ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-др/753/63/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

додаткове

10 квітня 2025 року м. Київ

Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Маркєлової В.М., розглянувши заяву адвоката Густіліної Олени Станіславівни, яка є представником ОСОБА_1 (позивача у справі)

про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі

за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

У С Т А Н О В И В:

27.02.2025 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення у справі № 753/13867/24 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

До суду надійшла заява адвоката Густіліної О.С. заява про ухвалення додаткового рішення. Документ сформований в системі «Електронний суд» 18.03.2025, зареєстрований судом за вх. № 20824/24.

Відповідно до протокола передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 19.03.2025 для розгляду справи визначено суд у складі головуючого судді Маркєлової В.М.

Ухвалою від 26.03.2025 суд призначив розгляд заяви у відкритому судовому засіданні на 10.04.2025 о 15.00 год. у приміщенні Дарницького районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. Кошиця, 5 -А, каб. 127.

Відповідач 20.03.2025 подала клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу до 5 000,00 грн - у зв`язку з їх не співмірністю.

На обґрунтування заяви про ухвалення додаткового рішення адвокатом Густіліною О.С. зазначено наступне.

13.03.2025 в додаток «Дія» позивачу ОСОБА_1 надійшло судове рішення у справі № 753/13867/24 від 27.02.2025. В позовній заяві позивач зазначав про намір стягнути витрати на правничу допомогу в розмірі 65 000,00 грн, а також про те, що розрахунок судових витрат, які Позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи, буде наданий в подальшому.

У відповідності до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Так, у зв`язку з необхідністю ефективного захисту своїх прав, ОСОБА_1 був вимушений звернутись за правничою допомогою до адвоката. 18.03.2021 року між ОСОБА_1 та адвокатом Густіліною О.С. було укладено договір про надання правничої допомоги. На підставі зазначеного договору адвокатом Густіліною О.С. надано правничу допомогу, яка полягала у наданні 1 консультації - 2000 грн., підготовці позовної заяви - 10 000 грн., заперечення на заяву про зупинення провадження у справі - 4 000 грн., клопотання про стягнення судових витрат - 2 000 грн, а також участі в 1 судовому засіданні в суді першої інстанції - 4 000 грн. Вартість наданої правничої допомоги, визначена відповідно до прейскуранту цін на адвокатські послуги, пов`язані з підготовкою та веденням цивільних справ, та погоджена сторонами, й відповідно до акта виконаних робіт становить 22 000 грн.

Крім того, ОСОБА_1 було сплачено адвокату гонорар успіху за отримання позитивного рішення на користь клієнта, який був встановлений за домовленістю сторін та визначений в прейскуранті цін на адвокатські послуги, що є додатком до договору про надання правничої допомоги. Гонорар успіху 5% від 103 180,00 доларів США, що становить 5 159 доларів США.

Детальний опис виконаних робіт відображений у акті виконаних робіт по договору про надання правничої допомоги.

До заяви надано докази, що підтверджують понесені ОСОБА_1 витрати, пов`язані з розглядом справи №753/13867/24 (витрати на правничу допомогу) при розгляді справи в Дарницькому районному суді м. Києва.

Частиною шостою статті 137 ЦПК України передбачено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Про можливе стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу відповідач знав, оскільки відповідне клопотання заявлялось в позовній заяві. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Як зазначалось вище, відповідну заява була зроблена в позовній заяві. Разом з тим судові дебати у справі не проводилися, оскільки позивач подав заяву про розгляд справи без його участі. Зважаючи на те, що позивач ознайомився з судовим рішенням по справі лише 13.03.2025, то процесуальний строк для подачі клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає поновленню як такий, що пропущений з поважних причин. Верховний Суд у своїх рішеннях дотримується позиції, що розмір витрат на правничу допомогу не може бути зменшений судом за відсутності підстав, передбачених ч. ч. 4, 8 ст. 141 ЦПК України, та відсутності клопотання сторони про зменшення судових витрат. У постанові від 20 жовтня 2021 року по справі №757/29103/20-ц (провадження №61- 11792св21) Верховний Суд дійшов висновку, що, зважаючи на наведені положення закону, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 137 ЦПК України). Крім того, у постанові від 30 червня 2021 року по справі №754/5526/18 (провадження №61-13620св20) Верховний суд зазначив, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Аналогічних висновків дійшов Верховний суд у постанові від 29 липня 2020 року по справі №2033/5916/12 та Велика Палата Верховного Суду при розгляді справи №910/12876/19. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зроблено висновок про те, що розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

При розгляді клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу просить суд врахувати ціну позову та значення справи для ОСОБА_1 . Ордер та копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю подавалися до суду разом з позовною заявою та знаходяться в матеріалах справи.

Копія клопотання про стягнення судових витрат не направляється учасникам справи у зв`язку з тим, що такі дії не передбачені Законом. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд, який висловив її у постанові від 29 липня 2020 року у справі № 2033/5916/12 (провадження №61-18712св19).

Просить поновити процесуальний строк для подачі клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу як такий, що пропущений з поважних причин та стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), суму судових витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги при розгляді цивільної справи № 753/13867/24 в Дарницькому районному суді м. Києва, що 236 769,17 грн.

Вивчивши доводи, викладені у заяві про розподіл судових витрат на правничу допомогу, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви з огляду на таке.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 27.02.2024 у справі № 753/13867/24 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 :

- - 103 180,00 доларів США - заборгованість за зобов`язанням;

- 3% річних за період з 31.07.2021 по 23.02.2022 у розмірі 1 763,95 доларів США, разом - 104 943,95 доларів США.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 15 140,00 грн.

Відмовлено в задоволенні позовних вимог в частині:

- стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3% річних за період з 24.02.2022 по 01.07.2024;

- стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 - 107 366,78 доларів США штрафних санкцій.

Суд поновлює процесуальний строк для подачі клопотання про стягнення витрат на правничу допомогу як такий, що пропущений з поважних причин.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Ч. 2 ст. 137 цього Кодексу встановлено, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦІК України, судові витрати, пов?язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналогічні положення викладені в ч. 1, 2 ст. 28 Правил адвокатської етики.

Дослідивши подані докази, суд установив, що 18.03.2021 між ОСОБА_1 та адвокатом Густіліною О.С. було укладено договір про надання правничої допомоги. Суд установив, що на підставі зазначеного договору та згідно з актом адвокатом Густіліною О.С. надано правничу допомогу, яка полягала у наданні 1 консультації - 2 000,00 грн, підготовці позовної заяви - 10 000,00 грн., заперечення на заяву про зупинення провадження у справі - 4 000,00 грн, клопотання про стягнення судових витрат - 2 000,00 грн, а також участі в 1 судовому засіданні в суді першої інстанції - 4 000,00 грн. Вартість наданої правничої допомоги, визначена відповідно до прейскуранту цін на адвокатські послуги, пов`язані з підготовкою та веденням цивільних справ, та погоджена сторонами, й відповідно до акта виконаних робіт становить 22 000 грн.

Крім того, ОСОБА_1 було сплачено адвокату гонорар успіху за отримання позитивного рішення на користь клієнта, який був встановлений за домовленістю сторін та визначений в прейскуранті цін на адвокатські послуги, що є додатком до договору про надання правничої допомоги. Гонорар успіху 5% від 103 180,00 доларів США, що становить 5 159 доларів США.

Згідно із актом від 18.03.2021 позивачем прийняті послуги адвоката з правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 18.03.2021.

Згідно з копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів від 10.07.2024, від 26.02.2025, від 18.03.2025, Рогожук С.Л. сплатив АБ «Густіліна Олена» за договором про надання правничої допомоги від 18.03.2021 суму коштів у розмірі 122 000,00 грн.

Ч. 4 ст. 137 ЦПІК України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Оцінюючи надані представником позивача докази з метою їх розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України, суд враховує висновки, викладені у наступних постановах Верховного Суду:

- Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховного Суду у справі № 922/445/19, що в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

- Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц від 19 лютого 2020 року (п. 21), що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін;

- Великої Палати Верховного Суду у справі № 922/1964/21 від 16.11.2022, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України;

- Верховного Суду від 30.01.2023 у справі № 910/7032/17, що суд під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд керуючись критеріями, що визначені частинами п?ятою-сьомою, дев?ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись частинами п?ятою-сьомою, дев?ятою статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому у судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов?язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв?язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

- Верховного Суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Суд враховує, що за умовами договору про надання правової допомоги позивачу та гідно із актом від 18.03.2021 та копіями квитанцій до прибуткових касових ордерів від 10.07.2024, від 26.02.2025, від 18.03.2025, - ОСОБА_1 сплатив АБ «Густіліна Олена» за договором про надання правничої допомоги від 18.03.2021 суму коштів у розмірі 122 000,00 грн.

Однак, враховуючи висновок Верховного Суду від 30.01.2023 у справі № 910/7032/17, суд, оцінюючи надані представником позивача докази за критеріями, визначеними у ч. 4 ст. 137 ЦПІК України, з метою розподілу судових витрат, вважає, що фіксований розмір вищезазначеного гонорару адвоката не є співмірним зі складністю цієї справи, ціною позову, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, кількістю підготовлених адвокатом процесуальних документів та не присуджує стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Отже, заява представника позивача, враховуючи клопотання відповідачки від 20.03.2025 про зменшення витрат на правничу допомогу до 5 000,00 грн - у зв`язку з їх не співмірністю, підлягає частковому задоволенню. Із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу за наступні послуги:

- підготовку позовної заяви - 6 000,00 грн (яка включає також і 1 консультацію)

- підготовку заперечення на заяву про зупинення провадження у справі - 2 000,00 грн,

- участь (прибуття) в 1 судове засідання в суді першої інстанції - 3 000,00 грн.

Суд відмовляє у задоволенні витрат на професійну правничу допомогу, а саме - у стягненні з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 сплаченого ним його адвокату гонорар успіху у розмірі 1000 000,00 грн за отримання позитивного рішення на користь клієнта, який був встановлений за домовленістю сторін та визначений в прейскуранті цін на адвокатські послуги, що є додатком до договору про надання правничої допомоги, і складає 5% від 103 180,00 доларів США, що становить 5 159 доларів США, оскільки суд враховує висновки, викладені у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Отже, суд задовольняє заяву представника позивача - адвоката Густіліної Олени Станіславівни частково. Стягує із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 000,00 грн. У задоволенні заяви в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 225 769,17 грн суд відмовляє.

Керуючись нормами ст. 133, 137, 141, 246, 258-261, 270, 353-354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити частково заяву представника позивача - адвоката Густіліної Олени Станіславівни.

Поновити строк на подання заяви.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 11 000,00 грн.

У задоволенні іншої частини заяви - в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 225 769,17 грн - відмовити.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянка України, РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач-2 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України, РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.М. Маркєлова