Справа № 487/107/25
Номер провадження 2/489/1403/25
18 квітня 2025 року місто Миколаїв
Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючого судді Кокорєва В. В.,
за участю секретаря судового засідання Ковальової С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом Державної екологічної інспекції Південно-Західного округу (Миколаївська та Одеська області) (далі - позивач) до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу
В грудні 2024 року представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення із відповідача шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу. В обгрунтування своїх вимог зазначає, що 27.09.2024 виявлено факт пошкодження ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 до ступеня припинення росту дерева породи "Софора" у кількості 2 одиниці діаметрами у корі біля шийки кореня 56 см., 62 см., та до ступеня неприпинення росту дерево породи "Софора" у кількості 1 одиниця діаметром у корі біля шийки кореня 47 см. за адресою: м. Миколаїв, біля будинку 41. Дане правопорушення зафіксовано в протоколі про адміністративне правопорушення. В подальшому такий протокол став підставою для винесення постанови про накладення адміністративного стягнення та притягнення відповідача до адміністративної відповідальності. Постанова від 30.09.2024 була не сплачена відповідачем добровільно . В результаті протиправних дій відповідача, які виразилися в незаконній порубці зелених насаджень до ступеня припинення росту, чим спричинено державі в особі Інспекції шкоду в розмірі 8100 грн., яка є матеріальною шкодою.
З цих підстав просив суд стягнути з відповідача суму шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу у вигляді збитків, нанесених державі Україна у розмірі 8100 грн. та судовий збір.
спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника позивача надійшла до суду заява, в якій він просить розглядати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомлено, заяв та клопотань від них до суду не надходило, відзив до суду не подано.
Ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, вирішено проводити заочний розгляд справи.
Дослідивши докази у справі, суд встановив такі обставини та відповідні правовідносини.
27.09.2024 було складено протокол №002186 про адміністративне правопорушення, відповідно до якого 27.09.2024 о 09:30 год. ОСОБА_1 здійснив пошкодження дерев до ступеня припинення росту породи "Софора" у кількості 2 одиниці діаметрами у корі біля шийки кореня 56 см., 62 см., та пошкодження дерева до ступеня неприпинення росту (спил гілок) породи "Софора" у кількості 1 одиниця діаметром у корі біля шийки кореня 47 см. без дозвільних документів у вегетаційний період. Роботи проводилися за адресою: АДРЕСА_1 (територія Миколаївського фахового коледжу фізичної культури) ОСОБА_1 працював разом з ОСОБА_2
30.09.2024 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №002186, відповідно до якої ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.153 КУпАП та накладено штраф у розмірі 340 грн.
10.10.2024 на адресу відповідача направлено претензію про сплату 8100 грн. за шкоду, нанесене державі вчиненим правопорушенням.
Відповідно до ст. 13 Конституції України, земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону
Статтею 66 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.
Відповідно до ст. 13 Цивільного кодексу України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині.
Статтею 293 ЦК України передбачено, що діяльність фізичної та юридичної особи, що призводить до нищення, псування, забруднення довкілля, є незаконною. Кожен має право вимагати припинення такої діяльності.
Згідно із ст. 40 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог: здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища.
Згідно зі ст.10 Закону України «Про рослинний світ» спеціальне використання природних рослинних ресурсів здійснюється за дозволом юридичними або фізичними особами для задоволення їх виробничих та наукових потреб, а також з метою отримання прибутку від реалізації цих ресурсів або продуктів їх переробки.
Відповідно до ст.41 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.
Згідно із ст.68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.
Відповідно до ст.69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів.
Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За змістом ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.
Оскільки ОСОБА_1 добровільно не відшкодував завдану шкоду, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч. 1, 5 ст.81ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повного чи часткового відшкодування шкоди, не спростував наданий позивачем розрахунок та обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами.
Відповідно до ст.141ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.
Керуючись ст. ст.89, 259, 263-265 ЦПК України, суд
Позовні вимоги задовольнити.
Інформація про учасників справи:
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення може бути оскаржено позивачем шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення - з моменту складення повного тексту рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 18.04.2025.

Суддя В. В. Кокорєв