22.04.2025 Єдиний унікальний номер 205/773/25
Провадження № 2/205/1805/25
22 квітня 2025 рік м. Дніпро
Ленінський районний суду м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Бізяєвої Н.О.
за участю секретаря судового засідання Михайленко Ю.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Представник позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» - Столітній М.М., через систему «Електронний суд» звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вказаною позовною заявою, в якій просили суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором в розмірі 70 508,27 грн., з яких: сума заборгованості за основним боргом 10 999,99 грн., сума заборгованості за процентами, нарахованими первісним кредитором за користування кредитом 46 308,28 грн., нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 13 200,00 грн., а також просили стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначено, що 12.10.2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір № 4051018 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно умов цього Кредитного договору вказана фінансова установа надала відповідачу кредит у розмірі 1 000 грн. 00 коп. строком на 364 дні з кінцевим терміном погашення до 10.10.2024 зі сплатою відсотків за користування кредитом кожні 26 днів у розмірі 2,00 % на день (730% річних). ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало повністю та надало їй кредит в сумі 1 000,00 грн. шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . Пунктом 1.2.1 Договору сторони передбачили, що, за взаємною згодою сторін сума кредиту може бути збільшена, про що сторонами укладається додатковий договір. При цьому, сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за договором, відповідно до графіку платежів (п. 1.3 Договору). Враховуючи зазначені умови Договору, 16.10.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний Додатковий договір до Договору № 4051018 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.10.2023. Згідно умов цього Додаткового кредитного договору вказана фінансова установа надала відповідачу кредит у розмірі 10 000 грн. 00 коп., а також було внесено зміни у п. 1.2. Договору від 12.10.2023 та визначено, що сума кредиту (загальний розмір) складає 11 000,00 грн. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Додатковим кредитним договором виконало повністю та надало їй кредит в сумі 10 000,00 грн. шляхом зарахування коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 . Зазначені договори було укладено в електронній формі та підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовими ідентифікаторами. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулося через систему іРау.ua на підставі укладеного договору про переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». У період з 12.10.2023 по 24.05.2024 первісним кредитором було нараховано проценти за користування кредитними коштами у загальному розмірі 46 358,28 грн. У зазначений період відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора які спрямовані на оплату тіла кредиту у розмірі 0,01 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 50,00 грн. Отже, станом на 24.05.2024 загальна сума заборгованості відповідача за договором № 4051018 від 12.10.2023 складає 57 308,27 грн., з яких: 10 999,99 грн. тіло кредиту, 46 308,28 грн. заборгованість за процентами. 24 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Фінтраст Україна» було укладено Договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до умов якого, ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» права грошової вимоги, в тому числі і за Договором № 4051018 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.10.2023 року. Про відступлення прав грошової вимоги за кредитним договором «Лінеура Україна» повідомило відповідача шляхом направлення на електронну пошту відповідача зазначену при укладанні кредитного договору відповідного повідомлення. Крім того, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, позивачем ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» у період з 24.05.2024 по 22.07.2024 (60 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою (2%) в сумі 13 200,00 грн. Таким чином, заборгованість відповідача по Кредитному договору перед позивачем станом на дату звернення до суду складає 70 508,27 грн., з яких: сума заборгованості з тіла кредиту 10 999,99 грн., сума нарахованих первісним кредитором процентів за користування кредитом 46 308,28 грн., нараховані позивачем проценти за 60 календарних днів 13 200,00 грн. Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду із даним позовом.
Ухвалою суду від 24.01.2025 року зобов`язано Міністерство соціальної політики України надати інформацію з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб відносно відповідача.
Ухвалою суду від 24.01.2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, а також за клопотанням позивача витребувано докази у АТ «Райффайзен Банк».
Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» було повідомлено своєчасно та належним чином. Однак, в прохальній частині позовної заяви (п. 5) зазначено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. (а.с. 23 зворотній бік)
Адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження відповідача знаходиться на тимчасово окупованій території України.
Згідно п. 19 Розділу XIII "Перехідні положення" Цивільного процесуального кодексу України) особливості судових викликів та повідомлень, направлення копій судових рішень учасникам справи, у разі якщо адреса їх місця проживання (перебування) чи місцезнаходження знаходиться на тимчасово окупованій території України або в районі проведення антитерористичної операції, визначаються законами України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції.
Відповідно до 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.
Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.
З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться на тимчасово окупованій території і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень або шляхом розміщення тексту відповідного судового рішення на офіційному веб-порталі судової влади України, з урахуванням вимог, визначених Законом України "Про доступ до судових рішень", у разі обмеження доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень.
З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення.
Передбачений цією статтею порядок виклику в суд та повідомлення про судове рішення може застосовуватися стосовно інших учасників судового процесу, адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи яких знаходиться на тимчасово окупованій території, якщо від цього залежить реалізація ними своїх процесуальних прав і обов`язків.
Судом здійснено виклики, повідомлення відповідача шляхом розміщення відповідних оголошень на офіційному веб-сайті судової влади України, а отже відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 повідомлялась про розгляд справи у спрощеному провадженні, а також про необхідність у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі, надати відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив.
У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання та не з`явилась в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надала, будь-яких клопотань та заяв від відповідача подано до суду не було, а також за наявності згоди позивача, суд, у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України розглядає справу за наявними у справі матеріалами, та відповідно до ст. 280 ЦПК України, вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, оцінюючи всі докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 12.10.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено Договір № 4051018 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 1000,00 грн. (а.с. 32-36)
Відповідач підписала цей Договір за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «А217».
Відповідно до п. 1.2 цього договору тип кредиту - кредит, сума кредиту - 1000,00 грн.
Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 364 дні, тобто з 12.10.2023 року по 10.10.2024 року.
Пунктом п. 1.4 цього Договору передбачено стандартну процентну ставку, яка становить: 2, 00% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору.
Крім того, 16.10.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено додатковий договір до договору №4051018 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.10.2023, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 10 000,00 грн. (а.с. 85-86)
Відповідач підписала цей Договір за допомогою електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «Т113».
Пунктом 1.3 Додаткового договору від 16.10.2023 внесено зміни у п. 1.2 Договору № 4051018 від 12.10.2023 та викладено його у наступній редакції: тип кредиту кредит, сума кредиту (загальний розмір) складає: 11 000,00 грн.
Зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача відбулось через систему іРay.ua, на підставі укладеного договору про переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення».
ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків, внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК № 342 від 02.10.2012 року) та отримало Ліцензію Національного банка України.
Як вбачається з листів ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення» вих. № 3149-3105 та вих. № 3150-3105 від 31.05.2024, відповідно до зазначеного Договору про переказ коштів, 12.10.2023 та 16.10.2023 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 1 000,00 грн. та 10 000,00 грн. відповідно, шляхом зарахувань кредитних коштів на платіжну картку Відповідача № НОМЕР_2 . (а.с. 83-84)
Крім того, на виконання ухвали суду від 24.01.2025 про витребування доказів, АТ «Райффайзен Банк» було надано до суду виписку про рух коштів по рахунку СКР № НОМЕР_3 (картка НОМЕР_4 ), який належить відповідачу ОСОБА_1 за період з 12.10.2023 по 17.10.2023, з якої вбачається, що на картковий рахунок ОСОБА_1 дійсно відбулись безготівкові зарахування грошових коштів з використанням системи IPAY_CREDIT_VISA1 12.10.2023 у сумі 1000,00 грн. та 16.10.2023 у сумі 10 000,00 грн. (а.с. 57)
Матеріалами справи також підтверджено, що повноваження ТОВ «Лінеура Україна» щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у Свідоцтві про реєстрацію фінансової установи, виданому Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 394 від 19.03.2019 року та розпорядженні, виданого Національною комісією, що здійснює Державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. (а.с. 93)
Крім того, 24.05.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено Договір факторингу № 24/05/2024, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за плату належні йому права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Лінеура Україна», а ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, та зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Лінеура Україна» (ціна договору) у розмірі 1 709 315,92 грн. (а.с. 87-91)
На виконання умов вказаного договору факторингу ТОВ «Фінтраст Україна» було сплачено на користь ТОВ «Лінеура Україна» грошові кошті у сумі 243 000,00 грн., 300 000,00 грн., 300 000,00 грн., 166 315,92 грн., 350 000,00 грн. та 350 000,00 грн., що підтверджується платіжними інструкціями № 412 від 30.05.2024, № 417 від 31.05.2024, № 418 від 31.05.2024, № 419 від 31.05.2024, № 410 від 30.05.2024 та № 411 від 30.05.2024 відповідно (а.с. 77-79 лицьовий та зворотній боки)
Відповідно до Акту прийому передачі Реєстру боржників до Договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 року укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та витягу з реєстру боржників (додаток №1 до договору факторингу від 24.05.2024), до ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» перейшло право грошової вимоги, у тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за Договором № 4051018 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.10.2023 року. (а.с. 76, 92)
Згідно розрахунку заборгованості за Договором № 4051018 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 12.10.2023 року, станом на 24.05.2024 року, заборгованість відповідача ОСОБА_1 з урахуванням здійсненого погашення становить 57 358,28 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту 10 999,99 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 46 308,28 грн. (а.с. 68-72)
Крім того, як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за договором № 4051018 від 12.10.2023 позивачем здійснено нарахування відсотків за користування кредитом за 60 календарних днів в межах строку дії договору (з 24.05.2024 року по 22.07.2024 року) у розмірі 13 200,00 грн. (а.с. 73)
Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит - це вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Частинами 1,3 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до ст.ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.
Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 3 ЗУ «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Як зазначалося вище судом, договір № 4051018 від 12.10.2023, а також додатковий договір від 16.10.2023 відповідачем було підписано електронним підписом з використанням одноразових ідентифікаторів. Крім того, матеріали справи містять підписані електронно-цифровим підписом паспорти споживчого кредиту в яких прописані суми/ ліміти кредитів, строк кредитування, безготівковий спосіб отримання кредиту, відсоткові ставки та штрафні санкції. Текст такого договору разом із паспортом споживчого кредитування, який є його додатком, містить всі істотні умови, що притаманні даному виду договірних правовідносин, зокрема строк та сума кредиту, порядок його повернення, розмір та вид відсоткової ставки тощо.
При цьому без здійснення вказаних дій відповідачем, спрямованих на укладення договору позики в обраний спосіб, у тому числі проходження верифікації особи, яка його підписує, отримання електронного підпису з використанням одноразового ідентифікатора, який був згодом використаний для підписання такого договору, останній не був би укладений сторонами.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 610,611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Підписавши 12.10.2023 року договір про надання споживчого кредиту, відповідач ОСОБА_1 , відповідно до ст. 627 ЦК України добровільно погодилась на такі умови кредитного договору та взяла на себе відповідні зобов`язання по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за їх користування. Однак, у визначений строк їх не повернула, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення тіла кредиту та відсотків підлягає задоволенню повністю.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, яка виконала свої зобов`язання за договором, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відтак, оскільки умови кредитного договору від 12.10.2023 року №4051018, укладеного між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , відповідачем не виконано, право грошової вимоги за ним на підставі Договору факторингу № 24/05/2024 від 24.05.2024 перейшло до позивача, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.
Крім того, у ст. 265 ЦПК України закріплено, що у рішенні суд зазначає про розподіл судових витрат.
Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до ст. 141 ЦПК України.
Так, згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Так, 17.07.2024 між ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» та адвокатом Столітнім М.М. було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги № 17/07-2024 . Згідно акту № 5789 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 17/07-2024 від 17.07.2024 адвокатом Столітнім М.М. було надано ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» певний перелік професійної правничої допомоги на загальну суму 10 000,00 грн., вартість яких позивач повинен оплатити згідно рахунку на оплату № 5789-13/11-2024 від 13.11.2024 (а.с. 67, 74-75, 81-82)
Так, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом за умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, зокрема у справах № 923/560/17, N 329/766/18, № 178/1522/18.
Нормами ЦПК України передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір-обґрунтованим.
Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
При розгляді питання щодо розміру витрат на правову допомогу які підлягають стягненню в даній справі, суд враховує, що у прохальній частині позовної заяви позивачем було зазначено клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача у разі відсутності візову від відповідача.
В даному випадку відзив від відповідача до суду не надходив, розгляд справи здійснювався без участі представника позивача.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію ВС від 01.09.2020 у справі № 640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
У Постанові ВС від 31.08.2023 № 824/20/23 (61-6611ав23) вказано, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч. 4 ст. 137 ЦПК України.
При визначенні розміру відшкодування витрат на професійну правову допомогу суд повинен ураховувати складність справи, обсяг наданих адвокатом послуг і витрачений адвокатом час на їх надання, а не лише дані, наведені стороною в поданих документах. Про це зазначила колегія суддів Другої судової палати ККС ВС у постанові від 7 вересня 2023 року по справі № 202/8301/21.
Враховуючи складність справи, яка не є складною, надані послуги у типовій для позивача справі, оскільки стягнення заборгованості також є предметом діяльності позивача, значення справи для позивача та відповідача, враховуючи дії сторін у справі, тривалість розгляду справи, суд вважає, що розмір витрат позивача є непропорційним до предмету позову не відповідає принципам справедливості та верховенства права, та вартість послуг є вочевидь завищеною, тому, на думку суду витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн відповідатимуть обсягу наданих послуг та вимогам розумності та справедливості.
Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.
На підставі наведеного, керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 141, 247, 263, 265, 268, 280-282 ЦПК України суд
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Відповідач, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене протягом 30 (тридцяти) днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, при цьому, строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення судового рішення. В разі, якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст. 284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 23 квітня 2025 року.

Суддя: Н.О. Бізяєва