Номер провадження 6/754/122/25
Справа № 754/4067/21
У Х В А Л А

Іменем України

21 квітня 2025 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Скрипка О.І.

при секретарі Моторенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві подання приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Пилипчука Віталія Григоровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,-

В С Т А Н О В И В:

Приватний виконавець Пилипчук В.Г. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_1 .

В обґрунтування заяви заявник вказує на те, що у нього на виконанні знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_2, відкрите на підставі виконання виконавчий лист № 754/4067/21 від 31.01.2022 року, виданого Деснянським районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики в розмірі 263 559,45 грн., проценти за користування коштами в розмірі 96 688,04 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3602,47 грн. 17.02.2022 року ним винесено постанову про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_2, копію якої направлено боржнику до відома та на виконання. 22.02.2022 року боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження із ідентифікатором доступу, про що свідчить його підпис на повідомленні про отримання поштового відправлення №404.

Як зазначає заявник, в ході виконання виконавчого провадження, постановою НОМЕР_2 від 17.02.2022 року накладено арешт на грошові кошти боржника та встановлено що, боржник не має майна, на яке можна звернути стягнення, що підтверджується:

1. Електронними відповідями з банків згідно виписки з Автоматизованої системи виконавчих проваджень у боржника наявні рахунки у наступних банківських установах - АТ «Універсабанк», АТ «Таксомбанк», АТ КБ «Приватбанк», АТ «Райффайзен Банк», згідно відомостей яких у боржника відсутні грошові кошти для стягнення.

2. Електронними відповідями з: Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку №10/04/21286 від 15.12.2020, Укрпатент від 18.05.2024, Міністерства внутрішніх справ України № 182201835 від 22.11.2023, Держпродспоживслужби від 18.05.2024, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного земельного кадастру України, Податкової служби України, Пенсійного фонду України, Фіскальної служби України, відповіді яких наявні в копіях виконавчого провадження.

17.02.2022 року ним направлено вимогу виклик боржнику виконавчого провадженню за адресою зазначеної у виконавчому документі - АДРЕСА_1 . 03.05.2024 року він повторно направив вимогу виклик боржнику виконавчого провадженню за адресою зазначеної у виконавчому документі - АДРЕСА_1 . Згідно відповіді на запит приватного виконавця № від 24.08.2023 року до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону України, ОСОБА_1 регулярно здійснює виїзд за кордон, на підставі закордонного паспорту НОМЕР_1 . Станом на 16.07.2024 року рішення суду не виконано, боржник на прийом до приватного виконавця не з`являвся, та не надав жодних пояснень щодо причин невиконання рішення суду в рамках виконавчого провадження НОМЕР_2.

Посилаючись на викладене та приймаючи до уваги факт обізнаності ОСОБА_1 щодо наявності відкритого виконавчого провадження НОМЕР_2, заявник вважає, що застосування передбачених законом юридичних санкцій, а саме тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - є обґрунтованою, оскільки боржник не тільки обізнаний про факт невиконаних зобов`язань, але й свідомо ухиляється від їх виконань, в зв`язку із чим просить задовольнити його подання.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України, ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

В судове засідання приватний виконавець не з`явився.

Враховуючи обставини справи та положення ч.4 ст.441 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів.

Дослідивши наявні матеріали справи, суд не вбачає підстав для задоволення подання, з огляду на наступне.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Пилипчука В.Г. перебуває виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 754/4067/21 від 31.01.2022 року, виданого Деснянським районним судом м.Києва, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу за договором позики в розмірі 263 559,45 грн., проценти за користування коштами в розмірі 96 688,04 грн., а також судових витрати по сплаті судового збору в розмірі 3602,47 грн.

17.02.2022 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2, копію якої направлено боржнику до відома та на виконання.

22.02.2022 року боржник отримав постанову про відкриття виконавчого провадження із ідентифікатором доступу, про що свідчить його підпис на повідомленні про отримання поштового відправлення №404.

Постановою приватного виконавця від 17.02.2022 року накладено арешт на грошові кошти боржника та встановлено що, боржник не має майна, на яке можна звернути стягнення, що підтверджується:

1. Електронними відповідями з банків згідно виписки з Автоматизованої системи виконавчих проваджень у боржника наявні рахунки у наступних банківських установах - АТ «Універсабанк», АТ «Таксомбанк», АТ КБ «Приватбанк», АТ «Райффайзен Банк», згідно відомостей яких у боржника відсутні грошові кошти для стягнення.

2. Електронними відповідями з: Національна комісія з цінних паперів та фондового ринку №10/04/21286 від 15.12.2020 року, Укрпатент від 18.05.2024 року, Міністерства внутрішніх справ України № 182201835 від 22.11.2023 року, Держпродспоживслужби від 18.05.2024 року, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного земельного кадастру України, Податкової служби України, Пенсійного фонду України, Фіскальної служби України, відповіді яких наявні в копіях виконавчого провадження.

17.02.2022 року приватним виконавцем направлено вимогу виклик боржнику виконавчого провадженню за адресою зазначеної у виконавчому документі - АДРЕСА_1 . Докази вручення вимоги відсутні.

Постановою приватного виконавця від 24.08.2023 року звернуто стягнення на заробітну плату боржника від ТОВ «Юнекс Консалтинг».

26.01.2024 року стягувачем подано заяву приватному виконавцю щодо перерахування отриманих коштів на рахунок стягувача.

Відповідно до платіжної інструкції від 29.01.1024 року боржником здійснено перерахування коштів на рахунок приватного виконавця в розмірі 1822,17 грн.

03.05.2024 року приватним виконавцем повторно направлено вимогу виклик боржнику виконавчого провадженню за адресою зазначеної у виконавчому документі - АДРЕСА_1 . Докази вручення вимоги відсутні.

Згідно відповіді на запит приватного виконавця № 202933450 від 03.05.2024 року до Державної прикордонної служби України щодо перетину боржником державного кордону України, ОСОБА_1 регулярно здійснює виїзд за кордон, на підставі закордонного паспорту НОМЕР_1 , а саме: 21.06.2023 року здійснено виїзд з території України, 07.07.2023 року здійснено в`їзд на територію України, 01.10.2023 року здійснено виїзд з території України.

05.06.2024 року приватним виконавцем повторно направлено вимогу виклик боржнику виконавчого провадженню за адресою зазначеної у виконавчому документі - АДРЕСА_1 . Докази вручення вимоги відсутні.

Як стверджує заявник, станом на 16.07.2024 року рішення суду не виконано, боржник на прийом до приватного виконавця не з`являвся, та не надав жодних пояснень щодо причин невиконання рішення суду в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2.

У статті 33 Конституції України, зазначено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Положеннями п.19 ч 3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України».

Положеннями ст.6 цього Закону встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, зокрема, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом.

Порядок вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України визначено у ст.441 ЦПК України, відповідно до якої питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Отже, задоволення подання виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання.

За своїм змістом словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п.5 частини першої ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Сам по собі факт невиконання боржником судового рішення, якщо відсутні відомості про навмисне ухилення його від виконання цього зобов`язання, не є підставою для обмеження права боржника на виїзд за межі України.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обов`язок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на приватного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Протоколом №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції, та у Першому протоколі до неї, у статті 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій, щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

Тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Дослідивши наявні докази, суд приходить до висновку, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього. Приватним виконавцем не обґрунтовано, яким чином застосування до боржника обмеження у праві виїзду за межі України буде сприяти виконанню виконавчого документа та погашенню заборгованості.

При цьому суд звертає увагу на те, що приватним виконавцем звернуто стягнення на заробітну плату боржника за основним місцем роботи, а також надано платіжне доручення про перерахування боржником 29.01.2024 року частини заборгованості. Проте, приватним виконавцем не надано повного розрахунку розміру сум, що були стягнуті в примусовому порядку з моменту винесення постанови про звернення стягнення на заробітку плату та не вказано розмір залишку заборгованості.

Суд також зауважує, що боржник 01.10.2023 року виїхав за межі України і станом на 03.05.2024 року до України не повертався.

З урахування викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання приватного виконавця у зв`язку із його передчасністю.

Відмова у задоволенні подання не позбавляє права приватного виконавця за наявності достатніх підстав, які вказують на ухилення боржником від виконання зобов`язань та після вчинення усіх виконавчих дій, спрямованих на виконання виконавчого листа про стягнення коштів, повторно звернутись з таким поданням.

На підставі викладеного, керуючись ст.6 Закону України «Про порядок виїзду та в`їзду в Україну громадян України», ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 441 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Пилипчука Віталія Григоровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складено 21 квітня 2025 року.

Суддя: