125/2157/19 (провадження № 14-40цс21).

У постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року в справі № 299/2490/16, від 04 жовтня 2023 року в справі № 345/2224/20 зазначено, що поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Згідно з частиною другою статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі (Пленум Верховного Суду України п. 22, 30 постанови від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»).

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Позивачка під час подання позову визначила вартість спірного ТЗ в сумі 288 000 грн. виходячи із ринкової вартості аналогічних ТЗ які виставлені на продаж в мережі Інтернет.

Представник відповідача надала Звіт про оцінку майна від 26.07.2024 року, згідно якого вартість спірного ТЗ становить 120 000,00 грн.

Оскільки учасники справи не погодились із вартістю ТЗ зазначених ними, тому за клопотанням представника позивача була призначена експертиза вартості ТЗ.

Згідно висновку експерта № 1292/24-28 проведеного за клопотанням представника позивачки під час розгляду даної справи, ТЗ Mercedes-Benz, державний номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 визначено, що вартість саме цього автомобіля станом на 10.01.2025 ( дата огляду) складає 95 431,47 грн.

Про проведення будь-якої іншої оцінки даного ТЗ сторони під час розгляду справи судом не клопотали.

Належних та допустимих доказів, що відповідач спеціально занизив вартість спірного транспортного засобу позивачем чи її представником не надано. А перетин кордону цим ТЗ в 10.01.2023 - фактично за рік до подачі цього позову до суду, не є таким доказом. Як і не підтверджує факту знищення цього ТЗ відповідачем, фото авто якого було зробленого, як зазначає представник позивача, 06.04.2023.

Відповідно під час вирішення даної справи з приводу визначення вартості спірного ТЗ, судом береться до уваги саме висновок експерта № 1292/24-28 від 29.01.2025 з приводу вартості конкретного ТЗ, який було проведено під час розгляду даної справи, за клопотанням представника позивача.

Спірний автомобіль є об`єктом спільної сумісної власності подружжя тому другий з подружжя має право на відшкодування йому 1/2 частини вартості спірного автомобіля, визначеної станом на час розгляду справи 95 431,47 грн., тобто на 47 715,74 грн.

З огляду на викладене суд приходить до переконання, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки компенсацію за її частку в спільному майні в розмірі 47 715,74 грн.

Частиною 2 статті 70 СК України визначено, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Оскільки спірний автомобіль був придбаний сторонами за час перебування у шлюбі, суд приходить до переконання, що його належить визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та до того, що воно може бути поділене на частки між подружжя.

Частинами 2 та 3 ст. 372 Цивільного кодексу України визначено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 Цивільного кодексу України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Отже, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд, встановивши, що зазначений транспортний засіб «Marcedes-Benz», д/н НОМЕР_1 , 2005 року випуску, набуто сторонами у період шлюбу, є об`єктом їх права спільної сумісної власності, врахувавши факт згоди позивача на одержання грошової компенсації вартості своєї частки у праві спільної сумісної власності на спірний автомобіль, дійшов до висновку про задоволення позову в частині визнання ТЗ спільною сумісною власністю подружжя із отримання грошової компенсації в розмірі виходячи із вартості автомобіля згідно висновку експерта від 29.01.2025.

Інші, наведені учасниками справи доводи в обґрунтування своїх позицій, не спростовують наведених висновків суду. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

З приводу судових витрат слід зазначити наступне.

Відповідно до положень пунктів 1, 2 частини 1 статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Згідно з положеннями частин 1-4статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з правилами пункту 3 частини 2статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України, визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно з ч.4ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з вимогами ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини 4 цієї статті, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами.

При стягненні витрат на правничу допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору.

Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.

Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Відповідно до ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст.27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представником позивача надано наступні документи: копію договору № 26/09-23-ПО від 26.09.2023, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЧН № 000893, копію ордеру серії АІ № 1511218 від 21.11.2023, копію акту від 21.11.2023 приймання наданих послуг за договором № 26-09-23-ПО від 26.09.2023, та копію платіжної інструкції від 03.10.2023 про оплату позивачем адвокату Резнік К.О. адвокатських послуг в розмірі 17 925,00 грн. (т.1 а.с.19-23 )

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19).

Таким чином, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення справи для сторони, суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази на підтвердження цих витрат не є безумовною підставою для їх стягнення судом у визначеному розмірі з відповідачів, адже цей розмір має відповідати критерію розумної необхідності цих витрат, на думку суду витрати на професійну правничу допомогу слід задовольнити в розмірі 5000 грн., які є співмірними по відношенню до обставин справи, а тому з відповідача у користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу у розмірі 5000 грн.

Також, згідно з квитанцією ІD:6067-1674-4087-1914 від 10.01.2024 позивачем за подання даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 1440,00 гривень.; згідно квитанції ІD: 2299-8547-9489-5841 позивачем сплачено судовий збір в розмірі 536,80 грн. за подання заяви про забезпечення позову, яку судом було розглянуто 15.01.2024, та відповідно до платіжної інструкції від 10.12.2024 за № 181049981.1 позивачем здійснено оплату за проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 7194,16 грн.

Враховуючи, що позовні вимоги в частині стягнення грошової компенсації вартості 1/2 частини автомобіля задоволено частково, а саме в розмірі від вартості ТЗ згідно висновку експерта від 29.01.2025, що становить 47 715,74 грн, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1014,16 грн. ( 536,80 (за забезпечення позову) +477,16 (судовий збір за позов виходячи із задоволених позовних вимог)) та витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи в розмірі 3597,08 грн. (7194,16 : 2).

В частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат в розмірі 2650,00 грн, які позивач оплати за таксі, яке доставило експерта до місця знаходження автомобіля слід відмовити, оскільки дані витрати не входять до витрат за проведення експертизи. За проведення автотоварознавчої експерти експертною установою було надано рахунок № 5229 від 09.12.2024, в якому було визначено вартість даної експертизи.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати транспортний засіб автомобіль «Marcedes-Benz», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , жовтого кольору, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину автомобіля «Marcedes-Benz», д/н НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , жовтого кольору.

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , грошову компенсацію вартості 1/2 частини автомобіля «Marcedes-Benz», д/н НОМЕР_1 , 2005 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_5 , в розмірі 47 715,74 грн ( сорок сім тисяч сімсот п`ятнадцять гривень 74 коп.).

Стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 , витрати на проведення експертизи в розмірі 3597,08 грн., сплачений судовий збір в розмірі 1014,16 грн. та 5 000,00 грн. витрат, пов`язаних з надання правової допомоги адвоката.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Місце проживання позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Місце реєстрації проживання відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - АДРЕСА_2 .

Повне судове рішення складно 17.04.2025.

Суддя: Гайдич Р. М.