Провадження № 2/947/875/25
22.04.2025 м. Одеса
Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Цирфи К.А., за участі:
- секретаря судового засідання Дімової Є.В.,
- представника органу прокуратури Ломей Н.М.,
- представника позивача Вишнивецької А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом виконувача обов`язків керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси Царелунги Костянтина Петровича, поданим в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Васильківської сільської ради Болградського району Одеської області про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні земельною ділянкою шляхом припинення права власності на будинок, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та знесення самочинного будівництва,
Позиції позивача та відповідача, інших учасників справи.
У листопаді 2024 року до Київського районного суду м. Одеси з позовом звернувся виконувач обов`язків керівника Київської окружної прокуратура міста Одеси Царелунга Костянтин Петрович, в інтересах держави в особі Одеської міської ради (далі також позивач) до ОСОБА_1 (далі також відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Васильківської сільської ради Болградського району Одеської області, про:
В обґрунтування своїх позовних вимог представник органу прокуратури зазначив, що у березні 2024 року державним реєстратором виконавчого комітету Васильківської сільської ради Болградського району Одеської області, в порушення приписів ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», за відсутності усіх правовстановлюючих документів, підтверджуючих право ОСОБА_1 на будівництво та уведення в експлуатацію рибальського будинку за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № 133, «Зелений мис», а також права власності/користування відповідною земельною ділянкою, здійснено державну реєстрацію права власності за відповідачем на означений будинок.
Оскільки інтереси територіальної громади м. Одеси потребували захисту, Київська окружна прокуратура звернулася до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Одеської міської ради шляхом припинення незаконно зареєстрованого права власності за відповідачем та зобов`язання його знести самовільно побудований рибальський будинок.
Інших заяв по суті справи до суду не надходило.
Заяви та клопотання учасників справи.
28.11.2024 разом з позовом до суду надійшла заява виконувача обов`язки керівника Київської окружної прокуратура міста Одеси про забезпечення позову.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 02.12.2024 справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 23.12.2024, яке неодноразово відкладалося на 29.01.2025, 24.02.2025, 13.03.2025,
Водночас, ухвалою суду від 02.12.2024 до участі у справі залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Васильківської сільської ради Болградського району Одеської області.
Ухвалою суду від 13.03.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду на 15.04.2025.
У судовому засіданні, 15.04.2025, представник органу прокуратури та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі.
Відповідач, належним чином повідомлений, до суду не з`явився, відзив не направив. Відтак суд уважає за можливе здійснити судовий розгляд за наявними матеріалами та винести заочне рішення по суті спору. Будь-яких заперечень від учасників справи про ухвалення заочного рішення у справі не надходило.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав.
Підставою для реєстрації права власності державним реєстратором зазначено такі документи: документ, що підтверджує присвоєння закінченому будівництвом об`єкту адреси, серія та номер: 156, виданий 12.06.2017, видавник: ГО «ВМСОТРЛ»; довідка про членство, серія та номер: 01-01/118, виданий 28.02.2024, видавник: ГО «ВМСОТРЛ»; довідка про зведення об`єкту, серія та номер: 320, виданий 15.11.2017, видавник: ГО «ВМСОТРЛ»; рішення щодо відведення земельної ділянки, серія та номер: 219 від 18.06.1992, видавник: Одеська міська Рада народних депутатів; технічний паспорт (Витяг з ЄДЕССБ), серія та номер: TI01:3441-9236-6176-0294, виданий 25.03.2024, видавник: ЄДЕССБ.
Мотиви прийнятого рішення
Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України).
Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 1, 2 ст. 15 ЦК України).
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 (далі також Закон № 1952-IV), державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Перелік документів, необхідних для здійснення державної реєстрації прав, визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (ч. 2 ст. 18 Закону № 1952-IV).
Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам (ч. 8 ст. 18 Закону № 1952-IV).
У Державному реєстрі прав на кожний об`єкт нерухомого майна, право власності на який заявлено вперше, за рішенням державного реєстратора відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна (ст. 13 Закону № 1952-IV).
При цьому державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень (ст. 10 Закону № 1952-IV).
Отже, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам чинного законодавства.
Згідно із п. 6-8 ч. 1 ст. 27 Закону № 1952-IV, державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року.
Наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002, затверджено «Тимчасове положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно» (далі також Положення), відповідно до якого до 1 січня 2012 року державна реєстрація права власності та права користування (сервітут) на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельних ділянках; права користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; права власності на об`єкти незавершеного будівництва, а також облік безхазяйного нерухомого майна, довірче управління нерухомим майном проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації.
Відповідно до приписів п. 2.2. Положення заява про державну реєстрацію прав подається реєстратору того БТІ, яке здійснює свою діяльність відповідно до договору з Адміністратором Реєстру прав на території адміністративно територіальної одиниці, на якій розташований об`єкт, права щодо якого підлягають державній реєстрації.
Далі, відповідачем з метою здійснення державної реєстрації реєстратору також надано рішення «Про присвоєння адреси» № 156 від 12.06.2017, прийняте ГО «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» відповідно до якого, об`єкту нерухомості, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 , 3-лінія, вздовж берега «Зелений мис», причал № НОМЕР_2 , присвоєно адресу відповідно до особового рахунку: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № 133, «Зелений мис».
З цього приводу суд зазначає, що відповідно до ч. 5 ст. 26-3 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» адреса (крім реквізиту, визначеного пунктом 10 частини четвертої цієї статті) присвоюється, змінюється, коригується, анулюється виконавчим органом сільської, селищної, міської ради у разі, якщо об`єкт знаходиться у межах території, на яку поширюються повноваження сільської, селищної, міської ради.
Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 28.07.2009 № 809 затверджено Положення «Про Адресний реєстр міста Одеси», яким установлено порядок резервування, визначення, відповідності, підтвердження та присвоєння адрес об`єктам нерухомості, розташованим на території міста Одеси (далі також Положення № 809).

Відповідно до п. 1.1., 1.6. Положення № 809, адресний реєстр міста Одеси це електронна база даних, яка містить відомості про адреси об`єктів нерухомого майна, розташованих на території міста Одеси. Довідка з Адресного реєстру міста Одеси це документ, який свідчить про внесення запису до Адресного реєстру. У Адресному реєстрі формуються наступні види довідок: про резервування адреси об`єкта нерухомого майна; про відповідність адреси об`єкта нерухомого майна; про підтвердження адреси об`єкта нерухомого майна.

Відповідно до п. 3.2., 1.3. Положення № 809, надання та зміна адрес без їх попереднього резервування забороняється. Згідно з п. 1.3. адміністратором Адресного реєстру є Комунальне підприємство «Право», що має повний доступ до електронної бази даних і відповідає за її технічне та технологічне створення та ведення, матеріально-технічне та технологічне забезпечення, за збереження і захист даних, що містяться в Адресному реєстрі, видає довідки з Адресного реєстру.

Згідно з п. 4.4. Положення № 809, на підставі довідки про резервування адреси районні адміністрації за заявою власника (наймача, балансоутримувача) об`єкта видають розпорядження про надання або заміну адреси протягом десяти робочих днів після отримання заяви, довідки, документів, що відповідно до законодавства посвідчують майнові права на об`єкт, та документів, які підтверджують особу заявника.

Згідно з відповіддю Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 1128/01-11 від 31.05.2024 адреса об`єкту нерухомого майна: м. Одеса, вул. Набережна, буд. 32-А, 3-лінія, вздовж берега «Зелений мис», причал № НОМЕР_2 , не присвоювалася. ОСОБА_1 з відповідною заявою не звертався.

Отже, вказана адреса (м. Одеса, вул. Набережній, 32-А, 3-лінія, вздовж берега причал № 133 «Зелений мис») самовільно використана заявником та неправомірно внесена державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Далі, для державної реєстрації відповідачем подана довідка про зведення об`єкту № 320 від 15.11.2017, видана ГО «ВМСОТРЛ». У вказаній довідці зазначено, що ОСОБА_1 є членом Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» та йому нібито належить трьохповерховий будинок рибалки 1992 року побудови за адресою: м. Одеса, вул. Набережна, буд. 32-А, 3-лінія, вздовж берега причал № 133 «Зелений мис», що складається з рибальського будинку літ. «А», загальною площею 31,1 кв. м, житлова площа 23,7 кв. м.

Однак, вказана довідка не є належним та допустимими доказом року побудови спірного об`єкта нерухомого майна та доказом проведення будівництва конкретним суб`єктом. За наведених обставин, у державного реєстратора були відсутні підстави для державної реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомого майна як на об`єкт, закінчений будівництвом до 05.08.1992 року.

Відповідно до вказаної довідки, будинок зведено за погодженням Громадської організації «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів» у межах земельної ділянки, що перебуває у фактичному користуванні ГО «ВМСОТРЛ» на підставі рішення виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 18.06.1992 за № 219 «Про відвід земельних ділянок у тимчасове довгострокове користування Одеській водомоторній пристані».

Разом з довідкою, державному реєстратору надано рішення виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів від 18.06.1992 за № 219 «Про відведення земельної ділянки у тимчасове довгострокове користування Одеській водномоторній пристані».

У подальшому, 03.01.1993 наказом по Одеській водно-моторній пристані № 1 внаслідок ліквідації Одеського управління побутового обслуговування населення, рішенням Жовтневого райвиконкому від 20.05.1993 № 762 Одеська водно-моторна пристань перереєстрована в Державне комунальне підприємство «Одеська водно-моторна пристань» (код ЗКПО 5428381).

Водночас, рішенням загальних зборів засновників від 10.03.1995 вирішено створити Громадську організацію «Одеська водно-моторна пристань», яку 11.04.1995 зареєстровано виконавчим комітетом Одеської міської ради народних депутатів.

У пункті 1.1 статуту організації зазначено, що Громадська організація «Одеська водно-моторна пристань» є добровільним об`єднанням громадян, створеним в результаті вільного волевиявлення громадян, що об`єдналися на підставі загальності цілей та задач.

Відповідно до п. 1.3 вказаного статуту організація є юридичною особою з моменту її реєстрації органами державної виконавчої влади та користується правами юридичної особи відповідно до законодавства України.

Одеським обласним управлінням статистики Міністерства статистики України видано свідоцтво № 2321 від 18.04.1995 про реєстрацію Громадської організації «Одеська водно-моторна пристань» (код ЗКПО 23207519).

З викладеного випливає, що громадська організація не є правонаступником, утвореним в результаті реорганізації Державного комунального підприємства «Одеська водно-моторна пристань». Громадська організація «Одеська водно-моторна пристань» у 1998 році змінила назву на Громадську організацію «Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів».

Наказом по Одеській водно-моторній пристані № 1 від 03.01.1996 «Про передачу майна та основних засобів» створено комісію з інвентаризації та безоплатної передачі основних засобів, малоцінного інвентарю та інших статей балансу з Водно-моторної пристані у Громадську організацію «Одеська водно-моторна пристань».

Відповідно до акту передачі від 03.03.1996 Причалу «Зелений мис» передано основні засоби станом на 03.03.1996, а саме: службове приміщення, дворовий туалет, водопровід, електролітну, рятувальний катер (Дніпро-1) та малоцінний інвентар станом на 03.03.1996, а саме: стіл ресторанний, шафу господарську, бінокль, барометр, електролічильник, ліхтар, годинник, скатертину вельветову, скатертину червону та шашки.

З вищевикладеного встановлено, що у Громадської організації «Одеська водно-моторна пристань» і тим самим у ОСОБА_1 не виникало право користування земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № НОМЕР_2 , «Зелений мис», у тому числі під будівництво об`єктів нерухомості, у тому числі у 1991 році (нібито рік будівництва рибальського будинку).

Пунктом 77 «Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015 (в редакції, чинній на момент здійснення реєстраційної дії, далі Порядок № 1127) передбачено, що державна реєстрація права власності на закінчений будівництвом об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічну інвентаризацію, про прийняття його в експлуатацію та про присвоєння такому об`єкту адреси (крім випадку проведення реконструкції об`єкта, що не має наслідком його поділ, виділ частки або об`єднання), отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Згідно з п. 78 Порядку № 1127, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не вимагається в разі державної реєстрації права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року.

Відповідно до п. 80 Порядку № 1127, державна реєстрація права власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, може проводитися на підставі документів, передбачених статтею 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно зі ст. 31 вказаного Закону для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються:

1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою;

2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав.

Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність.

Відповідні виписка із погосподарської книги та документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, відповідачем реєстратору надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про планування і забудову територій» (у редакції, чинній на час здійснення будівництва), фізичні та юридичні особи, які мають намір здійснити будівництво об`єктів містобудування на земельних ділянках, що належать їм на праві власності чи користування, зобов`язані отримати від виконавчих органів відповідних рад, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, у разі делегування їм таких повноважень відповідними радами, дозвіл на будівництво об`єкта містобудування.

За змістом ч. 4, 5 ст. 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (у редакції, чинній на момент реєстрації права власності на майно), право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Отже, до початку реалізації права на забудову земельної ділянки, особа зобов`язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку.

Відповідно до ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.

Згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності або користування (оренди) на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № НОМЕР_2 , « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за жодною особою не зареєстровано, земельна ділянка під вказаним об`єктом не сформована.

Окрім цього, згідно з листом Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради № 01-19/808 від 04.06.2024, Одеською міською радою не приймалось рішень щодо надання у власність (користування), земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , 3-а лінія, вздовж берега причал № НОМЕР_2 , «Зелений мис», зокрема ОСОБА_2 .

Також, відповідно до листа Департаменту архітектури та містобудування Одеської міської ради № 01-15/161п від 30.05.2024 дані щодо надання містобудівних умов та обмежень для проєктування об`єкта будівництва та/або будівельного паспорту забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , 3-а лінія, вздовж берега причал № НОМЕР_2 , «Зелений мис», відсутні. ОСОБА_1 не звертався до департаменту ні з метою отримання будівельного паспорту забудови земельної ділянки, ні з метою погодження проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за вказаною адресою.

Згідно з листом № 01-6/149-пр від 26.06.2024 Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради повідомило, що в Реєстрі будівельної діяльності відсутня інформація щодо видачі документів дозвільного/декларативного характеру щодо об`єкту за адресою: АДРЕСА_2 , 3-а лінія, вздовж берега причал № НОМЕР_2 , «Зелений мис». Також до управління не надходили та управлінням не реєструвалися документи дозвільного/декларативного характеру на виконання будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за вказаною адресою.

Відповідно до листа від 31.05.2024 № 1128/01-10 Київська районна адміністрація Одеської міської ради повідомила, що посадовою особою Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради у складі комісії за участю представників Київської районної адміністрації Одеської міської ради, Департаменту земельних ресурсів Одеської міської ради 29.05.2024 здійснено комісійне обстеження земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 , 3-а лінія, вздовж берега причал № НОМЕР_2 , «Зелений мис». За результатами обстеження за вказаною адресою встановлено розміщення одноповерхових дерев`яних споруд, про що складено акт обстеження від 29.05.2024.

З аналізу зазначених доказів суд доходить висновку, що земельна ділянка під самовільно збудованим об`єктом рибальським будинком за адресою: АДРЕСА_2 , 3-а лінія, вздовж берега причал № НОМЕР_2 , «Зелений мис», перебуває у комунальній власності та під забудову не передавалася жодній фізичній чи юридичній особі. Документи дозвільного/декларативного характеру на виконання будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів за вищевказаною адресою не видавалися.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 911/3594/17, сама по собі державна реєстрація права власності за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права власності, але створює спростовувану презумпцію права власності такої особи.

Відповідно до правової природи реєстрації прав на нерухоме майно як способу володіння ним та беручи до уваги загальні засади цивільного законодавства (аналогія права), колегія дійшла такого висновку: якщо заінтересована особа - позивач (власник земельної ділянки, інший правоволоділець) вважає, що зареєстроване за відповідачем право власності чи інше речове право на певний об`єкт насправді не існує і нікому не належить, то належному способу захисту відповідає вимога про припинення володіння відповідача відповідним правом. Судове рішення про задоволення таких позовних вимог є підставою для внесення до Державного реєстру запису про відсутність права. Якщо на відповідний об`єкт, право на який не може бути зареєстроване за жодним суб`єктом, був відкритий розділ Державного реєстру прав, таке судове рішення є також підставою для закриття розділу Державного реєстру прав на цей об`єкт.

Отже, для ефективного захисту прав територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради, належною вимогою, окрім усунення перешкод у здійсненні Одеською міською радою як власником права користування та розпоряджання земельною ділянкою шляхом звільнення земельної ділянки та знесення об`єкту самочинного будівництва, є вимога про припинення володіння відповідачем правом приватної власності на нерухоме майно, враховуючи, що спірний об`єкт нерухомого майна самочинно збудований на земельній ділянці комунальної власності, а право власності на нього зареєстровано незаконно, зокрема, без надання документів, передбачених Законом про реєстрацію та Порядком.

Статтею ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з положеннями ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Як установлено під час судового розгляду, означений рибальський будинок згідно технічного паспорту містить конструктивний елемент фундамент та його переміщення неможливе без знецінення та зміни призначення, відтак даний об`єкт є нерухомим майном.

Статтею 120 ЗК України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти.

Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (ст. 90 ЗК України), землекористувачі (ст. 95 ЗК України), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (ст. 102-1 ЗК України). або з інших передбачених законом підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Ураховуючи те, що будівельні роботи на спірній земельній ділянці проведено за відсутності відповідних дозволів та правовстановлюючих документів на землю, таке будівництво є самочинним.

Згідно ст. 83 ЗК України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності.

Згідно положень ст. 377 ЦК України та ст. 120 ЗК України, до особи, яка набула право власності, на підставі вчиненого правочину або у порядку спадкування права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку.

Статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до делегованих державою органам місцевого самоврядування повноважень належить здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (п. «б» ч. 3 ст. 152 ЗК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Тобто заявити негаторний позов.

За змістом ч. 4 ст. 376 ЦК України збудований об`єкт нерухомості може бути знесений як особою, яка здійснила самочинне будівництво, так і особою яка здійснює самочинне будівництво. У разі, якщо право власності чи право користування земельною ділянкою не оформлене, забудова цієї земельної ділянки порушує права третіх осіб.

Відтак усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом знесення самочинно побудованої споруди за рахунок особи, яка здійснила таке самочинне будівництво є належним та ефективним способом захисту прав власника (користувача).

Висновки суду.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України).

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню та зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до вимог ч. 3, 4 ст. 12, ч. 1, 2 ст. 13, ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України).

Отже, проаналізувавши заяви по суті справи та надані сторонами докази у поєднанні із застосованими правовими нормами, враховуючи мотиви, покладені в основу рішення, суд доходить висновку, що позивачем доведено факт реєстрації права власності на спірний об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_1 за відсутності належних документів, передбачених ст. 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Як наслідок право власності підлягає припиненню, а самовільно побудований будинок знесенню відповідачем.

Судові витрати.

За приписами ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрат на професійну правничу допомогу.

Судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 280-289, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позоввиконувача обов`язків керівника Київської окружної прокуратури міста Одеси Царелунги Костянтина Петровича, поданий в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору виконавчий комітет Васильківської сільської ради Болградського району Одеської області про усунення перешкод у користуванні і розпорядженні земельною ділянкою шляхом припинення права власності на будинок, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та знесення самочинного будівництва задовольнити.

2. Усунути перешкоди територіальній громаді м. Одеси у користуванні і розпорядженні земельною ділянкою шляхом припинення права власності ОСОБА_1 на рибальський будинок загальною площею 31,1 кв. м, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № 133, «Зелений мис», з одночасним закриттям реєстраційного розділу об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 100.

3. Зобов`язати ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 34,6 кв. м та знести рибальський будинок загальною площею 31,1 кв. м, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , вздовж берега причал № 133, «Зелений мис» (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 100).

4. Стягнути зі ОСОБА_1 на користь розпорядника бюджетних коштів, який сплатив судовий збір у цій справі Одеської обласної прокуратури (код ЄДРПОУ № 03528552) витрати зі сплати судового збору в розмірі 7 570 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення суду.

Учасники справи:

Київська окружна прокуратура м. Одеси (адреса: м. Одеса, вул. Краснова, буд. 10);

Позивач: Одеська міська рада (код ЄДРПОУ № 26597691, адреса: м. Одеса, вул. Думська, буд. 1);

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ).

Суддя: К. А. Цирфа