У х в а л а

11 квітня 2025 року

м. Київ

Справа № 752/4565/24

Провадження № 61-2624ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - позивачка), інтереси якої представляє адвокат Щербяк Юлія Василівна (далі - адвокат),

на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року

у справі за клопотанням позивачки про забезпечення її позову до ОСОБА_2 (далі - відповідач) за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації й Органу опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації - про визначення місця проживання неповнолітньої дитини

за зустрічним позовом відповідача до позивачки, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації та Органу опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації - про визначення місця проживання неповнолітньої дитини і

в с т а н о в и в:

1. У лютому 2024 року позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просила визначити разом з нею місце проживання їхнього з відповідачем сина.

2. 18 квітня 2024 року відповідач подав зустрічний позов про визначення місця проживання сина.

3. У жовтні 2024 року позивачка звернулася до суду із клопотанням про забезпечення позову, у якому просила: (1) встановити порядок її зустрічей із сином, а саме:

- щодня у проміжку з 17:00 до 21:00 години мінімум одну годину забезпечити спілкування позивачки із сином шляхом відеозв`язку у мобільних застосунках «Viber», «WhatsApp», «Telegram» та/або програм «Zoom», «Skype»;

- раз на три місяці надати позивачці можливість зустрічатися із сином на території України у парках, скверах, розважальних закладах, на спортивних майданчиках й інших об`єктах дитячої інфраструктури за місцем проживання позивачки в Україні без присутності відповідача;

- надати їй можливість проводити із сином зимові та весняні шкільні канікули за місцем її проживання без присутності відповідача;

(2) зобов`язати відповідача забезпечувати виконання такого порядку зустрічей.

4. 24 жовтня 2024 року Голосіївський районний суд міста Києва постановив ухвалу, згідно з якою задовольнив частково клопотання «про забезпечення зустрічного позову»: зобов`язав відповідача надавати позивачці можливість спілкування із сином щодня з 19:00 до 20:00 години шляхом відеозв`язку за допомогою мобільних застосунків «Viber», «WhatsApp», «Telegram» та/або програм «Zoom», «Skype» і можливість побачення та спільного проведення часу із сином кожну першу суботу третього, шостого, дев`ятого, дванадцятого місяців року з 10:00 до 17:00 години без присутності відповідача за місцем проживання позивачки: АДРЕСА_1 , або в громадських місцях (парках, скверах, розважальних закладах, на спортивних майданчиках тощо); відмовив у задоволенні інших вимог клопотання.

5. 20 лютого 2025 року Київський апеляційний суд прийняв постанову (повний текст складений 21 лютого 2025 року), згідно з якою залишив без змін ухвалу суду першої інстанції.

6. 24 березня 2025 року (понеділок) адвокат в інтересах позивачки сформувала у системі «Електронний суд» касаційну скаргу, у якій просила скасувати зазначені судові рішення й ухвалити нове - про задоволення клопотання та встановити такий порядок зустрічей із сином:

- щодня у проміжку з 17:00 до 21:00 години мінімум одну годину забезпечити спілкування позивачки із сином шляхом відеозв`язку у мобільних застосунках «Viber», «WhatsApp», «Telegram» та/або програм «Zoom», «Skype»;

- надати позивачці можливість зустрічатися із сином з 17:00 години кожної першої п`ятниці третього, шостого, дев`ятого та дванадцятого місяців до 17:00 години кожної першої неділі тих місяців на території України у парках, скверах, розважальних закладах, на спортивних майданчиках й інших об`єктах дитячої інфраструктури за місцем проживання позивачки в Україні без присутності відповідача;

- надати позивачці можливість проводити із сином зимові та весняні шкільні канікули за місцем її проживання без присутності відповідача.

7. Позивачка мотивувала касаційну скаргу так:

- суд першої інстанції неповністю з`ясував обставини, що мають значення для вирішення клопотання про забезпечення позову, зокрема: (1) факти цілеспрямованого налаштовування відповідачем сина проти позивачки, виховання відповідачем у дитини неповаги до позивачки, вчинення відповідачем тиску на сина; (2) встановив лише одну годину для спілкування позивачки із сином за допомогою засобів відеозв`язку, хоча з урахуванням часу, потрібного для налаштування техніки, однієї години замало, щоб встановити належний емоційний зв`язок, з`ясувати, як почувається син, як пройшов його день, допомогти дитині з навчанням, зокрема з виконанням домашнього завдання (скаржниця у клопотанні зазначала, що є педагогом і займається із сином задля його належного розвитку, бо у нього є проблеми з вивченням української мови);

- суд створив штучне обмеження для реалізації права дитини на виховання обома батьками, звівши спілкування позивачки із сином до мінімального рівня, що не відповідає віковим й емоційним потребам дитини. Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій порушили вимоги статті 18 Сімейного кодексу України (далі - СК України), бо не врахували інтереси і думку сина;

- апеляційний суд не дослідив, чи достатньо встановленого судом першої інстанції часу для забезпечення належного рівня спілкування сина із позивачкою та його виховання;

- надаючи позивачці лише «7 годин на 3 місяці для побачень із сином за її місцем проживання», суди не врахували, що відстань від місця проживання позивачки в Україні до місця проживання сина становить близько 45 км. Крім того, позивачка тимчасово проживає в Польщі з трьома неповнолітніми дітьми. Для того, щоб реалізувати право на побачення з сином в Україні, позивачці потрібно долати понад 1 000 км, що вимагає значних часових і фінансових ресурсів. Тому суди порушили вимоги статті 141 СК України;

- апеляційний суд проігнорував твердження позивачки, що для забезпечення реального й ефективного контакту з дитиною доцільно визначити години побачень з 17:00 години кожної першої п`ятниці третього, шостого, дев`ятого та дванадцятого місяців до 17:00 години кожної першої неділі тих місяців. Вказаний розподіл часу дозволить матері та дитині підтримувати емоційний зв`язок, що є особливо важливим у ситуації, коли позивачка тимчасово проживає за кордоном;

- суд апеляційної інстанції неправомірно відмовив у задоволенні вимоги про збільшення часу спілкування позивачки із сином під час його зимових і весняних канікул. Обґрунтував тим, що така вимога виходить за межі предмета доказування під час вирішення питання про забезпечення позову. Такий підхід апеляційного суду порушує принцип забезпечення найкращих інтересів дитини та вимоги статті 153 СК України. Закон не встановлює обмежень того, що тимчасові заходи можуть регулювати лише певні аспекти взаємодії батьків із дитиною, а не визначати порядок спілкування в конкретні періоди, такі як канікули чи вихідні;

- забезпечення участі матері у житті дитини є тимчасовим заходом, тобто не є тотожним визначенню місця проживання дитини чи зміні постійного місця проживання дитини;

- апеляційний суд неправомірно відхилив доводи позивачки щодо систематичних порушень її прав як матері, яка проживає окремо від дитини, а також щодо цілеспрямованого перешкоджання відповідачем реалізації її батьківських прав. У постанові апеляційного суду немає оцінки зазначених обставин;

- суд апеляційної інстанції проігнорував надані позивачкою докази злісного невиконання відповідачем вимог ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову. Внаслідок протиправної поведінки відповідача вже на цьому етапі судового процесу між матір`ю та сином частково втратився той емоційний зв`язок, який необхідний для нормального розвитку дитини;

- вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову із тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення позову зумовлюється обставинами справи, які дозволяють вважати, що незастосування таких заходів призведе до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 жовтня 2022 року у справі № 755/7939/21);

- батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батькові спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і відбувається саме в інтересах дитини (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 листопада 2020 року у справі № 760/15413/19).

8. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

9. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у передбачений законом строк і з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених останнім абзацом частини другої статті 389 ЦПК України підстав для касаційного оскарження.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 20 лютого 2025 року у справі за клопотанням ОСОБА_1 про забезпечення її позову до ОСОБА_2 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації й Органу опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації - про визначення місця проживання неповнолітньої дитини і за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Служби у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації й Органу опіки та піклування в особі Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації - про визначення місця проживання неповнолітньої дитини.

2. Роз`яснити учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко