РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

17 квітня 2025 року Володимир - Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Лутая А.М.,

за участю: секретаря судового засідання Жолоб К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ

У грудні 2024 позивач ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з вищезазначеною позовною заявою, яку обґрунтовує тим, що 17.09.2018 між Акціонерним товариством «Райффайзен банк» та відповідачем ОСОБА_1 укладено Договір № 014/0292/82/0242266, за умовами якого банк надав відповідачу грошові кошти відповідно до умов передбачених цим договором, а відповідач зобов`язався повернути використану суму в строк до 17.09.2022 та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 49,90 %.

30.11.2021 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено Договір факторингу № 114/2-47, у відповідності до умов якого до останнього перейшли права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 014/0292/82/0242266. У свою чергу, 10.01.2023, на підставі Договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», позивач набув права вимоги за кредитним договорами до позичальників, в тому числі за договором № 014/0292/82/0242266.

Вказує, що станом на сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість, розмір якої становить 37 128,21 грн, з яких 19 902,13 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 17 226,08 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Зважаючи на викладене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 014/0292/82/0242266 від 17.09.2018 у розмірі 37 128,21грн., понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 13 000,00 грн.

Ухвалою суду від 17.12.2024 на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у позовній заяві просила розгляд справи проводити за її відсутності Проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач у судове засідання повторно не з`явився за невідомими суду причинами, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином судовими повістками. Заяв та клопотань від нього не надходило, про причини неявки не повідомив.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Оскільки відповідач не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Оцінивши наявні у справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов таких висновків.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст.5 ЦПК України).

Відповідно до вимог часини 1 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 17.09.2018 між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір про надання банківських послуг у сфері страхування №014/0292/82/0242266, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 33 274,18 грн строком на 48 місяців, які зобов`язався повернути в строк до 17.09.2022 та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 49,9 % річних (п.п.1.1.1 1.1.8 Договору).

Згідно розрахунку заборгованості, наданого АТ «Райффайзен банк», заборгованість відповідача за вказаним договором станом на 20.11.2021 становила 26 081,50 грн, в тому числі: 19 902,13 грн заборгованість за кредитом; 6179,37 грн заборгованість за процентами.

30 листопада 2021 року між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір відступлення права вимоги №114/2-47, згідно з умовами якого ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право вимоги до боржників АТ «Райффайзен банк», вказаних у реєстрі боржників, у тому числі за договором № 014/0292/82/0242266 від 17.09.2018.

Відповідно до Реєстру боржників до договору відступлення права вимоги №114/2-47 від 30.11.2021 ТОВ «Вердикт капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 26 081,50 грн, в тому числі: 19 902,13 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 6179,37 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, згідно з умовами якого ТОВ «Коллект центр» отримало право грошової вимоги, у тому числі за договором № 014/0292/82/0242266 від 17.09.2018.

Відповідно до реєстру боржників до договору відступлення прав вимог, що укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр», останнє набуло право грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 014/0292/82/0242266 від 17.09.2018 в сумі 37 128,21 грн, з яких 19 902,13 грн заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 17 226,08 грн заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

ТОВ «Коллект Центр» після набуття права вимоги за договором, нарахування процентів не здійснювало.

Таким чином, судом встановлено, що всупереч умовам про надання банківських послуг у сфері страхування №014/0292/82/0242266 від 17.09.2018 відповідач свої кредитні зобов`язання не виконує.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

В свою чергу, згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 516 ЦК).

Відповідно до положень статей 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Оскільки на підставі вказаних договорів факторингу відбулась заміна первісного кредитора на ТОВ «Коллект Центр», тому останній вправі заявляти вимоги до відповідача про повернення кредитної заборгованості за кредитним договором.

Відповідач у справі не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки первісного кредитора, і таке виконання було б належним в розумінні вимог ст. 516 ЦК України.

Натомість, всупереч умовам кредитного договора, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу прав грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ані на рахунки ТОВ «Коллект Центр», ані на рахунки попередніх кредиторів.

На підставі викладеного вище, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованості за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0292/82/0242266 від 17.09.2018 в розмірі 37 128,21 грн.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 гривень.

Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, то судом встановлено наступне.

Згідно із ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді.

Відповідно до ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як вбачається з матеріалів справи, правову допомогу позивачу у зазначеній справі надавало адвокатське об`єднання АО «Лігал Ассістанс». До позову долучено договір про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024, прайс-лист АО «Лігал Ассістанс», заявка на надання юридичної допомоги №83 від 11.10.2024 з розрахунком вартості наданих послуг та витяг з акту №2 про надання юридичної допомоги від 08.11.2024 року, згідно якого підтверджено виконання робіт та прийняття такої роботи позивачем. Згідно розрахунку витрати на професійну правничу допомогу становлять 13 000,00 грн.

Відповідно до ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та не доводив їх неспівмірність.

Таким чином, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що розмір таких витрат є співмірним із складністю справи, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу є підставною та підлягає задоволенню, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 13 000,00 грн.

Керуючись ст.ст.12, 13, 76, 80, 81, 89, 137,141, 263-268,280-283 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0292/82/0242266 від 17.09.2018 в розмірі 37 128 (тридцять сім тисяч сто двадцять вісім) гривень 21 копійка.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» витрати на правову допомогу в розмірі 13000 (тринадцять тисяч) гривень.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку для подання заяви про перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 22.04.2025.

Інформація про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», місцезнаходження: вул. Мечнікова,3, офіс 306, м. Київ, 01133, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Головуючий А.М. Лутай