Справа № 364/210/25
Провадження № 2/364/171/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.04.2025 , суддя Володарського районного суду Київської області Моргун Г. Л.,

розглянувши клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 про передачу, за підсудністю, справи за позовом

ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , № тел: НОМЕР_2 , офіційна електронна адреса відсутня)

до

ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 , № тел: НОМЕР_4 , засоби електронного зв`язку не зазначено, електронний кабінет відсутній),

представник відповідачки ОСОБА_1 ( НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 )

про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИЛА:

18.03.2025 до суду надійшов зазначений позов, у якому позивач, викладаючи обставини правовідносин та посилаючись на ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст. ст. 4, 19, 23, 27, 175, 177 ЦПК України, просить суд розірвати шлюб укладений 19 липня 2016 року між ним ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , зареєстрований виконавчим комітетом Ясногірської селищної ради міста Краматорська Донецької області, актовий запис № 10. Розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

20.03.2025 до відкриття провадження у справі позивач подав заяву про уточнення позовних вимог та долучив письмові докази.

21.03.2025 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Судовий розгляд справи по суті призначено на 22.04.2025.

22.04.2025 на адресу суду поступило клопотання представника відповідачки , яким він просить суд направити цивільну справу № 364/210/25 за підсудністю до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області.

Ознайомившись з позовною заявою, матеріалами цивільної справи, клопотанням про передачу справи за підсудністю, вважаю, що таке клопотання не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Так, відповідно до статті 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін частина перша статті 12 ЦПК України.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій частина четверта статті 12 ЦПК України.

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Добросовісність учасників судового процесу зокрема полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу при дотриманні судовими органами обов`язку проінформувати про такі процедури та процедурні рішення. ( Постанова ВС від 31 січня 2019 року у справі № 753/21967,15-ц (провадження № 61-4393св18).

Принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У такому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право (Постанова ВС від 08 травня 2018 року у справі № 910/1873/17.)

Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій.

Так, за загальним правилом частини першої статті 27 ЦПК України позови до фізичних осіб пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно з правилом про підсудність справ за вибором позивача, передбаченим у частині другій статті 28 ЦПК України (правила альтернативної підсудності), позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Тлумачення статей 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів. Разом із тим, правила альтернативної підсудності не позбавляють позивача права звернутися із позовом за правилами загальної підсудності (стаття 27 ЦПК України), оскільки позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (частина шістнадцята статті 28 ЦПК України).

Тобто, право вибору між судами, яким згідно з правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.

Наразі позивач звертаючись до суду з позовом про розірвання шлюбу скористався своїм правом щодо альтернативної підсудності за вибором позивача та виклав свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування, одночасно обгрунтовано довів, посилаючись на докази долучені до позовної заяви, правомірність свого звернення саме до Володарського районного суду Київської області у порядку ч. 2 ст. 28 ЦПК. Зокрема, позивач у позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог, зазначив, що 05.02.2025 його було звільнено з полону після перебування під владою держави-агресора, звільнення відбулося відповідно до порядку здійснення передачі військовополонених ворогів державі-агресору та звільнення оборонців України, які перебувають у державі-агресора. Так, після перебування у полоні його стан здоров`я критично погіршився та він фізично позбавлений можливості доїхати до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області. На ствердження долучив до матеріалів справи: епікриз виписний № 2693; довідку № 128 від 12.02.2025 зі схемами деталізації тілесних ушкоджень; спіральна комп`ютерна томографія; консультація лікаря-фізтерапевта від 19.02.2025, довідку про обставини травми ( поранення, контузії, каліцтва) № 563, від 29.03.2025 в/ч НОМЕР_6 ( а.с. 7, 14-15,16-19, 20, 21-23, 39) .

Наведені вище обставини вказують, що позивач у цій справі використав належне йому право вибору суду за правилами альтернативної підсудності та обґрунтовано звернувся до Володарського районного суду Київської області. А відтак, у задоволенні клопотання представника відповідачки про передачу справи за підсудністю слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 28, 260, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА:

Відмовити у задоволенні клопотання представника відповідачки ОСОБА_1 про передачу за підсудністю, справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення судом. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя Г. Л. Моргун