Справа № 513/291/25
Провадження № 2-о/513/53/25
Саратський районний суд Одеської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року Саратський районний суд Одеської області у складі:

головуючого - судді Миргород В.С.,

при секретарі судового засідання - Русавській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в смт Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області цивільну справу№513/291/25 за заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Вельчева Наталя Михайлівна, про встановлення факту батьківства та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересована особа: Саратський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), суд, -

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2025 року до Саратського районного суду Одеської області через свого представника адвоката - Вельчеву Н.М. звернулась ОСОБА_1 , із заявою, про встановлення факту батьківства та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересована особа: Саратський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), посилаючись на таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживали однією сім`єю, як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу з 21 грудня 2013 року по ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . За час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_4 , народився син - ОСОБА_3 . При реєстрації народження сина заявниця не перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 та не мала його заяви про запис батька дитини і тому вказала батьком « ОСОБА_4 », змінивши тільки прізвище батька дитини та отримала свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 від 07 жовтня 2014 року (актовий запис №465). ОСОБА_2 , визнав себе батьком дитини, оскільки проживав із заявницею однією сім`єю за її адресою реєстрації, а також: мали спільний бюджет, вели спільне господарство, піклувались один про одного, проводили спільний час, спілкувались з родичами та друзями, спільно виховували дитину. У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України, 01 березня 2022 року ОСОБА_2 було призвано на військову службу за загальною мобілізацією. 13 січня 2025 року заявниця отримала від ІНФОРМАЦІЯ_5 сповіщення за №279 про зниклого безвісти, відповідно до якого її чоловік - матрос ОСОБА_2 08 січня 2025 року зник без вісти. Також зазначені відомості щодо зниклого безвісти ОСОБА_2 , підтверджено витягом з ЄРДР за номером 000113 від 17 січня 2025 року про реєстрацію кримінального провадження за ч.1 с. 115 КК України. З вищезазначених обставин заявниця звернулась до органів РАЦС із заявою про внесення змін до актового запису народження дитини, але їй було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду.

Просить встановити факт батьківства ОСОБА_2 відносно дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та зобов`язати Саратський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), внести зміни до актового запису про народження дитини №465 від 07 жовтня 2014 року, вказавши батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 замість ОСОБА_4 - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 лютого 2025 року справу № 513/291/25, передано на розгляд судді В.С. Миргород.

Ухвалою суду від 24 лютого 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду.

14 квітня 2025 року до Саратського районного суду Одеської області від представника заявниці адвоката Вельчевої Н.М., надійшло клопотання про уточнення вимог, яким уточнено пункт другий заяви, викладенням в новій редакції, а саме: зобов`язати Саратський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), внести зміни до актового запису про народження дитини за №465 від 07 жовтня 2014 року: в графі прізвище дитини замість ОСОБА_5 записати ОСОБА_6 , ім`я, дату і місце народження дитини залишити без змін; в графі відомості про батька замість « ОСОБА_4 » записати « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Ісаєве Миколаївського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_2 , громадянина України.

Заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Вельчева Н.М. в судовому засіданні 03.04.2025 року просили задовольнити позовну заяву з підстав викладених у ній.

Так, ОСОБА_1 пояснила, що вона із ОСОБА_2 познайомилась в 2012 році, а в 2013 році почали жити разом, але не зареєстрували шлюб, вже в 2014 році народивсь син.

ОСОБА_2 визнав, що саме він є батьком цієї дитини, допомагав у вихованні, був дуже гарним батьком..

Заявниця ОСОБА_1 , , будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи 17.04.2025 року, у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, надала суду заяву, в якій просить справу №513/291/25 розглядати без її участі, задовільнити заявлені вимоги в повному обсязі (Вх. № 2451/25-Вх від 17.04.2025 року).

Представник заявниці адвокат Вельчева Н.М., будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, надала до суду заяву, в якій просить заявлені вимоги задовільнити та розглядати справу №513/291/25 у її відсутність (Вх. № ЕП-792/25-Вх від 17.04.2025 року).

Представник заінтересованої особи Саратського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Н. Ніколаєва, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, надала суду заяву, в якій просить справу №513/291/25 розглядати у її відсутність (Вх. №1702/25-Вх від 12.03.2025 року).

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, належним чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Положення ст. 4 ЦПК України, ст. 15 ЦК Україні, а також положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантують кожній особі право на захист її порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, а також охоронюваних законом інтересів судом.

Вимоги ст. ст. 13, 81, ч. 5 ст. 263 ЦПК України зобов`язують суд з`ясувати обставини, що обґрунтовують заявлені вимоги, на підставі наданих на їх підтвердження доказів.

Заслухавши заявника, представника заявника, пояснення свідків, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20)).

Кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини, зокрема, вказав, що: «хоча основною ціллю статті 8 Конвенції є захист особи від свавільного втручання органів державної влади, вона не лише зобов`язує державу утримуватися від такого втручання, на додаток до цього негативного зобов`язання можуть існувати позитивні зобов`язання, притаманні ефективній повазі до приватного або сімейного життя. Ці зобов`язання можуть передбачати вжиття заходів, спрямованих на забезпечення поваги до приватного життя навіть у сфері відносин осіб між собою (див. рішення у справі «Фон Ганновер проти Німеччини (№ 2)» [ВП] (Von Hannover v. Germany (no. 2) [GC], заяви № 40660/08 та № 60641/08, пункт 98, ЄСПЛ 2012). Межа між позитивними та негативними зобов`язаннями держави за статтею 8 Конвенції не підлягає чіткому визначенню; проте застосовні принципи є подібними. В обох контекстах слід враховувати справедливий баланс, який має бути встановлений між конкуруючими інтересами (там само, пункт 99) (YAKUSHEV v. UKRAINE, № 15978/09, § 22, ЄСПЛ, від 14 грудня 2018 року).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)).

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21 (провадження № 61-550св22)). Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див.: постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 (провадження № 61-12101св23)).

При народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою (частина перша статті 135 СК України). Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду (частина друга статті 125 CК України).

Батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України (частини перша, друга статті 128 СК України). У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу (стаття 130 СК України).

Тлумачення статті 130 СК України свідчить, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19)).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2023 року у справі № 592/4443/17 (провадження № 61-9923св22) зазначено, що: «відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності.

Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина третя та четверта статті 12 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У відповідності до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Встановлення зазначеного факту для заявниці має юридичне значення, оскільки вона має намір у подальшому оформити пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та заінтересованих осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили.

Інформація про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали разом однією сім`єю за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується відповідними довідками про склад сім`ї від 23 січня 2025 року № 23, 24, виданими старостою Веденського старостинського округу Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області Ю. Чернишовим (а.с. 20-21).

ІНФОРМАЦІЯ_4 , народився ОСОБА_3 , підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 07 жовтня 2014 року (актовий запис №465). У графі відомості про батьків зазначено: батько - « ОСОБА_4 », а у графі мати - « ОСОБА_1 » (а.с. 13).

Відомості про батька у свідоцтві про народження ОСОБА_3 від 07 жовтня 2014 року серії НОМЕР_1 (актовий запис №465), зазначено зі слів матері, що підтверджується Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного Кодексу України (а.с. 14).

На підтвердження того, що ОСОБА_2 , фактично визнав себе батьком ОСОБА_3 підтверджується наступними доказами, а саме: відомостями індивідуальної карти вагітної та породіллі ОСОБА_1 від 15 квітня 2014 року № 12, записами якої встановлено, що ОСОБА_2 зазначено батьком дитини та супроводжував вагітну під час відвідування жіночої консультації (а.с. 23-28).

У довідці про аналіз крові (на реакцію Весермана) від 04 червня 2014 року, виданою Саратською ЦРЛ зазначено, що аналіз крові проводився відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як батька майбутньої дитини (а.с. 30).

На підтвердження вимог заяви про встановлення факту батьківства заявницею надані фото, на яких зображені ОСОБА_2 із ОСОБА_1 разом із сином під час відпочинку на морі, вдома разом із малим, на прогулянці із малюком тощо. Фото вказують на їх теплі та гарні стосунки. Суд бере до уваги дані фотознімки, оскільки вони відображають моменти спілкування ОСОБА_2 із дитиною, із ОСОБА_1 , вказують на родинне ставлення один до одного. Таким чином, у відповідності до наданих доказів прослідковується, що ОСОБА_2 вважав себе батьком ОСОБА_3 та приймав участь у його вихованні з народження, що і підтверджується доданими фотографіями (а.с. 31-48).

Також, ОСОБА_2 , приймав активну участь, як батько дитини ОСОБА_3 , який навчається у Веденському НВК, ЗОШ І-ІІІ ступенів - ДНЗ (дитячий садок), оскільки в заяві про прийняття дитини до навчального закладу, у характеристиці на учня від 31.05.2024 року та грамоті, батьком дитини зазначено ОСОБА_2 (а.с. 49-51).

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мали спільний бюджет та вели спільне господарство на підтвердження чому в матеріалах справи містяться квитанції, чеки та відповідні розрахункові документи (а.с. 52-62). ОСОБА_7 утримував заявницю та дитину, купував їм подарунки та забезпечував їх базові потреби, що підтверджується випискою про картковому рахунку ОСОБА_1 від 21 січня 2025 року за період 30 березня 2022 року (а.с. 63-75).

Після призову до ЗСУ та отримання заробітної плати ОСОБА_8 надіслав її саме заявниці, що підтверджується випискою «ПриватБанку» по рахункам заявниці та ОСОБА_2 .

Відповідно до сповіщення сім`ї №279 від 13 січня 2025 року, виданого тимчасово виконуючим обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_9 повідомлено, заявниці,що її чоловік матрос ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час бойового завдання зник безвісти 08 січня 2025 року біля напрямку н.п. Петропавлівка Донецької (а.с. 77). У вказаному сповіщенні ОСОБА_1 , зазначено, як дружину та контактну особу.

Крім того, обставини спільного мешкання ОСОБА_1 із ОСОБА_2 , а також визнання ОСОБА_2 батьком дитини ОСОБА_3 підтвердили і свідки ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Свідок ОСОБА_10 пояснив, що заявниця є його сусідкою і він може підтвердити той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2013 року проживали однією сім`єю, вели спільне господарство. ОСОБА_2 дуже радів, що заявниця завагітніла і в них ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син. Дитина не відходила від ОСОБА_2 , називала його батьком. Хлопчик ОСОБА_3 дуже схожий на батька ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_13 зазначили, що вона є рідною сестрою ОСОБА_2 . Пояснила суду, що ОСОБА_1 та її брат ОСОБА_2 , проживали разом - однією сім`єю з 2013 року і у них є спільна дитина, яка народилась 2014 року син ОСОБА_14 , який мав прізвище матері ОСОБА_15 , тому що сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі. ОСОБА_2 виховував сина ОСОБА_3 , піклувавсь про нього. Повідомила, що їй достеменно відомо, що ОСОБА_2 дійсно є батьком ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_12 , суду пояснила, що є сусідкою заявниці та неодноразово була в них вдома, підтвердила той факт, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 2013 року проживали однією сім`єю і в них ІНФОРМАЦІЯ_4 народивсь син - ОСОБА_3 .

З урахуванням наявності у справі належних та допустимих доказів на підтвердження факту батьківства ОСОБА_2 , стосовно ОСОБА_3 , суд прийшов до висновку, що заява про встановлення факту батьківства підлягає задоволенню.

Крім цього, суд зауважує, що встановлення факту батьківства буде сприяти якнайкращим інтересам малолітньої дитини.

Відповідно до ст. 134 CK України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

Згідно з п. 2.13.1 Розділу II Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Враховуючи вищевикладене, повно та об`єктивно оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту батьківства, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 259, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства та зобов`язання вчинити певні дії, заінтересована особа: Саратський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт батьківства ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Ісаєве Миколаївського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_3 , громадянина України, відносно дитини - ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у селі Веденка Саратського району Одеської області про народження, якого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Саратського районного управління юстиції в одеській області у Книзі реєстрації народжень проведена актова запис про народження дитини за №465 від 07 жовтня 2014 року.

Зобов`язати Саратський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), внести зміни до актового запису про народження дитини за №465 від 07 жовтня 2014 року: в графі прізвище дитини замість « ОСОБА_15 » записати « ОСОБА_16 », ім`я, дату і місце народження дитини залишити без змін; в графі відомості про батька замість « ОСОБА_4 » записати « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Ісаєве Миколаївського району Одеської області, РНОКПП НОМЕР_3 , громадянина України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, однак з врахуванням п. 15.5 розділу ХII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Одеського апеляційного суду через Саратський районний суд Одеської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

З текстом рішення можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://st.od.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено 21 квітня 2025 року.

Суддя В. С. Миргород