РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.03.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Карпішиної С.С.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовомОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із указаним позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 8 000,00 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 14.02.2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого мають спільну доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28.10.2024 року шлюб між сторонами розірвано. Позивач зазначає, що ОСОБА_1 сплачує щомісяця 2 000 грн. на утримання дитини, однак даних коштів недостатньо, оскільки витрачається значно більша сума. За словами ОСОБА_2 , щомісяця вона несе наступні витрати по утриманню дитини: ГО «Культурно-мистецький центр «Острів дитинства» - 850 грн., ГО «Школа плавання «Касатка»- 1 460 грн., харчування 5 000 грн., одяг 2 500 грн., дозвілля 700 грн., комунікація (мобільний телефон) 250 грн., відпочинок 4 000 грн., медичні послуги 700 грн., кишенькові витрати 850 грн., шкільні витрати 300 грн. Таким чином, як зазначає позивач, утримання дитини в середньому складає 16 500 грн. Відповідач хоча офіційно працевлаштований та щомісяця отримує заробітну плату, однак у нього є інші доходи, які він не відображає у податковій звітності, а тому здатен допомагати фінансово утримувати доньку.

З огляду на викладене, позивач просить встановити між сторонами розмір аліментів, які будуть сплачуватися відповідачем на утримання дитини.

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 14.11.2024 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому ОСОБА_1 зазначив, що сумлінно виконує свої батьківські обов`язки, бере участь у вихованні дитини. Крім поточних витрат (їжа, комунальні послуги), щомісяця на утримання дитини позивачу перераховує 2 000 грн. За словами відповідача, його доходи є невеликими, працює на одній роботі і отримує дохід на рівні мінімальної заробітної плати, додаткових доходів не має. Просив позов задовольнити частково в сумі 2 000 грн.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що на даний час працює в ТОВ «Техекспертиза-Україна» та отримує 6 500 грн. «на руки» і фізично не може наразі платити аліменти в більшому розмірі. Не заперечив, що дійсно раніше мав додаткові доходи, але зараз отримує лише одну заробітну плату. На утриманні інших дітей не має, розлучений.

Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що даний позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 народилася ОСОБА_3 , батьками якої є сторони по справі (а.с. 9).

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28.10.2024 року розірвано шлюб між громадянами України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що був зареєстрований 14.02.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №182 (а.с. 11-12).

Із доданої до відзиву довідки про заробітну плату (дохід, грошове забезпечення) для розрахунку виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від 14.01.2025 слідує, що відповідач ОСОБА_1 працює у ТОВ «Техекспертиза-Україна» та його дохід (заробітна плата) за 2024 рік склав 95 313,36 грн. (а.с. 37).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 180 Сімейного кодексу України закріплений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з положенням ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

У відповідності до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частинами першою, третьою указаної передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частиною першою статті 184 згаданого закону встановлено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Аналіз зазначених норм права вказує на те, що будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду.

Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.

Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Зокрема, висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 та від 16 червня 2021 року у справі № 643/11949/19 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як свідчать матеріали справи, відповідач по справі ОСОБА_1 працює в ТОВ «Техекспертиза-Україна» та його дохід за 2024 рік склав 95 313,36 грн. (а.с. 37).

Аналізуючи наведене, суд вважає, що надані ОСОБА_2 докази не підтверджують зазначені у позові обставини, які вказують на можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання спільної дитини сторін саме у тому розмірі, в якому їх просить присудити позивач. Зважаючи на засади змагальності сторін, позивачем не надано доказів одержання відповідачем додаткових доходів, крім заробітної плати у ТОВ «Техекспертиза-Україна», доказів наявності у ОСОБА_1 на праві власності, володіння та/або користування майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доказів суттєвих витрат платника аліментів на придбання нерухомого або рухомого майна тощо. Позивачем також не заявлялись перед судом відповідні клопотання про витребування таких доказів.

Разом з тим, у судовому засіданні встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, є особою працездатного віку, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних членів сім`ї не має.

З огляду на часткове визнання позову відповідачем, із урахуванням перелічених у статті 182 СК України обставин та враховуючи, що основна відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для гармонійного розвитку дитини, покладається на батьків, суд дійшов висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнення на її користь аліментів на утримання дитини в розмірі 2 000 грн. щомісячно до повноліття дитини.

Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 302,80 грн. за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. 7, 180-182, 184, 191 СК України, ст. 2-5, 10-13, 76-82, 89, 141, 263-265, 352, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з 01.11.2024 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в сумі 302,80 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Д.В. Кузнєцов