Справа № 766/2497/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2025 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді: Майдан С.І.,

за участю секретаря: Кирпиченко І.А.,

за участю позивача: ОСОБА_1 ,

за участю представника відповідача: Бондаренка І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський порт» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський порт» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Вимоги обґрунтував тим, що позивач був працевлаштований на роботу в ТОВ «Херсонський порт» в порядку переведення з Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» згідно наказу від 23.12.2021 року Відповідно до вказаного наказу та особистої заяви позивача, компенсація за 33 календарні дні невикористаної щорічної відпустки були перераховані відповідачу. З 01.02.2022 року наказом відповідача ОСОБА_1 було переведено на посаду заступника начальника юридичного відділу та збільшено посадовий оклад до 25000,00 грн. З 24.03.2022 року наказом відповідача з позивачем було призупинено дію трудового договору. Вказаним наказом передбачено здійснювати оплату праці працівникам підприємства, які продовжують виконувати свої трудові обов`язки безпосередньо на території морського порту «Херсон», та тих, кому відповідно до наказу директора встановлено дистанційну роботу, за фактично відпрацьований час. Наказом відповідача від 16.08.2023 року ОСОБА_1 було звільнено з 17.08.2023 року за угодою сторін, згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. Цим наказом передбачалось проведення розрахунку з позивачем. Проте, розрахунок при звільненні з позивачем не проведено до теперішнього часу. Розрахунок при звільненні складається наступним чином: невиплата за 33 днів відпустки, перенесеної з ДП «ХМТП», в розмірі 22648,23 грн. (з урахуванням утримання податків та зборі), не в повному обсязі виплачена заробітна плата за період роботи з січня 2022 року по березень 2022 року. Відповідно до довідки з Пенсійного фонду України вбачається, що за період роботи в ТОВ «Херсонський порт» позивачу було здійснено наступні нарахування: грудень 2021 року: 4323,83 грн, січень 2022 року: 13182,79 грн, лютий 2022 року: 25321,25 грн, березень 2022 року: 11393,92 грн. Недоплата заробітної плати за період: 1. січень 2022 року оклад 17725 грн. (згідно наказу) - нараховано 13182,79 грн. (згідно довідки ПФУ) = 4542,21 грн. -недоплата; 2. Лютий 2022 року, оклад 25321,25 грн. /нараховано 25321,25 грн, 3. Березень 2022 року, оклад 25321,25 грн./(повинно бути нараховано за місяць) - 31 календарний (23 робочих дні), фактично нараховано 11393,92 грн. Повинно бути нараховано 18786,73 грн (25321,25*23/31). Недоплата 18786,73-11393,92=7392,81 грн (різниця між заробітною платою, яка повинна бути нарахована за період з 01.03.2022 р. по 23.03.2022 р. та фактично нарахованою заробітною платою). Отже, в період з січня 2022 року по березень 2022 року недонарахована заробітна плата (4542,21 грн. +7392.81 грн.) становить 11935,02 грн. без утримання податків, зборів та обов`язкових платежів. Невикористана відпустка за період роботи на ТОВ «Херсонський порт», за період з 23.12.2021 р. по 24.03.2022 р. позивачу повинна бути нарахована відпустка від ТОВ «Херсонський порт» щонайменше за 6 днів. За фактичний час роботи з 23.12.2021 року по 24.03.2022 року з моменту прийняття на роботу та до моменту призупинення дії трудового договору було 61 робочий день. За цей період повинно було нараховано разом: 4323,83 грн. (грудень 2021 р.), 17725 грн. (січень 2022 р.), 25321,25 грн.(лютий 2022 р)., 18786,73 грн (з 01.03.22 р. по 23.03.22 р.) = 66156,81 грн./61 день = 1084,53 грн. (середньоденний заробіток для розрахунку щомісячної відпустки). Тому, за 6 днів невикористаної відпустки повинно бути нараховано 1084,53*6= 6507,18 грн. (у тому числі податки та обов`язкові платежі). Отже, невиплачена заробітна плата при звільненні з ТОВ «Херсонський порт» складає: 22648,23 грн. + 11935,02 грн. + 6507,18 грн. = 41090,43 грн. (у тому числі податки та обов`язкові платежі). У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ» на свою користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі (остаточний розрахунок при звільненні) в розмірі 41090,43 грн.

Ухвалою суду від 23.02.2024 року відкрито провадження у справі та розгляд справ призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

11.03.2024 року представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський порт»» надав до суду відзив, згідно якого вважав позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. Зазначив, шо ТОВ «Херсонський порт» дійсно взяло на себе зобов`язання щодо виплати прийнятим працівникам грошової компенсації за невикористані щорічні відпустки або надання цих оплачуваних відпусток, але за умови, що за конкретних працівників з боку ДП «ХМТП» (попереднього роботодавця) буде здійснена компенсація таких сум. Вимагаючи в судовому порядку з відповідача перерахування грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку у кількості 33 днів, що перейшла на ТОВ «Херсонський порт» під час переводу працівника, позивач не довів належними та допустимими доказами факт відшкодування цих сум стосовного нього відповідачеві попереднім роботодавцем. Тим самим, вимоги щодо сплати невикористаної відпустки у кількості 33 днів є безпідставними та такими, що не підлягають виконанню. Вимагаючи відшкодування плати за невикористану відпустку у кількості 6 днів позивач не враховує, що йому була надана відпустка у кількості 9 календарних днів з 11.01.2022 по 19.01.2022 року та виплачені відпускні у розмірі 4910,55 гривень, що підтверджується супровідною відомістю для перерахування коштів на поточні рахунки. А тому, вимоги позивача щодо стягнення будь-яких коштів за невикористану відпустку є безпідставними. Щодо виплати заробітної плати. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Наказом від 24.02.2022 «Про режим роботи підприємства на особливий період» №48 у зв`язку з виробничою необхідністю збереження матеріальних цінностей підприємства на особливий період господарська діяльність ТОВ «Херсонський порт» була припинена. Згідно з Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», Херсонська міська територіальна громада знаходиться переліку територіальних громад, що розташовані в районі: окупованої російськими військами з 01.03.2022 по 11.11.2022; можливих воєнних (бойових) дій з 11.11.2022 по 01.05.2023; активних бойових дій з 01.05.2023 по теперішній час. Починаючи з 26 лютого 2022 року та по 11 листопада 2022 року на території морського порту Херсон та ТОВ «Херсонський порт» постійно перебували російські війська. Протягом періоду окупації у Товариства відсутній доступ до первинної та кадрової документації. В результаті діяльності окупаційних військових формувань була викрадена первинна та кадрова документація підприємства, за фактом чого було відкрито кримінальне провадження №0309 від 12.08.2022. Після 11 листопада 2022 року через постійні обстріли наразі відсутня можливість доступу на територію адміністративних приміщень підприємства з причин небезпеки життю та здоров`ю осіб, зокрема його працівників. Відповідно до Розпорядження начальника Херсонської обласної військової адміністрації від 03.07.2023 №5 та Наказу начальника Херсонської міської військової адміністрації від 05.07.2023 №94-н заборонено перебування громадян у прибережній зоні лінії зіткнення на території південної частини м. Херсона. Тобто, первинна та кадрова документація підприємства є або втраченою, або недоступною; про її стан відповідачу невідомо. На підставі Наказу керівника ТОВ «Херсонський порт» від 24.03.2022 №2-КП «Про організацію трудових відносин з працівниками підприємства під час воєнного стану», відповідно до статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» дія трудового договору з ОСОБА_1 була призупинена з 24.03.2022. Відповідно до пункту 3 цього Наказу на період призупинення дії трудових договорів заробітна плата за працівниками не зберігається, час призупинення дії трудових договорів не враховується до відпускного стажу. Наказом керівника ТОВ «Херсонський порт» від 16.08.2023 № 36-КП ОСОБА_1 17.08.2023 було звільнено з посади заступника начальника юридичного відділу за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України). Відповідно до пункту 2 цього наказу головному бухгалтеру за наявності технічної та юридичної можливості наказано провести розрахунки з ОСОБА_1 , відповідно до чинного законодавства України. Також зазначив, що заробітна плата за відпрацьований час станом на 24.03.2022 р. виплачена ОСОБА_1 повністю, наразі неможливо розрахувати компенсацію невикористаної щорічної відпустки в зв`язку з відсутністю доступу до кадрових документів. Виходячи із вищенаведеного, ТОВ «Херсонський порт», як роботодавець, не має технічної та юридичної можливості здійснити об`єктивний повний розрахунок при звільненні ОСОБА_1 . Щодо розрахунків заборгованості по виплаті заробітної плати та відпускних відповідач зазначив наступне. Оклад ОСОБА_1 з 24.12.2021 року складав 17725 грн. З 01.01.2022 року був збільшений до 23500,00 грн. За січень 2022 року позивачу було нараховано: оклад за 12 роб. днів - 11194,74 грн; надбавка за вислугу років 1679,21 грн; перерахунок за грудень 2021р. - 308,84 грн. Всього 13182,79 грн. сума показана в звітності. Сума до виплати 10480,32 грн. За лютий 2022 року нараховано: оклад за 17 днів - 19975,00 грн; надбавка за вислугу років 2996,25 грн; оплата простою 3дн. 2/3 - 2350,00. Всього за лютий нараховано 25321,25 грн. Сума до сплати - 20153,89 грн. За березень 2022 нараховано: Оклад 2/3 (простій) з 01.03.2022 - 23.03.2022 = (23500/22 р.дн.*16р.дн.)*2/3 = 11393,93 грн. Всього за березень 2022 року нараховано 11393,93 грн. Сума до сплати 9172,10 грн. Відповідні суми були перераховані позивачеві, що підтверджується банківськими виписками. Таким чином, заборгованість ТОВ «Херсонський порт» по виплаті заробітної плати ОСОБА_1 за період січень - березень 2022 року відсутня. Просив відмовити у задоволенні позову повністю.

13.03.2024 року позивач надав до суду відповідь на відзив. Зазначив, що відповідачем визнано наступні обставини. Від ДП «ХМТП» в порядку переведення позивача до ТОВ «Херсонський порт» перейшли 33 календарні дні відпустки. З 01.02.2022 року збільшення окладу позивачу до 23500,00 грн. на місяць. Наявність в позивача щомісячної «надбавки за вислугу років», яка передбачена внутрішніми документами підприємства та складає 15% до посадового окладу (1679,21*100/11194,74 = 15% за січень; 2996,25*100/19975,00 грн. = 15% за лютий). Щодо доведення належними та допустимими доказами факт відшкодування відпускних стосовно позивача відповідачеві попереднім роботодавцем. Зазначив, що відповідно до довідки ДП «ХМТП» за №07-08/09 від 14.02.2024 року, виданої Державним підприємством «Херсонський морський торговельний порт, ОСОБА_1 , що був звільнений 23.12.2021 року, була нарахована компенсація за невикористані відпустки 33 (к.д.) в сумі 22648,23 грн. За вирахуванням податків, зборів та профспілкових внесків сума до виплати склала 18005,34 грн. та була перерахована до ТОВ «Херсонський порт» платіжним дорученням №94 від 16.02.2022 року. Вказаними документами спростовується твердженням відповідача, що ним не отримано відшкодування за 33 к.д. відпустки позивача за вирахуванням податків, зборів та профспілкових внесків сума до виплати - 18005,34 грн від попереднього роботодавця і водночас підтверджується недобросовісність відповідача у наданні пояснень, адже при наявності платіжного доручення № 94 від 16.02.2022 року, про перерахування коштів в сумі 981404,80 грн з призначенням платежу «Перераховуються відпускні по переводу до ТОВ «Херсонський порт» без ПДВ» від ДП «ХМТП» (попереднього роботодавця) на користь ТОВ «Херсонський порт», твердження представника відповідача з запереченням факту отримання ним такого відшкодування є ознакою недобросовісності сторони судового провадження, адже представнику відповідачу достовірно відомо про кошти, які отримує підприємство. Крім того, ймовірне невиконання обов`язку попереднім роботодавцем щодо перерахування компенсації відпустки є підставою спору між підприємствами, а не відмовою у виплаті відповідачем компенсації за невикористану відпустку при звільненні позивачу. Відповідачем не виплачені в повному обсязі відпускні за період надання відпустки - 9 календарних днів в період з 11.01.2022 по 19.01.2022 р. Відповідач заявляє про те, що в січні 2022 року позивачу були виплачені відпускні за 9 календарних днів у розмірі 4910,55 гривень. У разі надання відпустки відповідачем, в період з 11.01.2022 року по 19.01.2022 року розрахунок відпускних мав бути здійснено наступним чином: за період роботи з 24.12.2021 по 31.12.2021 р. (5 робочих днів), нараховано 4323,83 грн. (дані отримані з довідки ПФУ) та 308,84 грн. (перерахунок за грудень 2021 року - дані з відзиву відповідача) За період роботи з 01.01.2021 по 10.01.2022 р. (5 робочих днів), нараховано відповідно за даними відповідача, що містяться у відзиві:12873,95/12*5 = 5364,14 грн. Середньоденна заробітна плата для нарахування відпустки визначається за фактично відпрацьований час: за період з 24.12.21 по 10.01.22р.: 4323,83 +308,84 +5364,14 = 9996,81 грн., в тому числі податки та обов`язкові платежі (8047,43 грн. з утриманням податків та обов`язкових платежів) 8047,43 грн. /10 днів = 804,43 грн. Отже, середньоденний заробіток для визначення відпускних складає: 804,43 *9 (кількість днів відпустки) = 7239,87 грн. (до виплати відпускних), натомість відповідно до платіжного доручення, що надано відповідачем перераховано відпускні лише в сумі 4910,55 грн., тобто недоплата заробітної плати за січень 2022 року складається наступним чином: 7239,87 (відпускних до виплати) -4910,55 (фактично виплачених відпускних) = 2329,32 грн.(недоплата за січень 2022 року відпускних (сума до виплати, тобто з урахуванням утримання податків та обов`язкових платежів). Відповідачем не виплачена в повному обсязі заробітна плата за лютий 2022 року та березень 2022 року. Відповідно до даних наданих відповідачем нараховано за лютий 2022 року: оклад 17дн. 19975,00 грн; надбавка за вислугу років 2996,25 грн; оплата простою 3 дн. 2/3 - 2350,00. Всього 25321,25 грн. Сума до сплати (після утримання податків та обов`язкових платежів): 20153,89 грн. Відповідно до даних наданих відповідачем нараховано за березень 2022 року: Оклад 2/3 (простій) з 01.03.2022 - 23.03.2022 = (23500/22 р.дн.*16 р.дн.)* 2/3 = 11393,93 грн. Всього 11393,93 грн. Сума до сплати 9172,10 грн. Жодних доказів оголошення простою у лютому 2022 року на 3 дні та в березні 2022 року на 16 робочих днів, відповідачем не надано. В будь-якому випадку нарахування за період 3-х робочих днів лютого 2022 року та 16 робочих днів березня 2022 року повинно бути нараховано в повному обсязі, а не 2/3 від посадового окладу. Недоплата за лютий 2022 року розраховується наступним чином: оклад 20 робочих днів 23500 грн.; надбавка за вислугу років (15% до окладу) - 3525,00 грн. Всього повинно бути нараховано: 27025 грн. - 19,5 % (податки та обов`язкові платежі) = 21755,12 грн. до виплати, а згідно даних відповідача сплачено лише 20153,89 грн., тобто недоплата в лютому 2022 року складає 1601,23 грн. Недоплата за березень 2022 року до 24.03.2022 року розраховується наступним чином: Оклад 23500 грн/22 * (16 робочих днів) = 17090,91 грн.; надбавка 3525,00 грн./22* (16 днів) = 2563,63 грн. Всього, 19654,55 грн. (у тому числі податки та обов`язкові платежі) - 19,5% (податки та обов`язкові платежі) = 15821,91 грн. натомість сплачено відповідачем лише 9172,10 грн., тобто недоплата в березні 2022 року складає 6649,81 грн. Отже, не нарахована та не виплачена заробітна плата за період роботи з 01 січня 2022 року по 24 березня 2022 року складає 2329,32 + 1601,23 грн. + 6649,81 грн. = 10580,36 грн. (сума до виплати, тобто з урахуванням утримання податків та обов`язкових платежів) або 12643,53 грн. (в тому числі податки та обов`язкові платежі). За період з 24.12.2021 р. по 24.03.2022 р. позивачу повинна бути нарахована відпустка від ТОВ «Херсонський порт» щонайменше за 6 днів. З урахуванням отриманої відпустки за період з 11.01.22 року по 19.01.22 року, 33 (переведено з попереднього підприємства) + 6 (набута за час роботи на підприємстві) - 9 (використана на підприємстві) = 30 днів. Вимоги про стягнення невикористаної відпустки складають: 18005,34/33*30= 16368,49 грн. (сума враховує сплату податків попереднім роботодавцем). Отже, загальні позовні вимоги, з урахуванням отриманих даних від відповідача складають: 10580,36 грн. (недоплачена заробітна плата за січень-березень 2022 року) + 16368,49 грн. (невикористана відпустка) = 26948,85 грн. (сума до виплати та враховує сплату обов`язкових платежів). Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі (остаточний розрахунок при звільненні) в розмірі 26948,85 грн. (сума до виплати та враховує сплату обов`язкових платежів).

18.03.2024 року представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський порт » надав до суду заперечення на відповідь на відзив. Відповідач не визнає факт перенесення 33 календарних днів відпустки під час переведення позивача з Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський порт». При цьому, відповідач повторно звертає увагу суду на той факт, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт виконання Державним підприємством «Херсонський морський торговельний порт» умов Концесійного договору при якому, при переведенні працівників одночасно з ними переходять й оплачувані невикористані відпустки. А саме, позивач не довів перерахування коштів за невикористані 33 календарних днів ОСОБА_1 з Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» відповідачеві. Платіжним дорученням №94 від 16.02.2022 позивач не підтвердив, що цим платежем перераховані плата за невикористану відпустку у кількості 33 днів ОСОБА_1 . Позивач зазначає, що при наданні ОСОБА_1 відпустки в період з 11.01.2022 по 19.01.2022 начебто невірно здійснений розрахунок у розмірі 4910,55 грн таких виплат. Позивач вважає, що розрахована позивачем має бути збільшена до 7239,87 грн, заборгованість складає 2329,32 грн. Свої розрахунки позивач здійснює, керуючись нормами Постанови №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», який застосовується, зокрема й при виплаті працівникам компенсації за невикористані відпустки, та розраховує плату за невикористану відпустку, виходячи із середньої заробітної плати. Однак, ці розрахунки та база цих розрахунків не співставляється з фактичними обставинами. ОСОБА_1 був прийнятий на роботу у ТОВ «Херсонський порт» 24.12.2021 року. Таким чином, норма про те, що грудень 2021 року має включатися, як повний місяць не застосовується. В січні 2022 року ОСОБА_1 також не пропрацював повний місяць та в цьому ж місяці використав право на відпустку. Розрахунок для визначення розміру відпускних має базуватися на посадовому окладі ОСОБА_1 , а не на середньомісячній заробітній платі, а тому розрахунки, позивача є не вірними. За цим же принципом розрахунків та відповідно до цих норм має розраховуватись виплати за невикористані відпустки за період після січня 2022 року. Також, позивач зазначає про безпідставність нарахування та виплату заробітної плати в період лютий-березень 2022 року у розмірі 2/3 від посадового окладу. Така позиція позивача також не відповідає фактичним обставинам справи. 24 лютого 2022 року Наказом виконуючого обов`язки директора Товариства № 1-КП «Про оголошення простою під час воєнного стану» був оголошений простій не з вини працівників всім працівникам ТОВ «Херсонський порт», крім осіб, визначених в додатках № 1 та № 2 цього наказу, на період з 24.02.2022 по 24.03.2022 року бухгалтерії провести оплату простою працівників у розмірі 2/3 від посадового окладу (місячної тарифної ставки). ОСОБА_1 не був включений до переліку працівників зазначених в додатках до цього наказу. Тому на нього розповсюджувались норми простою на підприємстві та розрахунок заробітної плати в цей період рахувався як 2/3 від посадового окладу. Просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

25.03.2024 року ОСОБА_1 надав до суду додаткові пояснення. Згідно яких зазначив, що факт перенесення 33 календарних днів відпустки підтверджується заявою ОСОБА_1 від 22.12.2021 року про звільнення з займаної посади, шляхом переведення на роботу до ТОВ «Херсонський порт» відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України; наказом № 984-к від 23 грудня 2021 року про припинення трудового договору ОСОБА_1 на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України за переводом на роботу до ТОВ «Херсонський порт» з зазначенням перерахування компенсації невикористаної щорічної відпустки у кількості 33 календарних днів до ТОВ «Херсонський порт» з зазначенням про перерахування до ТОВ «Херсонський порт» 33 календарних днів невикористаної відпустки; наказом № 33-к/тр від 22.12.2021 року про прийняття на роботу до ТОВ «Херсонський порт» з 24.12.2021 року, шляхом переведення; довідкою Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» за №07-08/09 від 14.02.2024 року, виданої Державним підприємством «Херсонський морський торговельний порт, в якій зазначено, що ОСОБА_1 , що був звільнений 23.12.2021 року була нарахована компенсація за невикористані відпустки 33 (к.д.) в сумі 22648,23 грн. За вирахуванням податків, зборів та профспілкових внесків сума до виплати склала 18005,34 грн. та була перерахована до ТОВ «Херсонський порт» платіжним дорученням № 94 від 16.02.2022 року; платіжним дорученням № 94 від 16.02.2022 року, в якому зазначено про перерахування коштів у розмірі 981404,80 грн. з призначенням платежу «Перераховуються відпускні по переводу сумі до ТОВ «Херсонський порт»; письмовими поясненнями відповідача у відзиві, де зазначено, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт відшкодування цих сум стосовного нього відповідачеві попереднім роботодавцем. Тим самим, вимоги щодо сплати невикористаної відпустки у кількості 33 днів є безпідставними та такими, що не підлягають виконанню», тим самим підтверджує переведення відпустки з посиланням, на його думку, на відсутність доказів оплати зі сторони ДП «ХМТП»; фактом надання відпустки 9 календарних днів в період з 11.01.2022 р. по 19.01.2022 р. відповідачем, при тому що позивач попрацював на підприємстві лише 10 робочих днів з 24.12.21 по 10.01.22 р., тим самим підтверджуючі, що відпустка 33 календарних днів перейшла до ТОВ «Херсонський порт», адже відповідно до ст. 9 Закону України «Про відпустки» лише якщо працівник, переведений на роботу на інше підприємство, повністю або частково не використав щорічні основну та додаткові відпустки і не одержав за них грошову компенсацію, то до стажу роботи, що дає право на щорічні основну та додаткові відпустки, зараховується час, за який він не використав ці відпустки за попереднім місцем роботи. Отже, ТОВ «Херсонський порт» надав відпустку 9 календарних днів та частково сплатив відпускні лише тому, що зарахував попередній стаж роботи та невикористану відпустку, перераховану попереднім роботодавцям, відповідачу. За наявності поданих доказів позивачем, саме відповідач в силу ст. 81 ЦПК України повинен довести належними та допустимим доказами, що перенесена відпустка в кількості 33 календарних днів, зазначена в наказі про переведення не була оплачена при звільненні або використана позивачем. Таких доказів судове провадження не містить, а отже розрахунок при звільненні не здійснено в повному обсязі. Розраховуємо позовні вимоги відповідно до позиції відповідача. Відпускні за період з 11.01.22 по 19.01.22 року розраховуються наступним чином: в січні посадовий оклад складав: 17725,00 грн, кількість робочих днів у січні 2022 року - 19 днів, отже середньоденний заробіток для вирахування відпустки визначається наступним чином: 932,89 грн.* 9 днів відпустки = 8396,05 грн.-19,5% (обов`язкові платежі) = 6758,82 грн., водночас , як зазначає відповідач відпускні були сплачені в розмір 4910,55 грн., тобто недоплата відпускних за вказаний період складає: 1848,27 грн. (до виплати з урахуванням утримання податків та обов`язкових платежів). Тобто, недоплата за січень 2022 року. Розрахунок перенесеної невикористаної відпустки позивача визначається з урахуванням посадового окладу. На момент звільнення 17.08.2023 року посадовий оклад позивача: 23500 грн., 33 (невикористана відпустка перенесена від попереднього роботодавця - 9 (використана в період з 11.01.22 р. по 19.01.22 р.) та + 6 днів відпустки, набутої у відповідача за період роботи з 24.12.2021 р. по 23.03.2022 р., всього 33-9+6=30 днів. У відповідача середньоденний заробіток складає: 23500*1/22=1068,18 грн. (у тому числі податки та обов`язкові платежі). 1068,18 (середньоденний заробіток для визначення компенсації відпустки при звільненні)*30 = 32045,40 грн (у тому числі податки та обов`язкові платежі). Щодо оплати часу за період з 24 лютого 2022 року по 23 березня 2023 року. З наказом про простій від 24.02.2022 року відповідач не ознайомив позивача. Крім того, 24.02.2022 року позивач був присутній на робочому місці, за вказівкою представника відповідача. Також, в період з 25.02.2022 року позивач продовжував виконувати роботу в дистанційному порядку, і не був повідомлений, що перебуває на простої і не повинен виконувати роботу. Роботу позивач виконував через робочий акаунт One drive , який наразі заблоковано відповідачем. Отже, вимоги про стягнення коштів за період простою (3 дня у лютому 2022 року) та 16 днів у березні 2022 року є обґрунтованою та незмінною. Всього недоплата за період з лютого по березень 2022 року 8251,04 грн. (до виплати з урахуванням утримання податків та обов`язкових платежів). Отже, позові вимоги складається наступним чином: недоплата за січень 2022 року: 1848,27 грн. (до виплати з урахуванням утримання податків та обов`язкових платежів); недоплата за лютий 2022 року та березень 2022 року: 8251,04 грн.(до виплати з урахуванням утримання податків та обов`язкових платежів); невикористана відпустка за період роботи у відповідача та залишок невикористаної відпустка, перенесеної від попереднього роботодавця (30 днів): 32045,40 грн. (у тому числі податки та обов`язкові платежі). Просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі(остаточний розрахунок при звільненні): заробітну плату за: січень 2022 року: 1848,27 грн.(до виплати з урахуванням утримання податків та обов`язкових платежів); лютий - березень 2022 року: 8251,04 грн. (до виплати з урахуванням утримання податків та обов`язкових платежів) та 30 днів невикористаної відпустки: 32045,40 грн. (у тому числі податки та обов`язкові платежі).

02.04.2024 року представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ» надав до суду додаткові пояснення у справі. Зазначив, що пояснення та докази, що надаються позивачем, в яких є будь-яке посилання на перерахування невикористаної відпустки при звільненні, є односторонніми, тобто визначені виключно в документах або позивача, або ДП «ХМТП», але ж ніяк не в документах ТОВ «Херсонський порт», а саме: заява Колесника про звільнення з ДП «ХМТП»; наказ № 984-к від 23.12.2021 «Про припинення трудового договору» (зазначено альтернативу, а не пряме розпорядження: або сплатити кошти за невикористану відпустку або перерахувати ці суми до ТОВ «Херсонський порт»; довідка ДП «ХМТП» № 07-08/09 від 14.02.2024. В Наказі про прийняття на роботу в ТОВ «Херсонський порт» № 33-к/тр від 22.12.2021 року посилання на право на додаткову відпустку відсутнє. В платіжному дорученні № 94 від 16.02.2022, на яке посилається позивач, зазначається виключно сума без деталізації за яких саме працівників перераховані відповідні суми за невикористані відпуски на умовах Концесійного договору. Відповідач в запереченні дійсно зазначав, що «розрахунок для визначення розміру відпускних має базуватися на посадовому окладі, а не на середньомісячні заробітній платі. Однак, дана норма (порядок розрахунків) застосовується, лише за період січень 2022 року, оскільки ОСОБА_1 не пропрацював повний місяць (січень 2022 року) на підприємстві. В інших випадках застосовується норма розрахунків щодо середньої заробітної плати. Простій на підприємстві був введений з 24.02.2022 (з дня початку повномасштабного вторгнення) по 23.03.2023. За розпорядженням керівництва на прохідній порту кадровою службою Товариства усі працівники, що перебували на території підприємства 24.02.2022 року, були ознайомлені з наказом про простій під підпис. Позивач підтвердив, що перебував в той день на робочому місці, тобто також був ознайомлений з наказом. До цього часу жодних невдоволень, прохань обґрунтування сплати лише 2/3 окладу за період простою позивач не заявляв. Оскільки мала місце окупація міста Херсона та з 11.11.2022 року по теперішній час проводяться постійні обстріли міста, а особливо прибережної території, то кадрова документація була знищена/вкрадена, або доступ до неї відсутній. Отже, зазначати, що обставини не є доведеними не є правильним, оскільки ці обставини з об`єктивних причин не можуть бути встановлені. Крім того, позивач зазначає, що він начебто виконував якусь роботу дистанційно в період простою, однак позивач не довів, яку саме роботу (які саме документи створив, або відкоригував) виконував в період простою.

08.04.2024 року ОСОБА_1 надав до суду додаткові пояснення. Відповідач не виконав вимоги ст.116 КЗпП України та не дав в письмовому вигляді довідку про розрахунок при звільненні. Відповідач володіє кількістю днів невикористаної відпустки, які перейшли з ДП «ХМТП» до нього (їх кількість та розмір); володіє розміром посадового окладу позивача за період з 24.12.21 по 17.08.23 р., розмірами надбавки, нарахуванням заробітної плати та платіжними дорученнями про фактичну виплату заробітної плати та володіє періодом та кількістю днів позивача перебування у відпустці в січні 2022 року. Ця інформація викладена ним у відзиві на позову заяву, в також він ознайомлений з тими документами, які додані до позовної заяви, отже він має можливість здійснити розрахунок позивачу та виплати заробітної плати при звільненні. За наявності поданих доказів позивачем, саме відповідач в силу ст. 81 ЦПК України повинен довести належними та допустимим доказами, що перенесена відпустка в кількості 33 календарних днів, зазначена в наказі про переведення не була оплачена при звільненні або використана позивачем. Також, відповідач повинен довести, що в платіжному дорученні № 94 від 16.02.2022 року не перерахована попереднім роботодавцем «компенсація невикористаної відпустки позивача», а також те, що взагалі відносини між попереднім роботодавцем та відповідачем, за наявності доказів перенесення 33 днів календарної відпустки, впливають на право стягнення невикористаної відпустки при звільнення позивача з ТОВ «Херсонський порт». У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечував факт перенесення відпустки, а заявляв лише про відсутність доказів компенсації за неї попереднім роботодавцем. Відповідачем фактично підтверджено факт перебування позивача на робочому місці 24.02.2022 року, водночас не доведено що відбулось ознайомлення з наказом про введення простою на підприємстві. В той день всі переймались початком війни і з жодним наказом позивача ознайомлено не було. Простій для позивача не міг бути запроваджений, адже він продовжував виконувати роботу для відповідача до моменту зупинення дії трудового договору 24.03.2022 року.

Ухвалою від 25.12.2024 року здійснено перехід розгляду цивільної справи зі спрощеного позовного провадження без виклику сторін у спрощене позовне провадження з викликом сторін.

03.02.2025 року позивач надав до суду додаткові пояснення у справі. Зазначив, що позивач працює у відповідача лише з 24.12.2021 року. Його посадовий оклад при переведенні складав 17725,00 грн, кількість робочих днів у січні 2022 року - 19 днів, отже середньоденний заробіток для вирахування відпустки визначається наступним чином: 932,89 грн.* 9 днів відпустки = 8396,05 грн. Водночас, як зазначає відповідач відпускні були сплачені в розмір 4910,55 грн. (4910,55*19,5% = 5868,10 грн. у тому числі податки та обов`язкові платежі), тобто недоплата відпускних за вказаний період визначається наступним чином: 8396,05- 5868,10 = 2527,95 грн.). Тобто, сума недонарахованої заробітної плати (відпускних) за січень 2022 року складає: 2527,95 грн. (у тому числі податки та обов`язкові платежі). Щодо оплати заробітної плати за період з 24 лютого 2022 року по 23 березня 2023 року. Недоплата за лютий 2022 року розраховується наступним чином: оклад 20 робочих днів 23500 грн.; надбавка за вислугу років (15% до окладу) - 3525,00 грн. Всього повинно бути нараховано: 27025 грн. Водночас, згідно даних відповідача сплачено за лютий 2022 року - 20153,89 грн., отже з урахуванням податків та зборів 20153,89*19,5% - нараховано 24083,90 грн., тобто недонарахована заробітна плата у лютому 2022 року: 27025,00 - 24083,90= 2941,10 грн. (у тому числі податки та обов`язкові платежі). Недоплата за березень 2022 року до 24.03.2022 року (за 16 робочих днів до моменту видання наказу про призупинення дії трудового договору з відповідачем) розраховується наступним чином: оклад 23500 грн/22 * (16 робочих днів) = 17090,91 грн.; надбавка 3525,00 грн./22* (16 днів) = 2563,63 грн. Всього, повинно бути нараховано за відповідний період: 19654,55 грн. (у тому числі податки та обов`язкові платежі). Натомість, сплачено відповідачем лише 9172,10 грн. * 19,5% (податки та обов`язкові платежі) = нараховано за 16 днів: 10960,65 грн., отже недонарахована заробітна плата в березні 2022 року складає 19654,55 грн. - 10960,65 грн. =8693,90 грн. (у тому числі - податки та обов`язкові платежі). Щодо виплати за 30 днів невикористаної відпустки. На момент звільнення 17.08.2023 року позивач перебував на призупиненні трудового договору, заробітна плата - не нараховувалась, а посадовий оклад позивача складав: 23500 грн. Розрахунок кількості днів невикористаної відпустки при звільненні: 33 (невикористана відпустка перенесена від попереднього роботодавця, станом на 24.12.2021р.) - 9 (використана позивачем в період з 11.01.22 р. по 19.01.22 р.). та + 6 днів відпустки, набутої позивачем у відповідача за період роботи з 24.12.2021 р. по 23.03.2022 р., всього 33-9+6= 30 днів. Середньоденний заробіток на момент звільнення складає: 23500*1/22=1068,18 грн (у тому числі податки та обов`язкові платежі). 1068,18(середньоденний заробіток для визначення компенсації відпустки при звільненні)*30 = 32045,40 грн (у тому числі податки та обов`язкові платежі). Отже, невикористана відпустка при звільненні за 30 календарних днів складає 32045,40 грн (у тому числі податки та обов`язкові платежі). У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з ТОВ «Херсонський порт» на свою користь остаточний розрахунок при звільненні, який складається з недонарахованої заробітної плати за січень 2022 року: 2527,95 грн. (у тому числі податки та обов`язкові платежі); недонарахованої заробітної плати у лютому 2022 року 2941,10 грн. (у тому числі податки та обов`язкові платежі); недонарахованої заробітної плати в березні 2022 року 8693,90 грн. (у тому числі податки та обов`язкові платежі); невикористаної відпустки при звільненні за 30 календарних днів 32045,40 грн. (у тому числі податки та обов`язкові платежі).

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з зазначених підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що заробітна плата за відпрацьований час станом на 24.03.2022 р. виплачена ОСОБА_1 повністю, наразі неможливо розрахувати компенсацію невикористаної щорічної відпустки в зв`язку з відсутністю доступу до кадрових документів. Просив відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Частиною третьою статті 15 Закону України «Про оплату праці» передбачено, що оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Аналогічне положення закріплено в частині п`ятій статті 97 КЗпП України.

Відповідно до частини першої статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст.113 КЗпП України час простою не з вини працівника, оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Згідно зі статтею 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до ст.83 КЗпП України та ст.24 ЗУ «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

Згідно ст.10 ЗУ «Про відпустки» вести облік відпусток, що надаються працівникам зобов`язаний власник уповноважений ним орган.

Оплати усіх видів відпусток визначається Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8.02.1995 №100 (далі - Порядок №100). Відповідно до п. 7 Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

Якщо працівник пропрацював на підприємстві менше року, то розрахунковим періодом буде фактичний час роботи, тобто з першого числа місяця після оформлення на роботу до першого числа місяця, в якому надається відпустка або виплачується компенсація за невикористану відпустку (абз. 2 п. 2 Порядку №100).

Якщо у працівника відсутній розрахунковий період, середня зарплата обчислюється відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 цього Порядку, виходячи з окладу або мінімальної зарплати.

Відповідно до частини 3 статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», роботодавець зобов`язаний здійснити остаточний розрахунок при звільненні працівника, навіть за умов обмеженого доступу до документації. Зобов`язання щодо виплати заробітної плати не зупиняється воєнним станом. Закон не передбачає звільнення від обов`язку виплатити заробітну плату навіть у випадку призупинення діяльності підприємства.

ОСОБА_1 працював у ТОВ «Херсонський порт» з 24.12.2021 року на підставі наказу №33-к/тр від 22.12.2021 року на посаді начальника юридичного відділу. Його працевлаштування відбулося шляхом переведення з ДП «Херсонський морський торговельний порт» відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України.

На момент переведення за ОСОБА_1 було збережено 33 календарні дні невикористаної щорічної відпустки, що підтверджується наказом ДП «Херсонський морський торговельний порт» №984-к від 23.12.2021 року та платіжним дорученням №94 від 16.02.2022 року, яким було перераховано відповідачу суму 981404,80 грн. із призначенням платежу «Перераховуються відпускні по переводу до ТОВ «Херсонський порт».

Відповідно до довідки ДП «ХМТП» за №07-08/09 від 14.02.2024 року, виданої Державним підприємством «Херсонський морський торговельний порт, ОСОБА_1 , що був звільнений 23.12.2021 року була нарахована компенсація за невикористані відпустки 33 (к.д.) в сумі 22648,23 грн, за вирахуванням податків, зборів та профспілкових внесків сума до виплати склала 18005,34 грн та була перерахована до ТОВ «Херсонський порт» платіжним дорученням № 94 від 16.02.2022 року.

Згідно з наданими документами, посадовий оклад ОСОБА_1 на момент переведення 24.12.2021 року становив 17725,00 грн.

У січні позивачу відповідачем була надана відпустка 9 календарних днів в період з 11.01.2022р. по 19.01.2022 р. та виплачені відпускні у розмірі 4910,55 грн , що підтверджується супровідною відомістю для перерахування коштів на поточні рахунки, та не заперечується позивачем.

З 01.02.2022 року наказом директора ОСОБА_1 було переведено на посаду заступника начальника юридичного відділу та збільшено посадовий оклад (до 25000,00 грн.).

24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Наказом відповідача від 24.02.2022 року «Про режим роботи підприємства на особливий період» №48 у зв`язку з виробничою необхідністю збереження матеріальних цінностей підприємства на особливий період господарська діяльність ТОВ «Херсонський порт» була припинена.

24 лютого 2022 року наказом виконуючого обов`язки директора Товариства № 1-КП «Про оголошення простою під час воєнного стану» був оголошений простій не з вини працівників всім працівникам ТОВ «Херсонський порт», крім осіб, визначених в додатках №1 та №2 цього наказу, на період з 24.02.2022 по 24.03.2022 року, бухгалтерії наказано провести оплату простою працівників у розмірі 2/3 від посадового окладу (місячної тарифної ставки). ОСОБА_1 не був включений до переліку працівників зазначених в додатках до цього наказу.

З 24.03.2022 року наказом керівника ТОВ «Херсонський порт» від 24.03.2022 №2-КП «Про організацію трудових відносин з працівниками підприємства під час воєнного стану», відповідно до статті 13 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» дія трудового договору з ОСОБА_1 була призупинена з 24.03.2022. П.п. 2.4 вказаного наказу передбачав - здійснювати оплату праці працівникам підприємства, які продовжують виконувати свої трудові обов`язки безпосередньо на території морського порту «Херсон», та тих, кому відповідно до наказу директора встановлено дистанційну роботу, за фактично відпрацьований час. Відповідно до пункту 3 цього наказу на період призупинення дії трудових договорів заробітна плата за працівниками не зберігається, час призупинення дії трудових договорів не враховується до відпускного стажу.

Наказом керівника ТОВ «Херсонський порт» від 16.08.2023 року № 36-КП ОСОБА_1 17.08.2023 було звільнено з посади заступника начальника юридичного відділу за угодою сторін (п. 1 ст. 36 КЗпП України). Відповідно до пункту 2 цього Наказу головному бухгалтеру за наявності технічної та юридичної можливості наказано провести розрахунки з ОСОБА_1 , відповідно до чинного законодавства України.

Згідно з Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 року № 309 «Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», Херсонська міська територіальна громада знаходиться переліку територіальних громад, що розташовані в районі: окупованої російськими військами з 01.03.2022 року по 11.11.2022 року; можливих воєнних (бойових) дій з 11.11.2022 року по 01.05.2023 року; активних бойових дій з 01.05.2023 року по теперішній час.

04.09.2023 року позивач звертався до ТОВ «ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ» з заявою про видачу довідки про заборгованість по заробітній платі та середньоденної заробітної плати.

28.12.2023 року ОСОБА_1 повторно звернувся до ТОВ «ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ» з заявою про видачу довідки про заборгованість по заробітній платі та середньоденної заробітної плати.

Відповідачем зазначена в запиті інформація позивачу надана не була.

Суд вважає встановленим той факт, що за переводом позивача на роботу до ТОВ «Херсонський порт» останньому Державним підприємством «Херсонський морський торговельний порт» було перераховано компенсацію за невикористану позивачем щорічну відпустку у кількості 33 календарних днів.

Зазначений факт підтверджується заявою ОСОБА_1 від 22.12.2021 року про звільнення з займаної посади, шляхом переведення на роботу до ТОВ «Херсонський порт» відповідно до п. 5 ст. 36 КЗпП України; наказом № 984-к від 23 грудня 2021 року про припинення трудового договору ОСОБА_1 на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України за переводом на роботу до ТОВ «Херсонський порт» з зазначенням перерахування компенсації невикористаної щорічної відпустки у кількості 33 календарних днів до ТОВ «Херсонський порт»; наказом № 33-к/тр від 22.12.2021 року про прийняття на роботу до ТОВ «Херсонський порт» з 24.12.2021 року, шляхом переведення; довідкою Державного підприємства «Херсонський морський торговельний порт» за №07-08/09 від 14.02.2024 року, в якій зазначено, що ОСОБА_1 був звільнений 23.12.2021 року, йому була нарахована компенсація за невикористані відпустки 33 (к.д.) в сумі 22648,23 грн. (за вирахуванням податків, зборів та профспілкових внесків сума до виплати склала 18005,34 грн), яка була перерахована до ТОВ «Херсонський порт» платіжним дорученням № 94 від 16.02.2022 року; платіжним дорученням № 94 від 16.02.2022 року, в якому зазначено перерахування коштів в сумі 981404,80 грн. з призначенням платежу «Перераховуються відпускні по переводу до ТОВ «Херсонський порт»; фактом надання відпустки позивачу 9 календарних днів в період з 11.01.2022 р. по 19.01.2022 р. відповідачем, при тому що позивач попрацював на підприємстві лише 10 робочих днів з 24.12.21 по 10.01.22 р., чим підтверджується, що відпустка 33 календарних днів перейшла до ТОВ «Херсонський порт», так як відповідно до ст. 9 Закону України «Про відпустки» (в редакції, яка діяла на той час) лише якщо працівник, переведений на роботу на інше підприємство, повністю або частково не використав щорічні основну та додаткові відпустки і не одержав за них грошову компенсацію, то до стажу роботи, що дає право на щорічні основну та додаткові відпустки, зараховується час, за який він не використав ці відпустки за попереднім місцем роботи.

При розрахунку кількості днів невикористаної відпустки при звільненні суд виходить з того, що 33днів (невикористана відпустка перенесена від попереднього роботодавця станом на 24.12.2021р.), 9 днів відпустки було використано позивачем в період з 11.01.2022 р. по 19.01.2022 р. та 6 днів відпустки позивач набув у відповідача за період роботи з 24.12.2021 р. по 23.03.2022 р., (33-9+6= 30). Тобто невикористана відпустка при звільненні становить 30 календарних днів.

Доказів виплати позивачу при звільненні компенсації за невикористану відпустку стороною відповідача не надано.

Розрахунок компенсації невикористаної відпустки визначається з урахуванням посадового окладу позивача. На момент звільнення 17.08.2023 року посадовий оклад позивача - 23500 грн. Середньоденний заробіток на момент звільнення складає: 23500*1/22=1068,18 грн. (у тому числі податки та обов`язкові платежі). 1068,18 (середньоденний заробіток для визначення компенсації відпустки при звільненні)*30 = 32045,40 грн (у тому числі податки та обов`язкові платежі). Отже, компенсація за невикористану відпустку при звільненні за 30 календарних днів складає 32045,40 грн. (у тому числі податки та обов`язкові платежі).

Суд не приймає доводів сторони відповідача щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження перерахування попереднім роботодавцем відповідачу компенсації за невикористану відпустку за попереднім місцем роботи, оскільки факт перерахування коштів знайшов своє підтвердження при розгляді справи. Та саме відповідач в силу ст. 81 ЦПК України повинен довести належними та допустимим доказами зазначені обставини.

Крім того, невиконання обов`язку попереднім роботодавцем щодо перерахування компенсації відпустки є підставою спору між підприємствами, а не відмовою у виплаті відповідачем компенсації за невикористану відпустку при звільненні позивачу.

Доводи представника відповідача про неможливість розрахувати та виплатити позивачу компенсацію невикористаної щорічної відпустки при звільненні в зв`язку з відсутністю доступу до кадрових документів, програмного забезпечення суд до уваги не приймає як безпідставні, так як з наданих відповідачем пояснень та документів вбачається, що він володіє кількістю днів невикористаної відпустки, які перейшли з ДП «ХМТП» до нього; володіє розміром посадового окладу позивача за період з 24.12.21 р. по 17.08.23 р., розмірами надбавки, нарахуванням заробітної плати та платіжними дорученнями про фактичну виплату заробітної плати та володіє періодом та кількістю днів позивача перебування у відпустці в січні 2022 року. Ця інформація дає можливість відповідачу здійснити розрахунок компенсації за невикористану відпустку та здійснити її виплату позивачу.

Наданий позивачем розрахунок суми компенсації за невикористану відпустку, яка підлягає виплаті позивачу при звільненні, стороною відповідача не спростовано.

Тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача компенсації за невикористану відпустку при звільненні за 30 календарних дні у розмірі 32045,40 грн (у тому числі податки та обов`язкові платежі) підлягають задоволенню на підставі ст.116 КЗпП України.

Щодо позовних вимог про стягнення недоплачених сум заробітної плати за період з січня 2022 року по березень 2022 року, то суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Оклад ОСОБА_1 з 24.12.2021 року складав 17725 грн, а з 01.02.2022 року був збільшений до 23500,00 грн.

За січень 2022 року позивачу було нараховано: оклад за 12 робочих днів - 11194,74 грн; надбавка за вислугу років 15% до посадового окладу -1679,21 грн; перерахунок за грудень 2021 р. - 308,84 грн, всього нараховано 13182,79 грн. Сума до виплати становить 10480,32 грн.

За лютий 2022 року позивачу нараховано: оклад за 17 робочих днів -19975,00 грн; 15% надбавка за вислугу років - 2996,25 грн; оплата простою за 3 дні 2/3 - 2350,00. Всього за лютий нараховано - 25321,25 грн. Сума до сплати - 20153,89 грн.

За березень 2022 року нараховано: оклад 2/3 (простій) з 01.03.2022 - 23.03.2022 = (23500/22 р.дн.*16р.дн.)*2/3 = 11393,93 грн. Всього за березень нараховано 11393,93 грн. Сума до сплати 9172,10 грн.

Відповідно до довідки з Пенсійного фонду України вбачається, що за період роботи в ТОВ «Херсонський порт» позивачу було здійснено наступні нарахування: грудень 2021 року - 4323,83 грн, січень 2022 року - 13182,79 грн, лютий 2022 року - 25321,25 грн, березень 2022 року: 11393,92 грн.

Відповідні суми були перераховані позивачеві, що підтверджується банківськими виписками.

Нарахування та виплата позивачу у період з 24.02.2022 року по 24.03.2022 року простою у розмірі 2/3 від посадового оклад суд вважає були здійснені відповідачем правомірно, відповідно до наказу виконуючого обов`язки директора Товариства № 1-КП від 24.02.2022 року «Про оголошення простою під час воєнного стану», так як ОСОБА_1 не був включений до переліку осіб, визначених в додатках № 1 та № 2 цього наказу, які працювали дистанційно. Тому на позивача розповсюджувались норми простою на підприємстві та розрахунок заробітної плати в цей період рахувався як 2/3 від посадового окладу.

Таким чином, заборгованість ТОВ «Херсонський порт» по виплаті заробітної плати ОСОБА_1 за період лютий - березень 2022 року відсутня.

Доводи позивача щодо заборгованості за січень 2022 року - 2527,95 грн у зв`язку з недоплатою відпускних, суд до уваги не приймає, оскільки позивач безпідставно здійснив їх розрахунок з середньої заробітної плати за фактично відпрацьований час. Позивач прийнятий на роботу 24.12.2021 року, тому відпускні за період з 11.01.2022 р. по 19.01.2022 року відповідачем вірно розраховані відповідно до абзаців третього - п`ятого пункту 4 Порядку №100, виходячи з окладу, оскільки у працівника відсутній розрахунковий період ( ОСОБА_1 не пропрацював повний місяць).

Не заслуговують на увагу доводи позивача про безпідставність нарахування та виплату відповідачем заробітної плати в період лютий-березень 2022 року у розмірі 2/3 від посадового окладу, так як він з наказом про простій від 24.02.2022 року не був отриманий, в період з 25.02.2022 року позивач продовжував виконувати роботу в дистанційному порядку, так як встановлено, що простій на підприємстві був введений з 24.02.2022 року (з дня початку повномасштабного вторгнення) по 23.03.2023 року, наказом від 24.02.2022 року «Про режим роботи підприємства на особливий період» №48 господарська діяльність ТОВ «Херсонський порт» була припинена. З пояснень позивача вбачається, що він у цей день перебував на робочому місці, за розпорядженням керівництва на прохідній порту кадровою службою Товариства усі працівники, що перебували на території підприємства 24.02.2022 року, були ознайомлені з наказом про простій, та доказів виконання роботи дистанційно позивач не надав, а у переліку осіб, які працювали дистанційно, він відсутній.

Згідно зі ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З урахуванням зазначеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення з відповідача на користь позивача компенсації за невикористану відпустку при звільненні у розмірі 32045,40 грн (у тому числі податки та обов`язкові платежі), в решті позовних вимог суд вважає за необхідність відмовити.

Судові витрати підлягають розподілу на підставі ст.141 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати.

Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то згідно правилами ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 839,97 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 10, 12, 19, 23, 76-81, 89, 95, 141, 258-259, 263-265, 274, 279, 352, 354 ЦПК України, ст.ст. 47, 81, 83, 116 КЗпП України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ» про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ» () на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , 32045,40 грн (у тому числі податки та обов`язкові платежі), як компенсацію за невикористану відпустку при звільненні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ХЕРСОНСЬКИЙ ПОРТ» () судовий збір у дохід держави у розмірі 839,97 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Херсонського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної

сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 14.04.2025 року.

Суддя: С.І. Майдан