Справа № 761/5197/24
Провадження № 2/761/1925/2025
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Романишеної І.П.

за участю секретаря Арсененко І.П.,

представників позивача ОСОБА_6., ОСОБА_7.,

представника відповідача Шляхетського А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2024 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» (далі-відповідач, АТ «Укргазвидобування»), відповідно до вимог якого просить суд:

- визнати наказ АТ «Укргазвидобування» № 505-к від 01 листопада 2023 року з урахуванням наказу № 509-к від 02 листопада 2024 року незаконним та скасувати його;

- поновити його на роботі з дати звільнення на посаді начальника Департаменту управління технічними проектами АТ «Укргазвидобування»;

- стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі, моральну шкоду в розмірі 100 000 грн.

Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви.

Позивач перебував на посаді начальника Департаменту управління технічними проектами АТ «Укргазвидобування», відповідно до встановленого графіку роботи виконував посадові обов`язки з 8 год. до 8 год 48 хв. Однак, 06 листопада 2023 року було встановлено що на и?ого розрахунковии? рахунок надіи?шли кошти з призначенням платежу «Розрахункові за листопад 2023 року», що потенціи?но свідчить про його звільнення роботодавцем. З метою захисту прав позивача, його представником 04 грудня 2023 року направлено адвокатськии? запит щодо надання інформаціі? та документального підтвердження щодо зміни статусу позивача. 09 січня 2024 року представником позивача отримано відповідь відповідача з наданням копіі? наказу про звільнення, а також документів, що стали підставою для звільнення, в тому числі, складені акти «Про відсутність працівника на роботі у робочии? час» за 05, 06 липня та 14 вересня 2023 року. Однак, відповідачем не було надано інформаціі? щодо розміру належних звільненому працівникові сум, інформаціі? про нараховану та виплачену заробітну плату ОСОБА_1 з помісячним розподілом згідно вимог податкового законодавства.

Позивач не погоджується з підставою звільнення та вказує, що посадовою інструкцією передбачено широкии? спектр повноважень, серед яких передбачено і взаємодію з іншими суб`єктами, особами, зокрема, НАК «Нафтогаз Украі?ни», міжнародними експертами, субпідрядниками в частині розвитку бази нормативно-технічного регулювання Товариства, тощо. Відповідно до пункту 3.1. посадовоі? інструкціі? Начальник Департаменту має право представляти в установленому порядку інтереси Товариства в інших підприємствах і організаціях в межах своі?х повноважень, а також відповідно до пункту 3.6. Посадовоі? інструкціі? в установленому порядку скликати і брати участь в нарадах з питань, що відносяться до компетенціі? Департаменту. Згідно пункту 4.2 Посадовоі? інструкціі? Начальник Департаменту несе відповідальність за невиконання правил внутрішнього трудового розпорядку, правил охорони праці та пожежноі? безпеки, проте, позивачем виконувалися у повному обсязі своі? посадові обов`язки у дні, коли було складено акт про відсутність.

Наголошує увагу, що оскаржувані накази видано на підставі чіткого переліку документів, серед яких відсутнє подання або ж іншоі? форми звернення директора з видобутку АТ «Укргазвидобування». Надані Акти про відсутність працівника на роботі в робочии? час свідчать про відсутність працівника за адресою: місто Киі?в, вулиця Кудрявська, будинок 26/28, що згідно посадовоі? інструкціі? особи не відповідає праву позивача представляти в установленому порядку інтереси Товариства в інших підприємствах і організаціях в межах своі?х повноважень. Зокрема, позивач є підзвітнии? та підпорядковується Генеральному директору АТ «Укргазвидобування», а тому встановлення и?ого відсутності особами, що входять згідно переліку до складу комісіі?, не є належними. Зазначені у відповіді на адвокатськии? запит лист про надання пояснень, по-перше, не надавалися на ознаи?омлення позивачу, а, по-друге, останніи? не зобов`язании? надавати пояснення щодо причин відсутності на робочому місці директору з управління персоналу, натомість запиту від Генеральному директору АТ «Укргазвидобування» також не було отримано.

Щодо листів АТ «Укргазвидобування» від 07 липня 2023 року №25.1-014-3291,

від 07 липня 2023 року №25.1-014-3292, то позивач з 07 липня 2023 року перебував на лікарняному, що підтверджується електронним листком непрацездатності № 68ЕК-Н3СК-Т2М4-5428 від 07 липня 2023, а тому, не міг надати пояснення щодо виконання посадових обов`язків поза місцезнаходженням відповідача. При цьому, вказані листи не було надано позивачу на ознаи?омлення належним чином, або ж надіслані на електронну пошту або месенджери позивача, хоча у відповідних осіб були усі необхідні засоби зв`язку. Листи

АТ «Укргазвидобування» від 28 вересня 2023 року №25.1-014-4650, від 28 вересня 2023 року № 25.1-014-4651 позивач не отримував, а тому не міг надати пояснення щодо виконання посадових обов`язків поза місцезнаходженням відповідача.

Щодо причин відсутності за місцезнаходженням АТ «Укргазвидобування» позивач вказує, що обсяги роботи, що виконувалася ним, не обмежуються встановленими лімітами з 8:00 до 8:48 год, адже проведення нарад, зустрічеи?, опрацювання проектів передбачає значну витрату часу загалом протягом дня. Так, відповідачем не було взято до уваги суть повноважень позивача, и?ого посаду та роль у організаціі?. Також відповідачем не було належним чином надіслано запит на пояснення щодо відсутності на робочому місці позивача, адже це не склало б проблеми надати такі пояснення. Разом з тим, відповідно до службовоі? записки від 07 липня 2023 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 здіи?снюється посилання на окреме доручення генерального директора АТ «Укргазвидобування» щодо встановлення відсутності позивача на робочому місці, хоча генеральнии? директор АТ «Укргазвидобування» був свідомии? щодо повноважень позивача щодо взаємодіі? з іншими суб`єктами господарювання, материнською компанією, експертами тощо, що не передбачає проведення вказаних зустрічеи? саме у приміщенні АТ «Укргазвидобування». Вказане свідчить про тиск на позивача та здіи?снення цілеспрямованих діи? щодо його звільнення, адже обсяг роботи як начальника Департаменту з технічних проектів передбачає значне завантаження робочими зустрічами, дзвінками, а також опрацюванням великоі? кількості матеріалів (власне проектів), здіи?снення і?х аналізу, тощо.

Таким чином, звільнення позивача є незаконним та наказ про звільнення підлягає скасуванню, а позивач поновленню на посаді з виплатою заробітноі? плати за час вимушеного прогулу. Крім того, відповідач здіи?снював психологічнии? тиск на позивача, протиправно звільнивши його, тому завдав моральну шкоду, яку він оцінює в розмірі 100 000 грн.

Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору.

Ухвалою суду від 16 лютого 2024 року позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків терміном 10 (десять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

06 березня 2024 року до суду надійшла заява позивача про усунення недоліків та докази сплати судового збору.

Ухвалою суду від 7 березня 2024 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку загального позовного провадження.

25 березня 2024 року суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого представник відповідача заперечуючи щодо задоволення позову вказав наступне.

За змістом пунктів 1.3. та 3.4. Посадової інструкції позивач мав право брати участь у виїзній нараді (поза місцем роботи) лише за дорученням керівника АТ «Укргазвидобування», разом з цим, як вбачається зі змісту позовної заяви позивач такого доручення від безпосереднього керівника не отримував. Крім того, за відомостями з бази даних СКУД та журналу відвідувачів офісу НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_1 перебував у офісі НАК «Нафтогаз України» лише 06 липня 2023 року у період часу з 16:10 год. до 17:50 год.

Позивач в робочий час 05 липня 2023 року, 06 липня 2023 року та 14 вересня 2023 року був відсутній на роботі, не виконував своїх посадових обов`язків, що є прогулом.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивачем не заперечується факт його ознайомлення з листами від 07 липня 2023 року № 25.1-014-3291 та № 25.1-014-3292, а його посилання про неналежне ознайомлення відповідачем з цими листами спростовується актами про ознайомлення ОСОБА_1 з листами АТ «Укргазвидобування» від 07 липня 2023 року № 25.1-014-3291 та № 25.1-014-3292. Посилання позивача про ненадання письмових пояснень на листи відповідача від 28 вересня 2023 року № 25.1-014-4650, № 25.1-014-4651 та № 25.1-014-4652 через їх неотримання є безпідставними, оскільки невчинення позивачем дій з отримання поштової кореспонденції за місцем його реєстрації знаходиться поза межами контролю відповідача. Надіславши позивачу поштовими відправленнями вищевказані листи з пропозицією надати письмові пояснення відповідач виконав свій обов`язок встановлений статтею 149 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Таким чином, звільнення позивача з займаної посади на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України за наказом від 01 листопада 2023 року N? 505-к, з урахуванням внесених змін наказом від 02 листопада 2023 року № 509-к, з 06 листопада 2023 року проведено відповідачем у відповідності до вимог чинного законодавства, адже позивач був відсутній на роботі 05 липня 2023 року, 06 липня 2023 року та 14 вересня 2023 року (що також не заперечується позивачем) без поважних причин, не виконував свої посадових обов`язків, у зв`язку з чим, відповідачем правомірно розцінена відсутність позивача у ці дні як прогул.

Відповідачем поштовим відправленням від 03 листопада 2023 року № 048 надіслано за місцем реєстрації позивача лист від 02 листопада 2023 року N? 25-1-014-5340, яким було повідомлено позивача про його звільнення наказом від 01 листопада 2023 року

N? 505-к, з урахуванням внесених змін наказом від 02 листопада 2023 року N? 509-к, у перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність, та до якого надані копії наказів від 01 листопада 2023 року № 505-к та від 02 листопада 2023 року N? 509-к. В день звільнення позивача відповідачем здійснено виплату всіх сум, що належать позивачу від відповідача і оскільки позивач був відсутній на роботі у день звільнення, що підтверджується поштовим відправленням від 07 листопада 2023 року N? 750, відповідачем надіслано позивачу за місцем його реєстрації повідомлення про нараховані суми, належні працівнику при звільненні.

Відповідь на відзив у встановлений судом строк до суду не надходила, натомість

26 червня 2024 року до суду надійшов документ під назвою відповідь на відзив, який за клопотанням представника позивача долучено до матеріалів як письмові пояснення позивача.

Ухвалою суду від 26 червня 2024 року задоволено клопотання представника позивача про допит свідків, закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду в загальному позовному провадженні.

06 березня 2025 року судом допитано свідка ОСОБА_4 про відомі йому обставини спірних правовідносин.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Наголосили увагу, що позивача звільнено без відповідного подання безспосереднього керівника, а також зауважили, що звільнення працівника за прогул можливе лише у випадку його відсутності на робочому місці не менше трьох годин.

Представник відповідача проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні.Вказав, що при здійснені роботодавцем перевірки перебування позивача на роботі було виявлено його відсутність на роботі 5-6 липня, це зазначає сам позивач в позові. Позивачу потрібно було надати письмові пояснення про відсутність на роботі 5-6 липня та 14 вересня, їх він не надав. З показань свідка вбачається, що зустрічі могли відбуватись, але не в дообідній час.

Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, які вбачаються з матеріалів цивільної справи та встановлені судом.

Відповідно до наказу АТ «Укргазвидобування» від 26 квітня 2023 року № 215-к ОСОБА_1 з 29 квітня 2023 року призначено на посаду начальника Департаменту управління технічними проектами, за сумісництвом, на 0,1 ставки, з наступним графіком роботи: понеділок - п`ятниця тривалість робочого часу 48 хв, початок роботи - 08 год. 00 хв., кінець робочого дня: 08 год. 48 хв., з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу.

Відповідно до Посадової інструкції Начальника департаменту управління технічними проектами (далі - Посадова інструкція), затвердженої особою, яка тимчасово здійснює повноваження Генерального директора АТ «Укргазвидобування» Толмачевим О. начальник Департаменту прии?мається на посаду та звільняться з неі? наказом Генерального директора Товариства за поданням директора з видобутку, безпосередньо підпорядковується Генеральному директору.

Відповідно до Розділу 2 Посадовоі? інструкціі? основним завданням начальника Департаменту є організація дієвоі? та ефективноі? роботи Департаменту для успішного вирішення завдань і виконання функціи?, передбачених положенням про Департамент.

Виходячи з основних завдань начальник Департаменту виконує такі функціональні обов`язки: 2.1 Організація впровадження нових технологіи? в процеси Товариства, удосконалення технологіи? та технічних рішень. 2.2 Взаємодія з іноземними партнерами: організація переи?мання передового досвіду в міжнародних нафтогазових компаніи?. 2.3 Організація заходів з апробаціі? нового обладнання з метою подальшого введення и?ого в системну експлуатацію. 2.4 Організація міжнародноі? логістики та юридичного супроводу технічних проектів. 2.5 Організація взаємодіі? з міжнародними експертами галузі щодо покращення процесів та вдосконалення технологіи? Товариства. 2.6 Проводить систематизовании? аналіз існуючих та розроблення нових нормативно-технічних документів (НТД) - технічних політик, цілеи?, стандартів, регламентів тощо, для реалізаціі? технічних проектів Товариства. 2.7 Здіи?снює підготовку та надання звітних даних у галузевому інформаціи?ному просторі, інформаціи?них довідок на запити підрозділів-співвиконавців проекту у відповідності до діючих регламентів. 2.8. Координує співпрацю із суміжними підрозділами Товариства та субпідрядниками в частині розвитку бази нормативно-технічного регулювання Товариства. 2.9 Забезпечує підготовку звітів для керівництва Товариства за напрямком технічних проектів. 2.10 Представляє інтереси Товариства з питань технічних проектів у НАК «Нафтогаз Украі?ни», органах державноі? та виконавчоі? влади. 2.11 Організує сумісно з департаментом управління технічними проектами процес формування та реалізаціі? технічних проектів. 2.12 Бере участь у роботі з техніко-економічного обґрунтування перспектив розвитку Товариства. 2.13 Збирає, систематизує, вивчає та узагальнює інформаціи?ні матеріали про досягнення науки і техніки в галузі. 2.14 Розробляє та подає керівництву Товариства пропозиціі? щодо включення технічних та організаціи?них досягнень і передового досвіду, запозичених зі матеріалів науково-технічноі? інформаціі? в плани Товариства, 2.15 Знає та виконує вимоги нормативно-правових актів з охорони праці. 2.16 Протягом робочого часу стежить за станом робочого місця, оргтехніки, комунікаціи? та пристроі?в, іншого устаткування. Уразі виявлення несправностеи? повідомляє керівництву адміністративно-господарського відділу і вживає заходи щодо недопущення виникнення аваріи?них ситуаціи?. 2.17 Звертає увагу працівників та відвідувачів Товариства на порушення ними вимог пожежноі? безпеки, виробничоі? санітаріі? та правил внутрішнього трудового розпорядку, якщо такі мають місце. 2.18 Дбає про особисту безпеку і здоров`я, а також про безпеку та здоров`я оточуючих людеи? в процесі виконання посадових обов`язків. 2.19 Дотримується вимог антикорупціи?ноі? програми Товариства. 2.20 Виконує інші завдання та функції, покладені на начальника Департаменту згідно з внутрішніми документами Товариства, наказами/розпорядженнями Товариства, дорученнями керівника.

Відповідно до Розділу 3 Посадовоі? інструкціі? начальник Департаменту має право: 3.1. Представляти в установленому порядку інтереси Товариства в інших підприємствах і організаціях в межах своїх повноважень. 3.2. Запитувати та отримувати від філій Товариства і структурних підрозділів апарату управління Товариства відомості й матеріали, необхідні для виконання покладених завдань та функцій Департаменту. 3.3. Надавати в установленому порядку рекомендації за власним напрямком завдань структурним підрозділам Товариства з метою ефективного та швидкого виконання. 3.4. За дорученням керівництва брати участь у виїзних сесіях та нарадах Товариства по розгляду виконання становлених завдань. 3.5. В установленому порядку вести листування підрозділами Товариства, а також іншими організаціями з питань, що відносяться до компетенції Департаменту з іншими структурними підрозділами. 3.6. В установленому порядку скликати і брати участь в нарадах з питань, що відносяться до компетенції Департаменту. 3.7. Залучати представників інших структурних підрозділів до опрацювання проєктів та участі у зустрічах, за погодженням з Генеральним директором. 3.8. Ознайомлюватися із проектами рішень Товариства, що стосуються діяльності Департаменту.

Відповідно до Розділу 4 Посадовоі? інструкціі? начальник Департаменту несе відповідальнисть за:4.1. Неякісне і несвоєчасне виконання обов?язків та завдань, покладених на нього даною посадовою інструкцією та положенням про Департамент. 4.2. Невиконання правил внутрішнього трудового розпорядку, правил охорони праці та пожежної безпеки. 4.3. Неправомірне розголошення відомостей про діяльність Товариства, що містять конфіденційну інформацію, комерційну таємницю та інформацію з обмеженим доступом згідно з чинним законодавством України. 4.4. За невиконання вимог антикорупційної програми Товариства, Кодексу корпоративної етики, а також інших документів у сфері запобігання та протидії корупції. 4.5. За невиконання рішень органів управління та розпорядчих документів Товариства, а також доручень керівництва.

Наказом АТ «Укргазвидобування» від 01 листопада 2023 року № 505-к ОСОБА_1 , начальника Департаменту управління технічними проектами, за сумісництвом, звільнено з роботи 01 листопада 2023 за прогул без поважних причин (був відсутній на роботі в робочий час протягом робочих днів 05, 06 липня та 14 вересня 2023 року), пункту 4 статті 40 КЗпП.

Підстава: Службова записка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 07 липня 2023 року; Акт від 07 серпня 2023 року про відсутність працівника на роботі в робочий час 05 липня 2023 року; Лист АТ «Укргазвидобування» від 07 липня 2023 року N? 25.1-014-3291; Акт від 07 липня 2023 року про ознайомлення ОСОБА_1 з листом АТ «Укргазвидобування» від 07 липня 2023 року N? 25.1-014-3291; Акт від 10 липня 2023 року про не надходження від ОСОБА_1 відповіді на лист АТ «Укргазвидобування» від 07 липня 2023 року N? 25.1-014-3291; Акт від 07 липня 2023 року про відсутність працівника на роботі в робочий час 06 липня 2023 року; Лист АТ «Укргазвидобування» від 07 липня 2023 року N 25.1-014-3292; Акт від 07 липня 2023 року про ознайомлення ОСОБА_1 з листом АТ «Укргазвидобування» від 07.07.2023 року N? 25.1-014-3292; Акт від 10 липня 2023 року про ненадходження від ОСОБА_1 відповіді на лист АТ «Укргазвидобування» від 07 липня 2023 року N?25.1-014-3292; Лист АТ «Укргазвидобування» від 28 вересня 2023 року N? 25.1-014-4650; Лист АТ «Укргазвидобування» від 28 вересня 2023 року N? 25.1-014-4651; Акт від 21 вересня 2023 року про відсутність працівника на роботі в робочий час 14 вересня 2023 року; Лист АТ «Укргазвидобування» від 28 вересня 2023 року N? 25.1-014-4652.

Наказом АТ «Укргазвидобування» від 02 листопада 2023 року N? 509-к внесені зміни в наказ від 01 листопада 2023 N?505-к, а саме викладено пункт 1 у наступній редакції: ОСОБА_1 , начальника департаменту управління технічними проектами, за сумісництвом, звільнити з роботи за прогул без поважних причин (був відсутній на роботі в робочий час протягом робочих днів 05, 06 липня та 14 вересня 2023), пункт 4 статті 40 КЗпП. Датою звільнення, відповідно до статті 5 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», вважати перший робочий день, наступний за днем закінчення тимчасової непрацездатності, зазначеним у документі про тимчасову непрацездатність.

Відповідно до інформації, розміщеної на офіційному сайті Пенсійного Фонду України 01 листопада 2023 року позивачу був виданий листок непрацездатності № 9902664-1, який був закритий 03 листопада 2023 року.

06 листопада 2023 року є першим робочим днем після закінчення тимчасової непрацездатності відповідача, проте він був відсутній на робочому місці в робочий час з 08 год. 00 хв. до 08 год. 48 хв., про що складено акт про відсутність працівника на роботі в робочий час.

Отже, позивач був звільнений з займаної посади 06 листопада 2023 року на підставі пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України, з чим він категорично не погоджується, а тому звернувся до суду на захист порушених трудових прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації (стаття 21 КЗпП України).

Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення (частина перша статті 147 КЗпП України).

Порушенням трудової дисципліни є невиконання чи неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків.

Власник або уповноважений ним орган має право розірвати трудовий договір у випадку здійснення працівником прогулу без поважних причин (пункт 4 частини першої

статті 40 КЗпП).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4

статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника. Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі (постанова Верховного Суду від 08 травня 2019 року у справі № 489/1609/17, від 11 квітня 2024 року у справі № 127/29246/22).

Визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі. Вичерпного переліку поважних причин відсутності на роботі у трудовому законодавстві України не існує, тому в кожному окремому випадку оцінка поважності причини відсутності на роботі дається виходячи з конкретних обставин. Відповідно до сталої судової практики причину відсутності працівника на роботі можна вважати поважною, якщо явці на роботу перешкоджали істотні обставини, які не можуть бути усунуті самим працівником, зокрема: пожежа, повінь (інші стихійні лиха); аварії або простій на транспорті; виконання громадянського обов`язку (надання допомоги особам, потерпілим від нещасного випадку, порятунок державного або приватного майна при пожежі, стихійному лиху); догляд за захворілим зненацька членом родини; відсутність на роботі з дозволу безпосереднього керівника; відсутність за станом здоров`я. Вирішуючи питання про поважність причин відсутності на роботі працівника, звільненого за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суд повинен виходити з конкретних обставин і враховувати всі надані сторонами докази (постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 459/2618/17).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 грудня 2022 року в справі № 686/14032/20 вказано, що «робоче місце працівника - це певна зона, де працівник знаходиться і працює із застосуванням у процесі роботи різних технічних та/або інших засобів. Основою визначення робочого місця є функціональний розподіл праці у взаємозв`язку із засобами праці, що дозволяє розглядати робоче місце як місце докладання робочої сили працівників. Трудова діяльність працівника може здійснюватися (а відповідно його робоче місце може знаходиться) безпосередньо на підприємстві (фіксоване робоче місце) або в межах іншого територіального простору, який використовує працівник для виконання трудових обов`язків. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, підлягають з`ясуванню обставини, в чому конкретно полягало порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень. Для встановлення допущення працівником прогулу необхідним є належне фіксування самого факту відсутності працівника на роботі та з`ясування поважності причини такої відсутності».

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша, третя статті 13 ЦПК України).

Звертаючись до суду з позовом позивач наголосив, що 05 липня 2023 року, 06 липня

2023 року та 14 вересня 2023 року виконував посадові обов`язки, які прямо передбачені Посадовою інструкцією поза робочим місцем, а тому вважає звільнення незаконним.

Позивач стверджує, що 05 липня 2023 року з 8:00 до 09:30 год мав зустріч з працівником НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_4 , якии? працює у відповідному напрямку розвитку інвестиціи?них проектів НАК «Нафтогаз України». Також було проведено ряд коротких дзвінків протягом календарного дня. 06 липня 2023 року з 8:00 до 10:00 год мав повторну зустріч з працівником НАК «Нафтогаз України» ОСОБА_4 14 вересня 2023 року з 8:00 до 10:00 год мав нараду з радником Голови Правління НАК «Нафтогаз України» Сергєєвим О.П.

Проте, зазначені твердження, що у відповідний час позивач мав зустріч з ОСОБА_4 , суперечать його показанням як свідка у судовому засіданні 06 березня 2025 року. Так, ОСОБА_4 повідомив суду, що досить часто спілкувався з позивачем на роботі про надання послуг, буріння та сервісів. Не виключає, що 5-6 липня спілкувались з позивачем дистанційно, оскільки 7 липня у позивача була конфліктна ситуація з керівником підприємства. Зустріч ініціював свідок, вона могла бути за адресами чи на обіді, навряд чи зранку, свідок точно не пам`ятає, де та коли була зустріч з позивачем.

Разом з тим, позивач не надає жодних доказів про місце та час зустрічі з ОСОБА_4 , а останній не пам`ятає час та місце відповідних зустрічей, що вказує на те, що позивачем належним чином не доведено, що 05 липня 2023 року з 8:00 до 09:30 год та 06 липня 2023 року з 8:00 до 10:00 год у нього дійсно була робоча зустріч з ОСОБА_4 .

При цьому, зі службової записки заступника генерального директора з безпеки та мобілізаційної роботи підприємства від 19 березня 2024 року №21.2.1/1278С вбачається, що в офісі ОСОБА_1 був лише 06 липня 2023 року у період часу з 16:10 по 17:50 год, а

ОСОБА_4 05 липня 2023 року в проміжок часу з 8:00 по 09:30 год перебував в офісі, що ставить під сумнів повідомлену позивачем обставину, а саме зустріч з ОСОБА_4 05 липня 2023 року з 8:00 по 09:30 год.

Аргумент позивача про те, що14 вересня 2023 року з 8:00 год до 10:00 год у нього була нарада з радником Голови Правління НАК «Нафтогаз України» Сергєєвим О.П. не підтверджений жодним доказом та від допиту останнього як свідка представники позивача відмовилися.

Крім того, тлумачення положення пункту 3.4. Посадової інструкції вказує, що начальник Департаменту приймає участь у виїзній нараді (поза місцем роботи) лише за дорученням керівника АТ «Укргазвидобування», проте як вбачається з матеріалів справи та доводів позову відповідного доручення позивач не отримував.

Так, позивач працював в АТ «Укргазвидобування» з 29 квітня 2023 року на посаді начальника департаменту управління технічними проектами, за сумісництвом, на 0,1 ставки, з наступним графіком роботи: понеділок - п?ятниця тривалість робочого часу 48 хв, початок роботи - 08 год. 00 хв., кінець робочого дня: 08 год. 48 хв., тобто мав чітко визначений роботодавцем графік роботи, який не є гнучким або дистанційним.

Зі змісту позову вбачається, що позивач вважає, що лише його безпосередній керівник та генеральний директор мали право проводити відповідну перевірку щодо дотримання ним трудової дисципліни та отримувати від нього пояснення, проте, такі аргументи суд вважає хибними, оскільки жодним розпорядчим документом АТ «Укргазвидобування» та законодавством України відповідного не передбачено, а тому керівник підприємства не позбавлений права надавати підлеглим вказівки та доручення щодо проведення перевірки дотримання окремими працівниками підприємства трудового розпорядку чи інших обов`язків, зокрема, 07 липня 2023 року особою, яка тимчасово здійснює повноваження Генерального директора видано окреме доручення ОСОБА_2. та ОСОБА_5 щодо перевірки дотримання трудової дисципліни ОСОБА_1 , начальником департаменту управління технічними проектами.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (статті 149 КЗпП України).

Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантій, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення. Разом з тим правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, у тому числі з урахуванням письмового пояснення працівника. Невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений наданими суду доказами.

Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі № 643/10816/17, від 31 січня 2025 року у справі № 699/687/23.

Верховний Суд у постанові від 03 листопада 2021 року в справі № 387/326/20 звертав увагу, що принцип добросовісності в трудовому праві характеризується прагненням суб`єктів належним чином, сумлінно здійснювати трудові права й виконувати обов`язки, передбачених трудовим законодавством та трудовим договором. Реалізуючи права і виконуючи обов`язки, суб`єкти трудових правовідносин зобов`язані утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди працівнику, роботодавцю, довкіллю або державі. Не допускаються дії працівника чи роботодавця, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Під зловживанням правом для сторін трудових відносин, зокрема варто розуміти поведінку, пов`язану з навмисним створенням для працівника та (або) роботодавця ситуації правової невизначеності за межами права, з порушенням принципів справедливості, добросовісності та розумності.

Долученими до відзиву доказами підтверджено, що відповідач вчиняв відповідні дії щодо повідомлення позивача про надання письмових пояснень про причини відсутності на роботі в робочий час. Зокрема, позивачу було запропоновано до 08:20 год. 10.07.2023 надати на ім?я керівника АТ «Укргазвидобування» письмові пояснення щодо причин відсутності позивача на робочому місці в робочий час 05 липня 2023 року та 06 липня 2023 року. Листом АТ «Укргазвидобування» від 28 вересня 2023 року № 25.1-014-4652, який було надіслано поштовим відправлення на адресу позивача, було запропоновано позивачу до 8:20 год. 10 жовтня 2023 року надати керівнику АТ «Укргазвидобування» письмові пояснення щодо причин відсутності на робочому місці в робочий час 14 вересня 2023 року. Листами АТ «Укргазвидобування» від 28 вересня 2023 року № 25.1-014-4650 та № 25.1-014-4651, які були надіслані поштовим відправленням на адресу позивача, було запропоновано позивачу до 8:20 год. 10 жовтня 2023 року надати керівнику АТ «Укргазвидобування» письмові пояснення щодо причин відсутності на робочому місці в робочий час 05 липня 2023 року та 06 липня 2023 року.

Отже, роботодавець вчинив всі необхідні заходи для отримання від працівника відповідних пояснень щодо відсутності на робочому місці у відповідні дати, тому встановивши відсутність позивача на роботі протягом робочих днів 05 липня 2023 року,

06 липня 2023 року та 14 вересня 2023 року, підставно звільнив його за прогул відповідно до пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

Принагідно звернути увагу, що позивач мав об`єктивну можливість надати суду належні та достатні докази виконання ним трудових обов`язків 5 липня 2023 року, 06 липня 2023 року та 14 вересня 2023 року, проте відповідного не вчинив та розпорядився процесуальними правами на власний розсуд, і фактично доводи позивача про роботу у зазначені робочі дні базуються лише на його заявах, що є недостатнім для доведення відповідної обставини, оскільки обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Щодо посилання на те, що звільнення працівника за прогул можливе лише у випадку його відсутності на робочому місці не менше трьох годин, що враховуючи графік роботи позивача є неможливим, суд зазначає, що відповідне трактування пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП є помилковим, оскільки передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. В даному випадку, робочий день позивача складав 48 хв, отже ОСОБА_1 вважається таким, що був відсутнім у відповідні дати протягом всього робочого дня, що надає роботодавцю право застосувати до працівника відповідне дисциплінарне стягнення.

Посилання на те, що позивача звільнено без відповідного подання директора з видобутку суд відхиляє та зауважує, що дійсно відповідно до Посадової інструкції начальник Департаменту приймається на посаду та звільняться наказом Генерального директора Товариства за поданням директора з видобутку, водночас, форми (усна чи письмова) до відповідного подання локальними актами роботодавця не встановлено, у спірному наказі дійсно не зазначено, що звільнення відбувається за поданням директора з видобутку, разом з тим відомості щодо подання також не зазначено й у наказі про прийняття позивача на роботу від 26 квітня 2023 року № 215-к.

У постанові від 18 березня 2020 року в справі № 129/1033/13 Велика Палата Верховного Суду наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний.

Вимогами частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України установлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Суд констатує, що позивач не надав належних та допустимих доказів поважності відсутності на робочому місці 05 липня 2023 року, 06 липня 2023 року та 14 вересня 2023 року, а отже допустив прогули без поважних причин, відтак у відповідача були достатні підстави для застосування пункту 4 частини першої статті 40 КЗпП України.

Враховуючи викладене, а також надані сторонами докази та встановлені на їх підставі фактичні обставини справи, суд дійшов висновку, що відповідачем дотримано процедури звільнення позивача, у зв`язку з чим, відсутні підстави для визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення позивача на роботі, а тому похідні вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354-355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Укргазвидобування» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Київського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Реквізити учасників справи:

Позивач - ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ;

Відповідач - Акціонерне товариство «Укргазвидобування», , м. Київ, вул. Кудрявська, буд. 26/28;

Повне рішення складено 10.04.2025р.

СУДДЯ І.П.РОМАНИШЕНА