Провадження №2/523/1702/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" квітня 2025 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

за участю секретаря Дзюба Г.І.

за участю представника позивача адвоката Матковського Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Одесі в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (, місце знаходження : вул. Л.Українки, буд.26, корп.2, оф.411, м. Київ) про визнання договору про надання кредиту недійсним та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» про визнання договору про надання кредиту недійсним та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступні обставини. Так 12 лютого 2024 року між ТОВ Бізнес позика та ОСОБА_1 було підписано Договір №489710-КС-001 про надання кредиту, у електронній формі.

Згідно умов договору, Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 34000,00 грн. (тридцять чотири тисячі грн.) на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п.2.4 зазначеного Договору: Стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована.

Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15095296, фіксована.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.

Згідно із ч. 5 ст. 8 Закону України Про споживче кредитування Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Приписами п.2.11 Договір №489710-КС-001 про надання споживчого кредиту від 12.02 2024 р. зазначено - Денна процентна ставка: 0.95 процентів.

У відповідності до 4.5 ст. 12 Закону України Про споживче кредитування забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем денної процентної ставки, реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача, зазначених у договорі про споживчий кредит або в додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його шрифтом меншого розміру, ніж основний текст, злиття кольору шрифту з кольором фону.

Що свідчить про те що п.2.4 протирічить п. 2.11 Договір №489710-КС-001 від 12.02.2024 р. про надання споживчого кредиту від 12 .02.2024р., вводить споживач в оману, та не надає чіткої конкретної інформації про процентну ставку споживчого кредиту, та не відповідає приписам п. 5 ст.12 Закону україни Про споживче кредитування.

Вимоги п. 3.2.3 зазначеного Договору від 12.02. 2024 р; передбачають за перші 14 днів користування кредитом ОСОБА_1 сплатив 5 869.80 грн. процентів, що становить 1, 235% в день, але 34000 х 0,95% х 14 днів = 4 522 грн., шо порушує вимоги ч. 5 ст. 8 Закону України Про споживче кредитування.

Відповідач навмисно, надає протирічиву інформацію в різних пунктах договору, які не відповідають вимогам Закону України Про споживче кредитування, та Закону України Про захист прав споживачів, та приховує реальний денний процент кредитування.

Згідно із ч. 1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим, актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Зазначена норма права передбачає таку підставу недійсності правочину як неприпустимість того, щоб правочин суперечив актам цивільного законодавства.

У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

При неодноразові звернені до ТОВ Бізнес позика, відповіді з цього питання не отримали, а в останній відповіді Відповідач вимагає терміново повернути грошові кошти з урахуванням незаконно нарахованих відсотків..

Враховуючи те, що у позивача на утриманні знаходиться батько інвалід 1 групи ОСОБА_2 , який потребує догляду. Постійні телефоні дзвінки до позивача та його рідним, з погрозами та вимогою повернути грошові кошти, в порушення вимог ст.25 Закону України Про споживче кредитування, що завдає позивачу та його батьку значної моральної шкоди.

Відповідно до п. п. З, 9, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Протиправні дії ТОВ Бізнес позика призвели до хвилювання, фізичних і душевних страждань, викликало емоційну напругу, почуття образи, приниження гідності, змусило витрачати свій час задля оновлення своїх прав.

У відповідності до п. 5 ч.1 ст. 21 Закону України Про захист права споживачів права споживача вважаються в будь якому разі порушенні якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

Завдана моральна шкода протиправними, шахрайськими діями ТОВ Бізнес позика, враховуючи тривалість морально-психологічного тиску, та тримання Позивача довгий час в наданні недостовірної інформації та не своєчасної інформації, погрози розправи, становить 20 000 гривен.

На підставі викладеного, позивач просить:

- визнати Договір №489710-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 12.02.2024р. - недійсним;

-стягнути ТОВ Бізнес позика на користь ОСОБА_1 , завдану моральну шкоду 20 000 гривень.

Позиція відповідача.

Представник ТОВ «Бізнес позика» позовні не визнав у повному обсязі та надав відзив наступного змісту

Частиною п`ятою статті 8 Закону про споживче кредитування дійсно передбачено, що «максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %». Проте, Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-ІХ (https://zakon.rada.gov.ua/laws/show/3498-20#n161) Розділ IV Закону про споживче кредитування було доповнено пунктом 17 наступного змісту: «17. ТИМЧАСОВО, ПРОТЯГОМ 240 ДНІВ з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", УСТАНОВИТИ, ЩО МАКСИМАЛЬНИЙ РОЗМІР ДЕННОЇ ПРОЦЕНТНОЇ СТАВКИ НЕ МОЖЕ ПЕРЕВИЩУВАТИ: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.» Згідно з інформацією, розміщеною за електронною адресою https://zakon.rada.gov.ua/laws/card/3498-20 вищезазначений Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Таким чином, протягом перших 120 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ (тобто, по 21 квітня 2024 року включно) розмір максимальної процентної ставки по кредитних договорах, укладених в зазначений період часу, не може перевищувати 2,5% в день, а протягом наступних 120 днів (з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року включно) не може перевищувати 1,5% в день, і лише починаючи з 20 серпня 2024 року по кредитних договорах, укладених після настання зазначеної дати, розмір максимальної процентної ставки за користування кредитом не може перевищувати 1% в день (як це передбачено частиною п`ятою статті 8 Закону про споживче кредитування). Зважаючи на вищезазначене, а також враховуючи ту обставину, що Кредитний договір було укладено 12 лютого 2024 року, а строк його дії в пункті 2.7. було визначено 29 липня 2024 року, то встановлення в пункті 2.4. Договору фіксованої денної процентної ставки за користування кредитом в розмірі 1,15095296% (знижена ставка) та 2,00000000% (стандартна ставка) повністю узгоджується з вищезазначеними нормами Закону про споживче кредитування, через що ствердження Позивача у Позовній заяві про, начебто, порушення Відповідачем норм частини п`ятої статті 8 зазначеного Закону, не відповідають дійсності, а відтак, зазначені ствердження Позивача не можуть розглядатись в якості належних правових підстав для задоволення його вимог.

Виходячи Закону про споживче кредитування, які зобов`язують Відповідача одночасно включати до тексту кредитних договорів як положення про процентну ставку за кредитом (підпункт 8 частини першої статті 12 Закону про споживче кредитування), так і про денну процентну ставку (підпункт 9 частини першої статті 12 Закону про споживче кредитування), Відповідачем і було включено до Кредитного договору обидві суттєві умови Договору (пункт 2.4. процентна ставка за користування кредитом, пункт 2.11. денна процентна ставка). Відтак, за зазначених обставин в жодному випадку з боку Відповідача не мало та не могло мати місце введення в оману Позивача, як про це останній стверджує в Позовній заяві.

Тобто, в даному випадку законодавець чітко та однозначно відрізняють між собою ці дві позиції, які відображені в Кредитному договорі - фіксована процентна ставка за користування кредитом та денна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту), які не є тотожніми по своїй суті та характеристикам.

В пункті 7.3.1. укладеного між сторонами Кредитного договору Позивач (Позичальник) підтвердив, що до укладання Кредитного договору ним була отримана, в т.ч. і вищезазначена інформація.

Так само і в статті 12 Закону про споживче кредитування (пункти 8 та 9 частини першої) серед істотних умов договору про споживче кредитування, яким і є укладений між Позивачем та Відповідачем Кредитний договір, які мають бути відображені в ньому і по яких сторони дійшли згоди законодавець окремо один від іншого визначив:

процентну ставку (денну) за користування кредитом, її тип(фіксована чи змінювана), порядок її обчислення;

денну процентну ставку (в розумінні норм статей 1 та 9 Закону про споживче кредитування), її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом.

З огляду на вищезазначене є всі підстави вважати, що умови про (фіксовану) процентну ставку за користування кредитом та денну процентну ставку (в розумінні норм статей 1 та 9 Закону про споживче кредитування) мають бути обов`язково та окремо (одне від одного) включені до договору про споживчий кредит, що і було зроблено в даному випадку при укладенні Кредитного договору - оскільки Позивач не міг в такому випадку ігнорувати імперативні вимоги чинного законодавства.

Проте, зважаючи на їх відмінний (у порівнянні між собою) характер, вони, у відповідності до вказаних норм Закону про споживче кредитування та ЦК України, застосовуються зовсім для різних цілей:

процентна ставка, фіксована (в даному випадку - стандартна - в розмірі 2,00000000% в день та знижена - в розмірі 1,15095296% в день, передбачені в пункті 2.4. Кредитного договору) - саме для нарахування процентів за користування кредитом протягом строку дії Кредитного договору;

денна процентна ставка (в даному випадку - 0,95 процентів,передбачена в пункті 2.11. Кредитного договору) -

для визначення загальних витрат за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражених у процентах від загального розміру виданого кредиту, що підтверджується, зокрема, і Методикою реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток 1 до Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затв. Постановою Правління НБУ № 16 від 11.02.2021р.).на що вказує і повний зміст пункту 2.11. Кредитного договору, де міститься умова про денну процентну ставку в розмірі 0,95 процентів

Відтак, уклавши Кредитний договір з Відповідачем, в пункті 2.4. якого було відображено фіксований розмір процентів за користування кредитом протягом його дії (знижена - в розмірі 1,15095296% в день, а при порушенні Графіку платежів, наведеного в пункті 3.2.3. та на підставі положень пункту 3.2.2. Кредитного договору - стандартна - в розмірі 2,00000000% в день), Позивач таким чином погодив саме зазначений фіксований розмір процентів, зазначений саме в пункті 2.4. Кредитного договору як такий, що підлягає сплаті ним протягом строку кредитування (до 29 липня 2021 року). При цьому, в тексті Кредитного договору жодним чином не зазначається, що проценти за користування кредитом нараховуються саме виходячи денної процентної ставки, зазначеної в пункті 2.11. Договору, а не фіксованої денної процентної ставки, зазначеної в пункті 2.4. Договору. Більш того, положення пунктів 3.2., 3.2.1., 3.2.2. та 3.2.3. однозначно вказують на те, що за користування кредитом Відповідач має сплачувати проценти в розмірі, зазначеному в пункті 2.4. Кредитного договору тобто, за 15 днів.

Окрім цього, пунктами 7.3.1., 7.4.4., 7.4.6. Кредитного договору передбачено, що:до укладення Кредитного договору Позичальник (Позивач) отримав від Кредитодавця (Відповідача) інформацію та документи, надання яких передбачені законодавством України, зокрема передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також про умови Договору і Правила, що розміщені на сайті Кредитодавця;

Позичальник (Позивач) підтверджує, що він ознайомлений з Договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав Договір з вільним волевиявленням;

- Позичальник (Позивач) отримав від Кредитодавця (Відповідача) всідокументи та інформацію, яку він запросив до моменту укладення Договору.

Таким чином, надавши в Кредитному договорі вищевказані підтвердження (запевнення,) Позивач підтвердив факт його ознайомлення із змістом Кредитного договору Правилами, внаслідок чого та тільки після цього Відповідач в тому числі і уклав з Позивачем Кредитний договір - адже без наявності такого правдивого (з точки зору Позивача) запевнення, на яке добросовісно покладався Відповідач, останній вочевидь що взагалі не уклав би з Позивачем Кредитний договір.

Окрім того, відповідач погашав заборгованість, через його особистий кабінет, що знаходиться на офіційному сайті ТОВ «БІЗПОЗИКА» https://bizpozyka.com/ через партнера Позивача - ТОВ «ПрофітГід» на підставі Договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020р.,

При цьому, Відповідач зазначені платежі були здійснені згідно графіку платежів.

а) в тому самому розмірі (7 370,00 гривень), які були відображені в кожному з останніх (крайніх справа) стовбчиках Графіку у відповідних двох перших рядках, які відносяться до платежів № 1 та № 2;

б) в дати, максимально наближені до дат, до настання яких згідно з Графіком Позивач мав здійснити платежі № 1 та № 2 навпроти кожного з двох перших платежів:

-по Графіку перший платіж мав бути здійснений до 26 лютого 2024 року (другий стовбчик Графіку), а фактично був здійснений Позивачем 28 лютого 2024 року;

-по Графіку другий платіж мав бути здійснений до 11 березня 2024 року (другий стовбчик Графіку), а фактично був здійснений Позивачем 19 березня 2024 року,тобто, до спливу семиденного строку, коли ще застосовувалась Знижена процентна ставка згідно пункту 3.2.2. Кредитного договору.

Згідно пункту 7.3.1. Кредитного договору до його укладення Позивач отримав від Відповідача Правила, та всю інформацію та документи, надання яких передбачено чинним законодавством України, зокрема:

-статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування» (найменування та місцезнаходження кредитодавця та його структурного підрозділу, через який надається споживчий кредит, реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру банків чи Державного реєстру фінансових установ; тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо); суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, орієнтовну реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування) та ч.2 статті 2 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг;

-Паспорт споживчого кредиту, який Позивач, у відповідності з Візуальною формою Договору підписав одноразовим ідентифікатором UA-3233;

в) Позичальник отримав від Кредитодавця всі документи та інформацію, яку він запросив до моменту укладення Договору (пункт 7.4.6.).

Відповідач також вважає, що відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, оскільки позивач не довів обставини протиправності його дій, а також не погоджується з розміром витрати на правничу допомогу.

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також підтвердив обставини, які викладені в позовній заяві.

Представники відповідача в судове засідання не з`явились, про розгляд справи були повідомлені належним чином, у відзиві просили справу розглянути у їх відсутність.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так судом встановлено, що 12 лютого 2024 року між ТОВ Бізнес позика та ОСОБА_1 було підписано Договір №489710-КС-001 про надання кредиту, у електронній формі.

Згідно умов договору, Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 34000,00 грн. (тридцять чотири тисячі грн.) на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п.2.4 зазначеного Договору: Стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000, фіксована.

Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 1,15095296, фіксована.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) Договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.

Отже між сторонами існують правовідносини споживчого кредитування.

Згідно статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Згідно статті 640 Цивільного кодексу України - договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно статті 642 Цивільного кодексу України - відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За змістом статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 статті 204 Цивільного кодексу України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до статей 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно з положеннями статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Порушення відповідачем умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 Цивільного кодексу України встановлюється принцип безумовності та обов`язковості виконання договору.

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини1 статті 1048 та частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Окрім того, правовідносини у сфері споживчого кредитування регулюються Законом України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року

№ 1023-XII, Законом України Про споживче кредитування від 15.11.2016р. № 1734-VIII

Позивач стверджує, що згідно із ч. 5 ст. 8 Закону України Про споживче кредитування Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, а також встановлення даної процентної ставки є протиправним.

Однак Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг від 22 листопада 2023 року № 3498-IX були внесені зміни до ст. 8 Закону України Про споживче кредитування" (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 1, ст. 2 із наступними змінами) додано п. 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Окрім того, вищевказаний Законом було доповнено пунктом 17 такого змісту: "17. Тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %".

Враховуючи, що договір був укладений 12.02.2024р., то положення ч. 5 ст. 8 Закону України Про споживче кредитування, на час укладення договору не застосовуються.

У відповідності до 4.5 ст. 12 Закону України Про споживче кредитування забороняється у будь-який спосіб ускладнювати прочитання споживачем денної процентної ставки, реальної річної процентної ставки та загальної вартості кредиту для споживача, зазначених у договорі про споживчий кредит або в додатку до такого договору, у тому числі шляхом друкування його шрифтом меншого розміру, ніж основний текст, злиття кольору шрифту з кольором фону.

Судом встановлено, що пунктами 7.3.1., 7.4.4., 7.4.6. Кредитного договору передбачено, що: до укладення Кредитного договору Позичальник (Позивач) отримав від Кредитодавця (Відповідача) інформацію та документи, надання яких передбачені законодавством України, зокрема передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також про умови Договору і Правила, що розміщені на сайті Кредитодавця;

Позичальник (Позивач) підтверджує, що він ознайомлений з Договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав Договір з вільним волевиявленням;

Позичальник (Позивач) отримав від Кредитодавця (Відповідача) всідокументи та інформацію, яку він запросив до моменту укладення Договору.

В судовому засіданні встановлено, що Позивач перед укладенням кредитного договору в електронній формі, мав можливість у особистому електронному кабінеті ознайомитись з усіма його умовами та прийняти усвідомлене рішення про укладення Кредитного договору.

Відповідачем надані судом у друкованій формі істотні умови кредитування (зокрема, сума кредиту, строк кредиту, термін повернення кредиту, проценти за користування кредитом, графік платежів, тощо) які чітко, зрозуміло і однозначно вказані в Кредитному договорі (на сторінках першій, другій та третій).

Окрім того, про умови Договору і Правила надання кредитних коштів, розміщені на сайті Кредитодавця.

Суд, вважає, що позивач, як дієздатна особа усвідомлювала значення своїх дій, а тому він вирішив укласти кредитний договір.

Окрім того, в судовому засіданні представник позивача не заперечував того факту, що позивач мав бажання укласти кредитний договір, оскільки йому були терміново потрібні кошти на лікування батька.

На підставі викладеного, суд вважає, що посилання позивача на те, що йому не були зрозуміли умови кредитування, а також наявність встановленого розміру процентної ставки є безпідставним.

Позивач також посилається на те, приписами п.2.11 Договір №489710-КС-001 про надання споживчого кредиту від 12.02 2024 р. зазначено - Денна процентна ставка: 0.95 процентів, що свідчить про те що п.2.4 протирічить п. 2.11 Договір №489710-КС-001 від 12.02.2024 р. про надання споживчого кредиту від 12.02.2024р., вводить споживач в оману, та не надає чіткої конкретної інформації про процентну ставку споживчого кредиту, та не відповідає приписам п. 5 ст.12 Закону України Про споживче кредитування.

Частиною 1 першої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що У договорі про споживчий кредит зазначаються:

1) найменування та місцезнаходження кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), прізвище, ім`я, по батькові та місце проживання споживача (позичальника);

2) тип кредиту (кредит, кредитна лінія, кредитування рахунку тощо), мета отримання кредиту;

3) загальний розмір наданого кредиту;

4) порядок та умови надання кредиту;

5) строк, на який надається кредит;

6) необхідність укладення договорів щодо додаткових та/або супутніх послуг третіх осіб, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту (за наявності);

7) види забезпечення наданого кредиту (якщо кредит надається за умови отримання забезпечення);

8) процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів;

9) денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом (крім споживчих кредитів, виконання зобов`язань за якими забезпечено заставою/іпотекою або правом довірчої власності), орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит. У разі відсутності у кредитодавця інформації про вартість певної додаткової та/або супутньої послуги, що надається споживачу третьою особою під час укладення договору про споживчий кредит, орієнтовна вартість такої послуги визначається відповідно до пункту 7 частини третьої статті 9 цього Закону. Усі припущення, використані для обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та/або орієнтовної загальної вартості кредиту, повинні бути зазначені;

Отже, виходячи з даної норми Закону України «Про споживче кредитування», необхідно одночасно включати до тексту кредитних договорів як положення про процентну ставку за кредитом (підпункт 8 частини першої статті 12 Закону про споживче кредитування), так і про денну процентну ставку (підпункт 9 частини першої статті 12 Закону про споживче кредитування), Відповідачем і було включено до Кредитного договору обидві суттєві умови Договору (пункт 2.4. процентна ставка за користування кредитом, пункт 2.11. денна процентна ставка). Відтак, за зазначених обставин в жодному випадку з боку Відповідача не мало та не могло мати місце введення в оману Позивача, як про це останній стверджує в Позовній заяві.

Тобто, в даному випадку законодавець чітко та однозначно відрізняють між собою ці дві позиції, які відображені в Кредитному договорі - фіксована процентна ставка за користування кредитом та денна процентна ставка (загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту), які не є тотожніми по своїй суті та характеристикам.

В пункті 7.3.1. укладеного між сторонами Кредитного договору Позивач (Позичальник) підтвердив, що до укладання Кредитного договору ним була отримана, в т.ч. і вищезазначена інформація.

Так само і в статті 12 Закону про споживче кредитування (пункти 8 та 9 частини першої) серед істотних умов договору про споживче кредитування, яким і є укладений між Позивачем та Відповідачем Кредитний договір, які мають бути відображені в ньому і по яких сторони дійшли згоди законодавець окремо один від іншого визначив:

процентну ставку (денну) за користування кредитом, її тип(фіксована чи змінювана), порядок її обчислення;

денну процентну ставку (в розумінні норм статей 1 та 9 Закону про споживче кредитування), її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом.

З огляду на вищезазначене є всі підстави вважати, що умови про (фіксовану) процентну ставку за користування кредитом та денну процентну ставку (в розумінні норм статей 1 та 9 Закону про споживче кредитування) мають бути обов`язково та окремо (одне від одного) включені до договору про споживчий кредит, що і було зроблено в даному випадку при укладенні Кредитного договору - оскільки Позивач не міг в такому випадку ігнорувати імперативні вимоги чинного законодавства.

Проте, зважаючи на їх відмінний (у порівнянні між собою) характер, вони, у відповідності до вказаних норм Закону про споживче кредитування та ЦК України, застосовуються зовсім для різних цілей:

процентна ставка, фіксована (в даному випадку - стандартна - в розмірі 2,00000000% в день та знижена - в розмірі 1,15095296% в день, передбачені в пункті 2.4. Кредитного договору) - саме для нарахування процентів за користування кредитом протягом строку дії Кредитного договору;

денна процентна ставка (в даному випадку - 0,95 процентів,передбачена в пункті 2.11. Кредитного договору) -

для визначення загальних витрат за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражених у процентах від загального розміру виданого кредиту, що підтверджується, зокрема, і Методикою реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Додаток 1 до Правил розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затв. Постановою Правління НБУ № 16 від 11.02.2021р.), на що вказує і повний зміст пункту 2.11. Кредитного договору, де міститься умова про денну процентну ставку в розмірі 0,95 процентів

Відтак, уклавши Кредитний договір з Відповідачем, в пункті 2.4. якого було відображено фіксований розмір процентів за користування кредитом протягом його дії (знижена - в розмірі 1,15095296% в день, а при порушенні Графіку платежів, наведеного в пункті 3.2.3. та на підставі положень пункту 3.2.2. Кредитного договору - стандартна - в розмірі 2,00000000% в день), Позивач таким чином погодив саме зазначений фіксований розмір процентів, зазначений саме в пункті 2.4. Кредитного договору як такий, що підлягає сплаті ним протягом строку кредитування (до 29 липня 2024 року). При цьому, в тексті Кредитного договору жодним чином не зазначається, що проценти за користування кредитом нараховуються саме виходячи денної процентної ставки, зазначеної в пункті 2.11. Договору, а не фіксованої денної процентної ставки, зазначеної в пункті 2.4. Договору. Більш того, положення пунктів 3.2., 3.2.1., 3.2.2. та 3.2.3. однозначно вказують на те, що за користування кредитом Відповідач має сплачувати проценти в розмірі, зазначеному в пункті 2.4. Кредитного договору тобто, за 15 днів.

Окрім цього, пунктами 7.3.1., 7.4.4., 7.4.6. Кредитного договору передбачено, що:до укладення Кредитного договору Позичальник (Позивач) отримав від Кредитодавця (Відповідача) інформацію та документи, надання яких передбачені законодавством України, зокрема передбачену ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», Паспорт споживчого кредиту, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також про умови Договору і Правила, що розміщені на сайті Кредитодавця.

Судом також встановлено, що позивач частково погашав заборгованість, через його особистий кабінет, що знаходиться на офіційному сайті ТОВ «БІЗПОЗИКА» https://bizpozyka.com/ через партнера Позивача - ТОВ «ПрофітГід» на підставі Договору про надання послуг № ПГ-5 від 04.11.2020р.,

При цьому, Відповідач зазначені платежі були здійснені згідно графіку платежів, в тому самому розмірі (7 370,00 гривень).

Згідно із ч. 1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим, актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

У відповідності до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Суд вважає, що укладений між сторонами кредитний договір не суперечить актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а тому відсутні підстави для визнання його недійсним.

Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

В якості обґрунтування наявності моральної шкоди, позивач посилається на протиправні та шахрайські дії ТОВ Бізнес позика, а саме в наданні недостовірної інформації та не своєчасної інформації, погроза розправи.

Суд вважає, що позивач не надав доказів, що наявності шахрайських дій зі сторони ТОВ «Бізнес-Позика», а також позивачу у повному обсязі була надана повна та достовірна інформація під час укладення кредитного договору. Доказів наявності погроз зі сторони відповідача також не надано, а тому позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 13, 76-81, 133, 141, 247, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» (, місце знаходження : вул. Л.Українки, буд.26, корп.2, оф.411, м. Київ)

про визнання недійсним договору №489710-КС-001 про надання кредиту від 12.02.2024р.,

про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 гривень залишити без задоволення у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду може подана протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення до Одеського апеляційного суду.

Повний текст рішення буде складено та підписано у п`ятиденний строк з дати проголошення рішення.

Суддя В.К. Кисельов

Повний текст рішення складено та підписано 21.04.2025