Справа № 490/2976/25
н/п 2/490/2557/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду міста Миколаєва Саламатін О.В., розглянувши матерали позовної заяви, яка подана адвокатом Лєбєдєвим А.С. в інтересах позивача ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

21 квітня 2025 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2025 року головуючим суддею визначено суддю Саламатіна О.В.

21.04.2025 року матеріали позовної заяви передано судді.

Вивчивши матеріали позову, суд дійшов висновку, що дана справа не належить до підсудності Центрального районного суду міста Миколаєва з огляду на таке.

Звертаючись із цим позовом до Центрального районного суду міста Миколаєва, позивач вказував на підсудність даної цивільної справи суду згідно положень ч. 12 ст. 28 ЦПК України за місцем виконання оспорюваного напису, а саме, за місцем знаходження приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Химича Олександра Миколайовича.

Проте, з таким тлумаченням позивачем вищевказаних положень процесуальних норм для визначення підсудності справи неможливо погодитись та врахувати як підставу для розгляду справи цим судом.

Так, за загальними правилами ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Відповідно до правил підсудності справ за вибором позивача, передбачених ч. 12 ст. 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності) позови до стягувача про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса можуть пред`являтися також за місцем його виконання.

У даному випадку, право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Статтею 24 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що приватний виконавець приймає до виконання виконавчі документи за місцем проживання, перебування боржника - фізичної особи, за місцезнаходженням боржника - юридичної особи або за місцезнаходженням майна боржника. Виконавчі дії у виконавчих провадженнях, відкритих приватним виконавцем у виконавчому окрузі, можуть вчинятися ним на всій території України.

Отже, в розумінні ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" місцем виконання виконавчого документу є не місцезнаходження приватного виконавця, а місце проживання (перебування) боржника або місцезнаходження його майна.

Відповідну правову позицію щодо визначення підсудності розгляду справ за правилами ч. 12. ст 28 ЦПК України з врахуванням положень ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження" висловив Верховний Суд (постанова від 29.10.2020 по справі №263/14171/19), вказуючи додатково на те, що місце виконання судового рішення (місце провадження виконавчих дій з його примусового виконання) та місце прийняття до виконання виконавчих документів уповноваженим виконавцем є відмінними правовими категоріями та можуть не співпадати.

Як вбачається з відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №1309681 від 21.04.2025, місце проживання позивача ОСОБА_1 не знайдено.

Натомість, позивачем в позовній заяві зазначено своє місце проживання: АДРЕСА_1 , вказане підтверджується наданими позивачем доказами, а саме долученою до позовної заяви копією паспорту позивача зі сторінкою реєстрації місця проживання.

Ця ж адреса позивача - АДРЕСА_1 , також зазначена як в договорі №104691-КС-002 про надання кредиту від 02.03.2021 року так і в оскаржуваному виконавчому написі приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. за реєстровим номером 21426 від 21.01.2022 року та в постановах приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Химича О.М. винесених ним в виконавчому проваджені ВП №68556634.

Як вбачається з відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №1309765 від 21.04.2025, місцезнаходження відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА" - 01133, місто Київ, б.Лесі Українки, будинок 26, офіс 411.

Приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич Олександр Миколайович має право вчиняти виконавчі дії на всій території України, при цьому, відповідно до положень ч. 2 ст. 24 Закону України "Про виконавче провадження", місцем виконання вважається або місце знаходження боржника, або місце знаходження його майна.

Як зазначено вище, поняття "місце знаходження приватного виконавця" не є тотожним до поняття "місце виконання виконавчого напису".

Отже, враховуючи, що ані позивач, ані відповідач не знаходяться на території міста Миколаєва, також відсутні данні про наявність на території міста Миколаєва майна боржника, а за такого, місцем виконання виконавчого напису не є місто Миколаїв, тому дана справа не підсудна Центральному районному суду міста Миколаєва/

Європейський суд з прав людини у справі «Zand v. Austria» у рішенні від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом/

Зважаючи на викладене, відносно даного спору Центральний районний суд міста Миколаєва не може вважатись «судом, установленим законом» у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог ЦПК України.

З огляду на вищевикладене та приймаючи до уваги те, що позивач звертався до суду за правилами альтернативної підсудності, передбаченої ч. 12 ст. 28 ЦПК України, тому з метою дотримання гарантій прав особи на судовий захист, вважаю за можливе передати дану цивільну справу за підсудністю до Новобузького районного суду Миколаївської області за місцем виконання виконавчого напису (місцем проживання позивача - боржника).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 28, 31, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЗНЕС ПОЗИКА", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, приватний виконавець виконавчого округу Миколаївської області Химич Олександр Миколайович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, передати за підсудністю до Новобузького районного суду Миколаївської області (вулиця Ярослава Мудрого, 8, Новий Буг, Миколаївська область, 55600).

Ухвала набирає законної сили в порядку встановленому статтею 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Саламатін