Красноокнянський районний суд Одеської області
Справа № 506/593/24
Провадження № 2/506/4/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2025 року селище Окни

Красноокнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Чеботаренко О.Л.

за участю секретаря судового засідання Смернової Д.Ю.

позивача ОСОБА_1

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Окни цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно,

В С Т А Н О В И В:

28.06.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно.

Ухвалою від 03.07.2024 року позовна заява була залишена без руху.

Після усунення недоліків позовної заяви 30 липня 2024 року позовна заява прийнята судом до розгляду та відкрито провадження у справі.

11 листопада 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що 27 листопада 2015 року між нею ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , був укладений цивільно-правовий правочин з приводу купівлі-продажу житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Між собою вони з ОСОБА_4 домовилися про ціну та всі інші істотні умови договору купівлі-продажу. ОСОБА_1 сплатила ОСОБА_4 повну вартість будинку в сумі 10000 грн. На підтвердження правочину ОСОБА_4 надав позивачу власноруч написану розписку та взяв на себе зобов`язання нотаріально посвідчити укладений між ними договір купівлі-продажу протягом року з моменту укладення вище згаданої угоди, тобто до 27 грудня 2016 року. Однак ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер і правочин нотаріально посвідчений не був.

Продавець був зареєстрований і проживав разом зі своїми батьком ОСОБА_5 , та матір`ю ОСОБА_6 , разом з ними до дня їх смерті, і продовжив проживати надалі у належному померлому будинку і користуватися ним, а відповідно, на думку позивача, прийняв спадщину після його смерті, однак не встиг оформити її належним чином. Зазначене підтверджується витягами з домових та погосподарських книг з 1958 року і по теперішній час, а відповідно продавець ОСОБА_4 , є таким, що прийняв спадщину. З цих же книг вбачається, що на час смерті ОСОБА_4 разом з ним ніхто не був зареєстрований і не проживав. Таким чином, на думку позивача, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , входить до складу спадщини, яку фактично прийняв продавець, ОСОБА_4 , після смерті своїх батьків.

ОСОБА_4 одружений не був, дітей не мав, його батьки померли раніше за нього. Позивачем було надіслано пропозицію рідній сестрі продавця ОСОБА_4 - ОСОБА_2 щодо укладення договору купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Після отримання від позивача цієї пропозиції остання зателефонувала ОСОБА_1 і повідомила, що ніхто спадщину після смерті її брата, ОСОБА_4 , і вона в тому числі, не приймав, і не збирається приймати, оскільки це матеріально не вигідно, тому прийняти пропозицію позивача вона не може і не хоче. ОСОБА_3 пропозиція не надсилалася, оскільки теперішнє її місце реєстрації та/або проживання позивачу не відоме. Останнє її, ОСОБА_3 , місце реєстрації, яке позивачу є відомим - міститься у витягу з погосподарської книги АДРЕСА_1 і де позивач на даний час проживає. За зазначеною адресою ОСОБА_3 не проживає, а тому позивач не мала жодної можливості надіслати їй таку пропозицію.

Оскільки після смерті ОСОБА_4 (продавця) спадщину, на скільки позивачу відомо, ніхто не прийняв, тому відповідачем по даній справі зазначена саме Окнянська селищна рада Подільського району Одеської області, яка може визнати в судовому порядку даний житловий будинок та земельну ділянку відумерлою спадщиною, а третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , адже рішення по даній справі може зачіпати їх права, зокрема на спадщину (вони можуть в судовому поряду поновити строк для прийняття спадщини після смерті брата (продавця) і успадкувати житловий будинок і земельну ділянку).

Так як позивач позбавлена можливості належним чином оформити договір купівлі-продажу житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , вона змушена звернутися до суду з даним позовом про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , укладеного між нею, ОСОБА_1 , та ОСОБА_4 , виконаним та дійсним, а також визнання за нею право власності на вказане нерухоме майно.

Від відповідача не надходило відзиву на позовну заяву.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні наполягала на задоволенні позову, посилаючись на вищевказані обставини, та доповнила, що під час написання розписки з приводу купівлі-продажу будинку ОСОБА_4 зобов`язався підготувати всі необхідні документи для нотаріального оформлення договору купівлі-продажу даного майна, проте цього він не зробив. У подальшому укладання договору купівлі-продажу у нотаріуса не відбулося. Отже, в результаті укладення вищевказаної розписки щодо купівлі-продажу спірного будинку, вона вважає, що вона набула право на вказаний вище житловий будинок. Враховуючи, що між нею та ОСОБА_4 27 листопада 2015 року фактично було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, шляхом прийняття виконання, а саме продавець ( ОСОБА_4 ) отримав грошові кошти за продаж майна, а покупець ( ОСОБА_1 ), в свою чергу, повністю розрахувалася за нерухоме майно та прийняла його, але нотаріальне посвідчення договору не відбулося і не представляється можливим нині, вона вважає що є усі підстави для задоволення її позову. Вона користується зазначеним будинком та у вищезазначеному будинку робила ремонт, регулярно здійснює платежі за електроенергію та водопостачання. Так, факт проживання позивача та її сім`ї у житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується: актом обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, договором №433 про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, заявою-приєднанням про постачання електричної енергії. Тому позивач просила позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує /а.с.59, 78/. Тому судове засідання проведено у відсутність представника відповідача, що відповідає вимогам ст.223 ЦПК України.

Третім особам, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 неодноразово направлялися судові повістки про виклик в судове засідання за адресами їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, як передбачено п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, однак до суду поверталися конверти з довідкою Укрпошти: «за зазначеною адресою не проживає»/а.с.61, 62,64,67,71,72,75,93,94/.

При цьому, ч.1 ст.131 ЦПК України визначено, що учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Таким чином, відповідно до вищевказаних положень ЦПК України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, вважаються належним чином повідомленими про місце, день та час розгляду справи, однак в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Тому, відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України, суд визнає причини неявки третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача в судове засідання неповажними і тому справа розглянута у їх відсутність.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до такого.

Судом були встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно копії розписки, оформленої в с.м.т. Красні Окни 27.11.2015 року ОСОБА_4 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий Красноокнянським РОМВД України в Одеській області 30.12.1997 р. в присутності двох свідків ОСОБА_2 і ОСОБА_7 отримав від ОСОБА_1 гроші в сумі десять тисяч гривень за свій дім, що знаходиться по АДРЕСА_1 , та обіцяє офіційно оформити всі документи на дім на протязі одного року. Дана розписка оформлена у присутності свідків, підписана продавцем - ОСОБА_4 , та свідками ОСОБА_2 та ОСОБА_7 /а.с.14/.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 33).

На день смерті ОСОБА_4 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , ніхто не був зареєстрований./а.с.34/.

Відповідно до технічного паспорта від 13.02.2024 року КП «Окнянське бюро технічної інвентаризації Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області» на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу по АДРЕСА_1 ./а.с.15-24/.

Згідно з довідкою КП «Окнянське бюро технічної інвентаризації Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області» від 15.02.2024 року, виданої ОСОБА_1 про те, що при обстеженні житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 : не було виявлено самовільних переобладнань та перепланувань; відомості зазначені в Технічному паспорті виданому КП «Окнянське бюро технічної інвентаризації Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області» від 13.02.2024 року є достовірними; державна реєстрація прав власності на вищезазначене майно відповідно до реєстраційних книг по КП «Окнянське бюро технічної інвентаризації Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області» Красноокнянського району Одеської області на 31.12.2012 року не проводилась; зареєстровано в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва 13.02.2024 року, реєстраційний номер документа: ТІ01:1795-5331-4367-2570./а.с.25/.

Рішенням виконавчого комітету Красноокнянської селищної ради народних депутатів №10 від 10.02.1998 року ОСОБА_5 було надано земельну ділянку у власність і користування за АДРЕСА_2 , у розмірі 0,30 га./а.с.27,28/.

За даними Подільського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вбачається наявність родинних відносин між ОСОБА_4 та його батьками, а також родинні відносини між ОСОБА_4 (продавцем) та ОСОБА_8 і ОСОБА_3 (сестрами) (а.с.29-33).

Згідно з витягом із домових книг Окнянської селищної ради в період з 1988 року по 2005 рік у домовій книзі № 6 в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . В період з 2005 року по 2023 рік у домовій книзі № 5 в житловому будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . були зареєстровані: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , знята з реєстрації у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_6 ; ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , знятий з реєстрації у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_7 ./а.с.37,38/.

Спадкові справи на майно ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_9 та ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_10 не заводились./а.с.88-91/.

Позивачем була надіслана ОСОБА_2 пропозиція щодо переоформлення житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 на ОСОБА_2 , однак жодної реакції позивачеві на її пропозицію не надходило/а.с.39-40/.

Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї ОСОБА_1 , за адресою мешкання АДРЕСА_1 до складу її сім`ї входять: донька- ОСОБА_9 ,2004 р.н., син- ОСОБА_10 ,2007 р.н., син ОСОБА_11 , 2009 р.н., донька- ОСОБА_12 , 2014 р.н., донька- ОСОБА_13 ,2012 р.н., донька ОСОБА_14 , 2016 р.н./а.с.41/.

ОСОБА_1 21.12.2017 року уклала договір №433 про централізоване водопостачання холодної води і водовідведення з КП «Красноокнянський Комунальник»./а.с.42-46/.

Як вбачається з копії заяви-приєднання від 18.10.2018 року між ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» та побутовим споживачем ОСОБА_1 , яка проживає в АДРЕСА_1 , укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, шляхом підписання ОСОБА_1 заяви-приєднання до умов Договору про постачання електричної енергії за особовим рахунком № НОМЕР_2 ./а.с.47/.

Відповідно до висновку про вартість майна, згідно з технічним паспортом, виданим КП «Окнянське бюро технічної інвентаризації Окнянської селищної ради Окнянського району Одеської області» від 15.02.2024 року, виданого користувачу ОСОБА_1 щодо житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 61,5 кв.м., здійсненою ТОВ «Перспектива Експерт», вартість оцінюваної нерухомості, станом на 12.03.2024 року складає 47207 гривень./а.с.53/.

Згідно з інформацією, наданою Окнянською селищною радою Подільського району Одеської області, щодо житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , відсутній витяг, так як право власності не зареєстроване та жодних реєстраційних дій по даному об`єкту в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не проводилося./а.с.116/.

Частиною 1 статті 1 Цивільного кодексу України визначено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦК України учасниками цивільних відносин є фізичні особи та юридичні особи.

З наведеного вбачається, що спірні правовідносини в даній справі підпадають під визначення цивільних.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Частиною 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Згідно з частиною 1 статті 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Частиною 3 статті 12 ЦК України передбачено, що особа може відмовитися від свого майнового права. Відмова від права власності на транспортні засоби, тварин, нерухомі речі здійснюється у порядку, встановленому актами цивільного законодавства.

Відповідно до частини 4 статті 12 ЦК України особа може за відплатним або безвідплатним договором передати своє майнове право іншій особі, крім випадків, встановлених законом.

З наведеного вбачається, що особа має право відмовитись або передати своє право на майно шляхом укладення, зокрема, договору.

Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

З позовної заяви вбачається, що позивач вважає, що її права не визнані та обрала відповідний спосіб їх захисту, передбачений пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України.

Відповідно до позовної заяви спірні правовідносини полягають у передачі відповідачем позивачу майнового права на житловий будинок.

Частиною 1 статті 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 2 статті 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Частиною 4 статті 202 ЦК України визначено, що дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до частини 1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Частиною 4 статті 203 ЦК України визначено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

З матеріалів справи вбачається, що позивач просить суд визнати вчиненим правочин, згідно з яким до неї від попереднього власника переходить право власності на житловий будинок, за що вона передала останньому певну суму грошових коштів.

Частиною 1 статті 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.656 ЦК України , предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар), яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Особливості купівлі-продажу об`єктів незавершеного будівництва та майбутніх об`єктів нерухомості визначаються законом.

При цьому , відповідно до ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Судом було встановлено, що на час складання розписки про передачу ОСОБА_1 ОСОБА_4 грошей за будинок жодних правовстановлюючих документів на вказаний об`єкт нерухомості ні на ім`я ОСОБА_4 , ні на будь-кого із членів його сім`ї, ні на інших осіб не було, а про відсутність взагалі документів на будинок було вказано і в самій розписці.

Таким чином, на момент складення розписки ОСОБА_4 у встановлений законом порядок не набув права власності на вказаний будинок , а позивачем не надано доказів того, що на момент складання розписки взагалі існував та був зареєстрований вказаний об`єкт нерухомості.

За таких обставин у ОСОБА_4 не було правових підстав для укладання будь-яких договорів щодо вказаного об`єкта нерухомості.

Більше того, ч.1 ст.657 ЦК України визначено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Тобто законом встановлено умови щодо форми укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, будинку або іншого нерухомого майна, внаслідок якого відбудеться правомірний перехід права власності на таке майно.

Відповідно до статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Таким чином рішення суду про визнання договору дійсним в судовому порядку можливо тільки тоді, коли договір щодо нерухомого майна укладено в належній формі, із зазначенням усіх істотних умов договору, але відсутнє його нотаріальне посвідчення, та одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення.

Істотними умовами договору є предмет, ціна та строк дії. Також істотними умовами вважаються такі умови, на яких наполягає хоча б одна зі сторін договору (стаття 638 ЦК України). Тобто сторони можуть самостійно визначати умови договору, які не повинні суперечити законодавству.

Закон акцентує на тому, що всі наведені обставини у сукупності, а саме: домовленість щодо усіх істотних умов договору, повне або часткове виконання договору, ухилення від його нотаріального посвідчення, мають бути доведені належними та допустимими письмовими доказами.

Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір, дослідивши всі докази у сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на те, що надана позивачем копія розписки від 27 листопада 2015 року про отримання грошових коштів за будинок не містить повних даних про місцезнаходження, призначення об`єкту нерухомості, площу нерухомого майна та інші параметри, що дозволяли б однозначно визначити предмет договору, тому дані, які зазначені у розписці не свідчать про домовленість між сторонами щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу відповідно до вимог статей 638, 655 ЦК України, а тому відсутні підстави вважати вказану розписку договором купівлі-продажу. При цьому ,між сторонами відсутній договір купівлі-продажу навіть у простій письмовій формі, а є лише розписка (копія в матеріалах справи), про отримання грошових коштів ОСОБА_1 , яка не породжує для сторін прав і обов`язків.

Окремо суд вважає за необхідне зазначити, що у частині третій статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з частиною першою статті 82ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 вересня 2020 року в справі № 572/2515/15-ц (провадження № 61-1051св17) вказано, що «відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, суди не вправі покласти в основу свого рішення лише факт визнання позову відповідачем, не дослідивши при цьому обставини справи. Тобто повинно мати місце не лише визнання позову, а й законні підстави для задоволення позову».

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 25 травня 2022 року у справі № 675/2136/19, провадження № 61-2251св22.

Тому незважаючи на визнання відповідачем позову, судом не встановлено правових підстав для задоволення позову, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 10, 13, 76-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Окнянської селищної ради Подільського району Одеської області (адреса: вул.Незалежності, 2, селище Окни Подільського району Одеської області, ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_2 (проживає за адресою: АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно відмовити повністю.

Відповідно до п.п.15.5) п.1 Перехідних положень ЦПК України, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Красноокнянський районний суд Одеської області або безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного провадження.

Повне судове рішення складено 18 квітня 2025 року.

СуддяО. Л. Чеботаренко