ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/263/25 Справа № 932/5788/23 Головуючий у першій інстанції: Кудрявцева Т.О. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Департаменту патрульної поліції на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у складі судді Кудрявцевої Т.О. від 02 жовтня 2023 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних дій органу державної влади,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Держави Україна, в особі Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, обґрунтовуючи це тим, що 11.10.2022 працівниками Полку патрульної поліції в місті Кривий Ріг Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Департаменту патрульної поліції було складено відносно водія ОСОБА_2 протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №130249 за вчинення діяння яке має ознаки адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. Постановою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08.05.2023, провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 , за ч.1 ст.130 КупАП закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. З огляду на те, що складання вищезазначеного протоколу та формування протиправного обвинувачення спричинило моральну шкоду, яка полягала в наступному: негативних емоціях, тривозі, стресі, переживанні, емоційному напруженому стані, який викликаний страхом осуду зі сторони рідних та знайомих, а також приниження гідності і втратою авторитету серед односельчан, позивач вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Також, обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, ОСОБА_1 посилався на те, що процес притягнення до відповідальності тривав 6 місяців 29 днів, а тому, з огляду на те, що мінімальна заробітна плата станом на 2023 рік встановлена на рівні 6700,00 грн. на місяць, розмір моральної шкоди останнім оцінюється у 46467,00 грн. Тому позивач просив стягнути з державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України 46467,00 грн. моральної шкоди та 20 000,00 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 02 жовтня 2023 року позов ОСОБА_1 до Держава Україна в особі Департаменту патрульної поліції в особі Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, Держава Україна в особі Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок незаконних дій органу державної влади - задоволено частково. Стягнуто з державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди суму у розмірі 6 000 (шість тисяч) гривень 00 коп. Стягнуто з державного бюджету України шляхом списання з єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування витрат на правничу допомогу 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 коп. Судовий збір по даній справі компенсовано за рахунок держави.

В апеляційній скарзі Департамент патрульної поліції, посилаючись на порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині задоволення позовних вимог та ухвалення нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом сторони повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України, що підтверджується письмовими матеріалами справи.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №130249 від 11.10.2022 року, водій ОСОБА_1 11 жовтня 2022 року о 00 год. 44 хв. по вул. Лермонтова, буд. 37 в м. Кривому Розі керував транспортним засобом «Jeep Grand Cherokeeіг», д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора Драгер 0079. Результат огляду склав 0,38 проміле. Своїми діями ОСОБА_1 порушив п.п. 2.9а ПДР України, та вчинив адміністративне правопорушення за ознаками ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Відповідно копії постанови Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 травня 2023 року у справі №216/4554/22 провадження у справі про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. ч. 1 ст. 130 КУпАП закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 14-17).

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (частина перша статті 1173 ЦК України).

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (частина перша статті 1174 ЦК України).

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

У постанові від 22 січня 2025 року, справа №335/6977/22 (провадження № 14-87цс24) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відрізняються від загальних правил деліктної відповідальності. Зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою.

Втім цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення збитків.

А саме, має бути встановлено наявність правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними.

Під протиправністю потрібно розуміти безпосередню суперечність (невідповідність) рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта.

Складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та відповідно до статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Протокол не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

Підтверджуючи правові висновки, сформульовані Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 13 березня 2019 року у справі №712/7385/17, від 19 червня 2019 року у справі №638/3490/18, від 22 червня 2023 року у справі №752/5417/ Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 22 січня 2025 року, справа №335/6977/22 (провадження №14-87цс24) додатково зазначає, що оформлення патрульним поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху здійснюється ним на виконання покладених на нього функцій та завдань, а дії зі складання протоколу про адміністративне правопорушення не породжують правових наслідків для особи, щодо якої складено такий протокол, крім тих, що пов`язані з розглядом такого протоколу судом.

Протокол про адміністративне правопорушення, який є офіційним процесуальним документом, складається уповноваженою особою у встановленій формі і повинен містити відомості, потрібні для розгляду справи по суті, зокрема зазначення характеру адміністративного правопорушення та нормативного акта, який передбачає відповідальність за таке правопорушення.

Процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які полягають у фіксації адміністративного правопорушення, можуть бути оцінені на предмет відповідності закону чи іншому нормативному акту судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки оцінка таких дій без аналізу матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності сукупно з іншими доказами є неможливою.

Суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлює, зокрема, чи відповідає протокол вимогам закону, чи його складено відповідно до статті 256 КУпАП, чи достатньо матеріалів та доказів для притягнення особи до адміністративної відповідальності тощо.

У справах про відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, його посадових осіб, позивач має доводити наявність очевидних ознак протиправності чи свавільності дій цих суб`єктів, які спричинили порушення прав, свобод або інтересів позивача.

Суд, з огляду на підстави позову, при вирішенні питання про те, чи мали дії або бездіяльність органів влади, їх посадових осіб, які становили втручання в право особи, ознаки свавільності, повинен оцінювати: чи були передбачені законом підстави (умови) для відповідних дій працівників поліції (у контексті цієї справи), чи були вони виправданими (необхідними) та пропорційними до конкретних обставин.

Втручання не буде свавільним, якщо: воно відбулося згідно із законом; воно переслідує легітимну мету і є пропорційним до цієї мети; воно є необхідним у демократичному суспільстві.

Отже при вирішенні спору про відшкодування шкоди суд може встановити протиправний характер дій (бездіяльності, рішень) працівників патрульної поліції як обов`язковий елемент деліктної відповідальності за наявності ознак очевидної протиправності чи навіть свавільності таких дій.

Відсутність у судовому рішенні, ухваленому за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, висновків суду про невідповідність (суперечність) дій працівників патрульної поліції вимогам закону при складанні протоколу про адміністративне правопорушення не перешкоджає зверненню особи до суду з вимогами про відшкодування шкоди за очевидно протиправні чи навіть свавільні дії поліцейських.

Отже, для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є наявність трьох елементів (умов): неправомірний характер дії (бездіяльності) цього органу (посадових або службових осіб), наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями (бездіяльністю) і заподіяною шкодою. Водночас наявність вини посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою умовою такого виду відповідальності. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України.

Встановлення протиправності у діях працівника патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення є обов`язковою умовою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди.

Відповідність протоколу про адміністративне правопорушення (за формою чи змістом) вимогам закону, складення такого протоколу уповноваженою особою, а також правомірність інших дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення може бути встановлено судом у справі про адміністративне правопорушення.

У разі відповідності протоколу про адміністративне правопорушення вимогам закону та вчинення працівниками патрульної поліції під час складання протоколу всіх дій згідно із законом та в межах їхніх повноважень факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення не є фактом, який підтверджує протиправність дій патрульних поліцейських щодо складання такого протоколу.

При невстановленні під час розгляду справи про адміністративне правопорушення невідповідності дій (бездіяльності) працівників патрульної поліції щодо складання протоколу, які мали наслідком закриття справи про адміністративне правопорушення, дії патрульного поліцейського щодо складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі подальшого закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення можуть бути підставою для відшкодування шкоди державою лише у тому випадку, якщо закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відбулося через очевидну невідповідність протоколу вимогам закону або внаслідок інших протиправних дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, або які мають ознаки свавільності.

З огляду на приписи Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність» патрульна поліція не є органом, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, тому на правовідносини щодо складання протоколів у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, не поширюються правила статті 1176 ЦК України та Закону України №266/94-ВР Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції вирішив спір виходячи з того, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності в діях позивача складу такого порушення підтверджує незаконність дій відповідача, які ініціювали вказане провадження, що свідчить про завдання позивачу моральної шкоди.

Разом з тим, колегія суддів з огляду на викладені вище правові висновки Великої Палати Верховного Суду не може погодитися з висновком районного суду про те, що факт закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення за відсутності складу такого порушення безумовно свідчить про завдання позивачу майнової шкоди.

Так, суд першої інстанції не врахував, що у спірних правовідносинах шкода відшкодовується на загальних підставах, визначених статтею 1174 ЦК України, а тому обов`язковою умовою для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб відповідача у виді відшкодування шкоди є встановлення протиправності у діях працівників патрульної поліції під час складання протоколу про адміністративне правопорушення.

Водночас, зі змісту постанови Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 08.05.2023 вбачається, що підставою для закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 130 КУпАП за відсутності в його діях складу вказаного правопорушення стало те, що у справі не зібрано достатньої кількості доказів, які б указували на доведеність факту керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Тобто відсутність складу адміністративного правопорушення у діях позивача встановлена судом за результатами оцінки всіх доказів, які у своїй сукупності вказували на недоведеність у ході провадження у цій справі факту керування позивачем транспортним засобом із ознаками алкогольного сп`яніння, що не доводить очевидної протиправності дій працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення.

Оскільки суд першої інстанції не встановив неправомірності у діях працівників патрульної поліції під час складання стосовно позивача протоколу про адміністративне правопорушення, то немає підстав для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб відповідача у виді відшкодування шкоди.

Даний висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеної в постанові від 22.01.2025 у справі № 335/6977/22.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності; встановивши, що у спірних правовідносинах закриття справи у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення відбулося не через невідповідність протоколу вимогам закону або через інші протиправні дії працівників патрульної поліції під час оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, - колегія суддів дійшла висновку, що у даній справі не встановлено підстав, визначених статтею 1174 ЦК України для відшкодування шкоди, а тому у позивача не виникло право на відшкодування моральної шкоди.

На викладене вище місцевий суд увагу не звернув, у повному обсязі фактичні обставини не встановив, не надав належної оцінки представленим доказам у їх сукупності, тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 02 жовтня 2023 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна, в особі Департаменту патрульної поліції, Управління патрульної поліції у Дніпропетровській області, Державної казначейської служби України, про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконних дій органу державної влади відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 09 квітня 2025 року.

Повний текст постанови складено 21 квітня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова