Справа № 308/4391/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 військової частини НОМЕР_1 підполковника АДРЕСА_1 про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача військової частини НОМЕР_1 підполковника п. ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.03.2025 вказана позовна заява залишена без руху із зазначенням недоліків які слід усунути, а саме вказано на те, що зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову є стягнення заборгованості по заробітній платі в сумі 81 947.38 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_1 зазначає, що за період його служби виникла заборгованість по заробітній платі на загальну суму 81 947.38 грн., що підтверджується відповідною довідкою про заборгованість. Проте, до теперішнього часу розрахунок із ним не проведений, тому просить: стягнути з відповідача В/Ч НОМЕР_1 на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 81 947.38 грн., при цьому покликається на ЗУ 3379-ІХ від 06.09.2023.

Звертаючись до суду із даним позовом ОСОБА_1 вказує на те, що саме за період його служби виникла заборгованість по заробітній платі на загальну суму 81 947.38 грн

Щодо розміру заборгованості по заробітній платі яку він просить стягнути із відповідача на його користь позивач ОСОБА_1 , вказує на те, що відповідна сума зазначена у довідці про заборгованість.

Поряд з цим, як вбачається з матеріалів що додані до позовної заяви, позивачем в обґрунтування позову додано грошовий атестат про виплату грошової допомоги №194 від 27.09.2023 та довідку від 13.01.2025 №295 про нараховані та перераховані суми основних та додаткових видів грошового забезпечення з листопада 2022 р. по листопад 2023 р. у військовій частині НОМЕР_1 .

При цьому, зі змісту вказаної довідки вбачається, що позивачу було нараховано виплати на загальну суму 81838,72 та всього перераховано 80 611,14 грн. При цьому про заборгованість військової частини щодо виплат позивачу у довідці не зазначається.

Інших відомостей позивачем до позовної заяви не додано.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачем не визначені правові підстави позовних вимог, що позбавляє можливості з`ясувати предмет спору та межі доказування.

Крім цього, до позовної заяви додано лист командування ДШВ ЗСУ від 07.09.2023 адресований позивачу, у якому вказується, що грошове забезпечення після чотирьох місяців безперервного перебування на лікуванні в лікарняних закладах виплачується на підставі висновку лікарняного закладу (військово-лікарської комісії), рішення командира військової частини про продовження перебування в лікарняних закладах та відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивачу роз`яснено, що якщо він перебуває на тривалому лікуванні по пораненню і не отримав грошове забезпечення в повному обсязі слід надати весь пакет медичних документів, який підтверджують його безперервне лікування по пораненню (виписний епікриз довідка форма 100 і т.д.) його безпосередньому командиру для здійснення доплати належного йому грошового забезпечення.

Разом з тим, позивач не вказує чи звертався він із відповідним пакетом документів до свого командира, чи нараховано йому відповідні кошти, а відомості про відмову в нарахуванні таких коштів в матеріалах справи відсутні.

Позивачем в позовній заяві не зазначено: відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору, якщо такі проводилися; відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися. Зокрема відсутні відомості щодо того, що позивач звертався до відповідача з вимогою добровільно виплатити йому вказані в позовній заяві суми та чи наявна заборгованість у сумі вказаній в позові.

Окрім того, в ухвалі про залишення позовної заяви без руху вказано на те, що:

Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Приписами частини першої статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII) визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону № 2011-XII до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно ч.ч. 1, 2 до ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 1-1) спорах адміністратора за випуском облігацій, який діє в інтересах власників облігацій відповідно до положень Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки", із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій, експертних команд з оцінювання повсякденного функціонування особи та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про оборонні закупівлі", крім спорів, пов`язаних із укладенням державного контракту (договору) про закупівлю з переможцем спрощених торгів із застосуванням електронної системи закупівель, а також зміною, розірванням і виконанням державних контрактів (договорів) про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України "Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень"; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років"; 14) спорах із суб`єктами владних повноважень з приводу проведення аналізу ефективності здійснення державно-приватного партнерства; 15) спорах, що виникають у зв`язку з оголошенням, проведенням та/або визначенням результатів конкурсу з визначення приватного партнера та концесійного конкурсу; 16) спорах щодо здійснення державного регулювання, нагляду і контролю у сфері медіа.

Юрисдикція адміністративних судів не поширюється на справи: 1) що віднесені до юрисдикції Конституційного Суду України; 2) що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства; 3) про накладення адміністративних стягнень, крім випадків, визначених цим Кодексом; 4) щодо відносин, які відповідно до закону, статуту (положення) громадського об`єднання, саморегулівної організації віднесені до його (її) внутрішньої діяльності або виключної компетенції, крім справ у спорах, визначених пунктами 9, 10 частини першої цієї статті.

Тобто, у разі якщо позивач вважає бездіяльність відповідача протиправною щодо ненарахування та невиплати належних йому сум, такі вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Для усунення вказаних в ухвалі про залишення позовної заяви без руху недоліків було надано строк, п`ять дні з дня отримання копії ухвали.

Суд констатує, що вказана ухвала про залишення позовної заяви без руху була направлена на електронну адресу позивача, що вказана ним у позовній заяві. Так, ухвала від 31.03.2025 доставлена позивачу на його електронну адресу 03.04.2025, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Станом на 18.04.2025 недоліки на які вказано судом в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не усунуто, клопотання про надання додаткового строку для усунення недоліків від позивача по справі до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

При вирішенні питання про повернення позивачеві його заяви, судом враховується, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Також, вважаю за необхідне повідомити заявника, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. ст. 185, 258-260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 військової частини НОМЕР_1 підполковника п. ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі,- вважати неподаною і повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду О.В. Фазикош