ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3184/25 Справа № 199/5270/24 Суддя у 1-й інстанції - АВРАМЕНКО А. М. Доповідач - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Єлізаренко І.А., Свистунової О.В.

при секретарі Сахарові Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , ТДВ «Страхова група «Оберіг» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Позов мотивовано тим, що 12 січня 2024 року на перехресті вул. Каруни та вул. Луговська в м. Дніпро з вини відповідача ОСОБА_2 , яка керувала автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 сталася ДТП, внаслідок якої пошкоджено автомобіль «Toyota Alphard» д.н.з. НОМЕР_2 , яким керувала позивач. На момент ДТП цивільна-правова відповідальність власника/водія автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована у відповідача ТОВ «СГ «Оберіг». На замовлення позивача судовим експертом було складено відповідний висновок №18С24 від 22 лютого 2024 року, яким визначено, що розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Toyota Alphard» д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП становить 94676,72 гривень. Посилаючись на те, що позивачу відповідачами вказана сума не компенсована, позивач просила суд стягнути з відповідачів означену суму коштів на її користь. Крім того, стверджуючи про завдання їй моральної шкоди, яка полягала у зміні її звичного ритму життя, позивач просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 гривень.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2024 року позов задоволено частково та ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн.; в решті позову відмовлено, вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що позивач не враховувала при визначенні розміру заявленої до стягнення матеріальної шкоди факт сплати та розмір виплаченої страховиком винуватця ДТП страхової виплати, а також фактично просила суд стягнути суму матеріальної шкоди (вартості відновлювального ремонту авто) солідарно з обох відповідачів страховика та страхувальника (винуватця ДТП), що суперечить змісту наведених судом вище норм законодавства та правових позицій, згідно яких страховик та страхувальник несуть самостійну відповідальність перед потерпілим у ДТП, кожний в межах своїх зобов`язань та лімітів. Крім того, підставою для відмови у стягненні заявленої позивачем вартості матеріальної шкоди (відновлювального ремонту) з відповідача ТОВ «СГ «Оберіг» є та обставина, що у поданому позивачем висновку експерта розрахунки проведено без визначення ПДВ. В матеріалах справи відсутні докази проведення та оплати ремонту автомобіля «Toyota Alphard» д.н.з. НОМЕР_2 , а отже у відповідача ТОВ «СГ «Оберіг» відсутній обов`язок зі сплати ПДВ у складі страхового відшкодування. Відповідачем ОСОБА_2 позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у моральних стражданнях та переживаннях позивача, зумовлених пошкодженням рухомого майна (автомобіля), що перебував у користуванні позивача, неможливістю використання такого майна до його повного відновлення (ремонту), необхідністю вжиття додаткових дій та заходів з метою відновлення свого порушеного права, зокрема шляхом звернення до суду із позовом, ремонту пошкодженого майна, що змінило звичний для позивача уклад життя. Разом з тим, суду не надані достатні докази, що об`єктивно свідчили б про заподіяння позивачу такої моральної шкоди і настання таких суттєвих негативних наслідків саме для її психологічного стану, які б дозволяли обґрунтувати заявлений в позові грошовий розмір моральної шкоди. З урахуванням викладеного, враховуючи, що характер завданої позивачу моральної шкоди не охоплюється положеннями ст.ст.23, 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже не може відшкодовуватись страховиком винної в ДТП особи, суд, керуючись вимогами розумності та справедливості при визначенні розміру відшкодування, вважає позовні вимоги про стягнення моральної шкоди такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 5000 гривень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідає фактичним обставинам справи, є незаконним та необґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 12 січня 2024 року мала місце ДТП. Відповідач ОСОБА_2 у вказаний день о 14 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог д.з.2.1 та п.16.11 Правил дорожнього руху на перехресті вул. Каруни та вул. Луговська в м. Дніпро при виїзді з другорядної дороги на головну не надала дорогу автомобілю, який наближався до даного перехрестя проїзної частини по головній дорозі справа, в результаті чого сталося зіткнення з автомобілем «Toyota Alphard» д.н.з. НОМЕР_2 під керування позивача. Внаслідок зіткнення означені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Викладені фактичні обставини ДТП, а також вина відповідача ОСОБА_2 в її скоєнні встановлені постановою судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2024 року, якою ОСОБА_2 була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення та притягнута до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Оскільки дана постанова суду набрала законної сили ще 20 лютого 2024 року, викладені в ній фактичні обставини спричинення майнової шкоди та вина ОСОБА_2 у її спричиненні відповідно до ст.82 ч.6 ЦПК України є преюдиційно встановленими та не підлягають доказуванню. Копія постанови наявна у матеріалах справи.

На момент вищевказаної ДТП і до теперішнього часу автомобіль «Toyota Alphard» д.н.з. НОМЕР_2 належить на праві власності ГО «Правова Україна», що підтверджується копією відповідного свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. В свою чергу, позивач, яка є керівником вказаної громадської організації, в момент ДТП керувала зазначеним автомобілем на підставі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та зазначеного реєстраційного документа на цей транспортний засіб, тим самим виступаючи правомірним володільцем цього транспортного засобу.

Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як водія автомобіля «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , перед третіми особами на час вищевказаної ДТП була застрахована у відповідача ТДВ «СГ «Оберіг» на підставі договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс ЕР-215717226). Забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_1 , страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, 160000 грн., розмір франшизи 0 грн., що підтверджується інформацією з централізованої бази даних МТСБУ, відомості якої є загальнодоступними (https://policy-web.mtsbu.ua/), а також копією відповідного полісу.

20 лютого 2024 року ГО «Правова Україна», як власник автомобіля «Toyota Alphard» д.н.з. НОМЕР_2 , в особі позивача, як керівника вказаної громадської організації, звернулось до відповідача ТОВ «СГ «Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування на реквізити отримувача ФОП ОСОБА_3 . За наслідками такого звернення означеним страховиком 04 липня 2024 року виплачено страхове відшкодування в розмірі 88742,36 грн. Викладені обставини підтверджуються копією заяви на виплату страхового відшкодування, копією листа від 04 липня 2024 року, копією платіжної інструкції, а також встановлено судом у відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України.

Вищевказана сума страхового відшкодування визначена ТОВ «СГ «Оберіг» на підставі складеного на замовлення цього страховика звіту №154677 про оцінку вартості матеріального збитку, відповідно до якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Toyota Alphard» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті ДТП, становить 88742,36 грн. і є вартістю відновлювального ремонту такого авто з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, за вирахування ПДВ. Вартість відновлювального ремонту розрахована у звіті станом на 16 січня 2024 року. Копія звіту про оцінку вартості матеріального збитку наявна в матеріалах справи.

В той же час, відповідно до складеного на замовлення позивача висновку експерта по судовій автотоварознавчої експертизі щодо визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, №18С24 від 22 лютого 2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля «Toyota Alphard» д.н.з. НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ, що підлягають заміні, становить 94676,72 гривень. Ця ж сума визначена експертом як розмір матеріального збитку. При цьому, вартість відновлювального ремонту/матеріального збитку визначена експертом станом на 22 лютого 2024 року, а при її розрахунку не визначалось сума ПДВ.

Матеріали цивільної справи не смітять доказів сплати ремонту автомобіля «Toyota Alphard» д.н.з. НОМЕР_2 .

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», постановою Правління НБУ «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 30 травня 2022 року №109 (далі постанова правління НБУ №109), Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі Правила).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не враховувала при визначенні розміру заявленої до стягнення матеріальної шкоди факт сплати та розмір виплаченої страховиком винуватця ДТП страхової виплати, а також фактично просила суд стягнути суму матеріальної шкоди (вартості відновлювального ремонту авто) солідарно з обох відповідачів страховика та страхувальника (винуватця ДТП), що суперечить змісту наведених судом вище норм законодавства та правових позицій, згідно яких страховик та страхувальник несуть самостійну відповідальність перед потерпілим у ДТП, кожний в межах своїх зобов`язань та лімітів. Крім того, підставою для відмови у стягненні заявленої позивачем вартості матеріальної шкоди (відновлювального ремонту) з відповідача ТОВ «СГ «Оберіг» є та обставина, що у поданому позивачем висновку експерта розрахунки проведено без визначення ПДВ. В матеріалах справи відсутні докази проведення та оплати ремонту автомобіля «Toyota Alphard» д.н.з. НОМЕР_2 , а отже у відповідача ТОВ «СГ «Оберіг» відсутній обов`язок зі сплати ПДВ у складі страхового відшкодування. Відповідачем ОСОБА_2 позивачу завдано моральної шкоди, яка виразилась у моральних стражданнях та переживаннях позивача, зумовлених пошкодженням рухомого майна (автомобіля), що перебував у користуванні позивача, неможливістю використання такого майна до його повного відновлення (ремонту), необхідністю вжиття додаткових дій та заходів з метою відновлення свого порушеного права, зокрема шляхом звернення до суду із позовом, ремонту пошкодженого майна, що змінило звичний для позивача уклад життя. Разом з тим, суду не надані достатні докази, що об`єктивно свідчили б про заподіяння позивачу такої моральної шкоди і настання таких суттєвих негативних наслідків саме для її психологічного стану, які б дозволяли обґрунтувати заявлений в позові грошовий розмір моральної шкоди. З урахуванням викладеного, враховуючи, що характер завданої позивачу моральної шкоди не охоплюється положеннями ст.ст.23, 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже не може відшкодовуватись страховиком винної в ДТП особи, суд, керуючись вимогами розумності та справедливості при визначенні розміру відшкодування, вважає позовні вимоги про стягнення моральної шкоди такими, що підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 5000 гривень.

Проте, колегія суддів в повному обсязі не може погодитись, з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його представника) або іншої особи, визначеної договором.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

За змістом ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди сталося за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» в Україні одним із видів обов`язкового страхування є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування за підписом заявника.

Відповідно ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 36 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Згідно ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц дійшла висновку, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Так, колегія суддів встановила та це підтверджується матеріалами справи, що автомобіль відповідача було застраховано в Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг». Страхова компанія відшкодувала позивачу 88742,36 грн. у якості збитків.

Із розміром такого страхового відшкодування позивач не погоджується, оскільки за його замовленням було складено експертний висновок №18С24 від 22 лютого 2024 року, згідно якого вартість матеріального збитку завданого позивачу внаслідок ДТП становить 94676,72 грн.

На сторони покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір (стаття 81 ЦПК України).

Представником Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» клопотань про призначення судом відповідної експертизи - не заявлено.

Будь-яких інших доказів на спростування заявленого позивачем до стягнення розміру матеріальної шкоди, завданої йому внаслідок пошкодження автомобіля в ДТП, не представлено.

Встановивши, що розмір завданої позивачу шкоди перевищує виплачену страхову суму, колегія суддів вважає, що є підстави для стягнення матеріального збитку із страхової компанії, а саме суми недоплаченого страхового відшкодування в розмірі 5934,36 грн., як різницю між вартістю відновлювального ремонту, розрахованого експертом на замовлення позивача, та розміром фактично виплаченого страхового відшкодування.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд вірно виходив з наступного.

Статтею 23 ЦК України визначено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Встановлено, що внаслідок порушення правил безпеки руху з боку ОСОБА_2 , позивачу були заподіяні моральні страждання.

Виходячи з принципу розумності, виваженості та справедливості суд дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача моральної шкоди у розмірі 5 000 грн., вказаний розмір є адекватним тим моральним стражданням і переживанням, яких зазнав позивач у результаті дорожньо-транспортної пригоди, отже доводи щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 грн. є необґрунтованими, тому рішення суду в цій частині, як законне та обґрунтоване підлягає залишенню без змін.

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині відмови у стягненні матеріальної шкоди підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення в цій частині та стягненню з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 5934,36 грн.. Рішення суду в частині стягненої моральної шкоди є законним та обґрунтованим, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 листопада 2024 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та ухвалити в цій частині нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» про відшкодування матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група «Оберіг» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 5934,36 грн..

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Вступна та резолютивна частина постанови проголошена 15 квітня 2025 року.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2025 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді І.А. Єлізаренко

О.В. Свистунова