Справа № 194/636/25
Номер провадження № 2-о/194/39/25
УХВАЛА

22 квітня 2025 року м.Тернівка

Суддя Тернівського міського суду Дніпропетровської області Корягін В.О. розглянувши матеріали заяви представника заявника адвоката Олексюк Назара Мироновича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про визнання фізичної особи померлою, -

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника адвокат Олексюк Н.М. в інтересах ОСОБА_1 18 квітня 2025 року звернувся до суду із заявою про визнання фізичної особи померлою. Просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлоград Дніпропетровської області, який проживав за адресою: АДРЕСА_1 , померлим під час безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії рф в районі ведення бойових дій у м. Бахмут Донецької області з дня набрання рішення законної сили.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Відповідно до частини першої статті 46 Цивільного кодексу України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

Заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання(перебування)фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. (ч. 1ст. 305 ЦПК України).

Згідно ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина.

Системний аналіз вказаних норм дозволяє дійти висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина.

В порушення вимог п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України заявником належним чином не обґрунтовано вимоги викладених обставин у заяві та не зазначено та не додано доказів, що підтверджують кожну таку обставину.

Так, заявником не визначено належним чином коло осіб, на права та інтереси яких може вплинути ухвалене рішення із чітким визначенням їх процесуального статусу як заінтересованих осіб. Тобто, заявником в заяві не вказано наявність чи відсутність членів родини (дітей, дружини, братів, сестер, батьків) особи, відносно якої вирішується питання про визнання її померлою, суд повинен з`ясувати коло осіб, які можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, зокрема, це члени родини громадянина ОСОБА_2 (суд повинен запропонувати таким особам висловити свої думки на підтвердження заявлених вимог чи заперечити проти них), т.я. відповідно до ч. 1ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Суд також звертає увагу, що за правовими наслідками оголошення фізичної особи померлою прирівнюється до правових наслідків, які настають у разі смерті фізичної особи, а саме: на майно такої особи відкривається спадщина. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини (ч.2ст.47 ЦК України).

Виходячи з цього, заінтересованими особами у даній справі мають бути, усі спадкоємці особи, якщо вони є, чи відповідна територіальна громада.

Проте у заяві не визначено заінтересованих осіб, не зазначається про майно, що може бути успадковане.

Резолютивна частина заяви не містить посилання на дату, з якої вважати громадянина померлим, оскільки п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що у справах про оголошення особи померлим суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав без вісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим.

Також резолютивна частина заяви не містить вимоги відносно того, яке місце смерті особи необхідно визначити судом.

Окрім того, визнання особи померлою є крайньою мірою та потребує встановлення всіх об`єктивних обставин, що стали передумовою для такого звернення, з метою уникнення в подальшому негативних наслідків щодо переходу майнових прав особи, оголошеної померлою, у разі її появи. Обов`язок щодо доказування обставин, яку заявник просить оголосити померлою, у місці її постійного проживання, покладається чинним законодавством України саме на заявника.

Підставами для визнання фізичної особи померлою є сукупність юридичних фактів, до яких включаються: відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання. При цьому слід мати на увазі, що у фізичної особи може бути декілька місць проживання, тому відповідні дані повинні перевірятись за всіма відомими місцями проживання цієї особи; відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості. Встановлення цих обставин відбувається шляхом надіслання запитів до житлово-експлуатаційних організацій, органів внутрішніх справ, органів місцевого самоврядування, за місцем роботи, за останнім місцем проживання відсутнього; сплив трирічного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної особи; наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи померлої.

Обов`язок щодо доказування обставин, що підтверджують відсутність відомостей про місце перебування особи, яку заявник просить оголосити померлою, у місці її постійного проживання протягом трьох років, покладається чинним законодавством України саме на заявника.

Саме така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19.03.2018 року у справі № 638/18251/16-ц.

Однак, заявник не наводить доказів, які підтверджують, що останнє місце проживання/перебування ОСОБА_2 є адреса: АДРЕСА_1 (акти з місця проживання тощо).

Окрім того, представник заявника в порушення п.2 ч.3 ст. 175 ЦПК України не зазначає повне місце проживання заявника, а саме вулицю, будинок, квартиру тощо, а зазначає: Німеччина, Гессен, м. Лімбург-ан-дер-Ланн.

Отже, з урахуванням зазначеного суд не може визначитися з підсудністю цієї справи.

Також, на підтвердження своїх повноважень представник заявника не надає ордер ВС 1354464 від 07.03.2025 року та договір/доручення про надання правової допомоги №01/03-2025 від 07.03.2025 року, щоб суд міг пересвідчитися в повноваженнях представника заявника на звернення до Тернівського міського суду Дніпропетровської області з даною заявою від імені заявника ОСОБА_1 .

Судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізує п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободщодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судового процесу, в тому числі й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допускає судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.98 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У тих рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Отже, відсутня можливість відкрити провадження у справі за заявою представника заявника адвоката Олексюк Назара Мироновича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про визнання фізичної особи померлою, тому зазначену заяву необхідно залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків заяви.

На підстави викладеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву представника заявника адвоката Олексюк Назара Мироновича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Міністерство оборони України, Павлоградський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса), про визнання фізичної особи померлою - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки заяви в строк, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали заявнику.

Роз`яснити заявнику, що в разі невиконання ухвали заява буде вважатися неподаною та повернута, що не є перешкодою для повторного звернення до суду після усунення обставин, які стали підставою для її повернення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.О. Корягін