КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 квітня 2025 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/943/2025

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Желепи О. В., Саліхова В. В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 ,

на рішення Подільського районного суду міста Києва

від 29 лютого 2024 року

у складі судді Захарчук С. С.

у цивільній справі № 758/1599/23 Подільського районного суду міста Києва

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення суми та відшкодування моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги, тим, що 25.10.2022 о 15 год. 10 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Hyundai», номерний знак НОМЕР_1 , у м. Київ по вул. Братиславській, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції та скоїв зіткнення з належним йому автомобілем «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 , який від удару виштовхнуло вперед, що спричинило зіткнення з причіпом легковим, номерний знак НОМЕР_3 , та автомобілем марки «Nissan», номерний знак НОМЕР_4 , у результаті чого автомобілі та причіп отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до постанови судді Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2022 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Вказував, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Hyundai», номерний знак НОМЕР_1 , застрахована згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність власника наземного транспорту АР 2985173 в АТ «ПРОСТО-страхування». Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 , застрахована згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальність власника наземного транспорту АТ 3127441 в АТ «Страхова група «ТАС».

Зазначав також, що оскільки обидві страхові компанії є учасниками системи прямого врегулювання збитків, він звернувся до своєї страхової компанії АТ «Страхова група «ТАС» для отримання страхового відшкодування.

За умовами договору обов`язкового страхування АР 2985173 ліміт за шкоду завдану майну складає 130 000 грн, розмір франшизи - 0 грн.

14.11.2022 ПрАТ «Страхова група «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 127 392 грн 18 коп.

Водночас зазначав, що відповідно до Висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 259.22ЕД від 06.01.2023, вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок пошкодження автомобіля, становить 326 287 грн 50 коп., ринкова вартість автомобіля «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 , з урахуванням пошкоджень наявних після дорожньо-транспортної пригоди від 25.10.2022 становить 141 909 грн 99 коп. Таким чином, експерт дійшов висновку, що автомобіль відновлювати економічно недоцільно, оскільки вартість відновлювального ремонту (363 896 грн 13 коп.) перевищує вартість досліджуваного автомобіля до його пошкодження (326 287 грн 50 коп.).

Оскільки вартість автомобіля до його пошкодження складає 326 287 грн 50 коп., а ринкова вартість транспортного засобу з урахуванням пошкоджень наявних після ДТП становить 141 909 грн 99 коп., тоді вартість матеріальної шкоди становитиме 184 377 грн 51 коп. (326 287 грн 50 коп. - 141 909 грн 99 коп.).

Посилаючись на те, що розмір страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ «Страхова група «ТАС» у розмірі 127 392 грн 18 коп., не покриває фактичного розміру шкоди, позивач просив стягнути з відповідача різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням у розмірі 54 377 грн 51 коп. Крім того, просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 20 000 грн та судові витрати у розмірі 16 355,60 грн, що складаються із витрат на сплату судового збору 1 073 грн 60 коп., витрат на професійну правничу допомогу - 7 000 грн, витрат пов`язаних із залученням експертів та проведенням судової експертизи 8 282 грн.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 54 377 грн 51 коп. різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням; 1 000 грн на відшкодування моральної шкоди; 2 147 грн 20 коп. судового збору.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Частково не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення скасувати в частині відшкодування моральної шкоди та судових витрат, ухвалити у цій частині нове рішення, яким стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 20 000 грн та судові витрати, що складаються із витрат на професійну правничу допомогу - 7 000 грн, витрат на сплату судового збору 2 147,20 грн, витрати пов`язаних із залученням експертів та проведенням судової експертизи 8 282 грн.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, а саме щодо розміру грошового відшкодування моральної шкоди зазначає, що належний позивачеві автомобіль «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 був основним засобом пересування для позивача та його родини. Пошкодження автомобіля відповідачем в ДТП завдало позивачеві чисельних душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан у зв`язку з перенесеним стресом щодо пошкодження майна , а в результаті ДТП він залишився без транспортного засобу. Його право власності на транспортний засіб порушено. Транспортний засіб для нього був не предметом розкоші, а слугував допомогою у повсякденних справах. Внаслідок ДТП не може вести звичний спосіб життя, свої життєві зв`язки порушені через неможливість користуватися транспортним засобом. Такі обставини вплинули не тільки на його звичний ритм, а й на режим життя його сім`ї. Душевних страждань завдають також труднощі в отриманні відшкодування та небажання відповідача - ОСОБА_2 добровільно компенсувати завдані збитки.

Зазначає, що судом констатовано факт заподіяння йому душевних страждань та моральної шкоди, пов`язаного з пошкодженням майна, однак розмір визначеної судом моральної шкоди в сумі 1 000 гривень, не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Також вважає, що суд помилково відмовив у стягненні витрат на професійну правничу допомогу, посилаючись на відсутність обґрунтованого розрахунку, адже договором встановлено фіксований розмір гонорару, а отже відсутній обов`язок зазначати витрачений адвокатом час в детальному описі робіт, що узгоджується із постановою Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 по справі 922/1964/21.

Зазначає, що до позову був долучений висновок №259.22ЕД експертного автотоварознавчого дослідження від 06.01.2023, копію квитанції про оплату вартості експертизи в сумі 8 282 грн, й вважає, що ці витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ч. 6 ст. 139 ЦПК України.

15 серпня 2024 року до Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 , у якій відповідач посилається на безпідставність доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду залишити без змін, вважаючи його законним. Вважає, що розмір моральної шкоди позивачем безпідставно завищено, не додано доказів, які б підтверджували кількість часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. Щодо витрат на проведення експертизи, вважає, що оскільки судом не вирішувалось питання таких витрат, позивач повинен був звернутися із заявою про ухвалення додаткового рішення відповідно до ст. 270 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

За правилами ч.1 ст. 369 ЦПК України (у редакції на дату подання апеляційної скарги) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Оскільки дана справа є малозначною, тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, а саме направлено копії ухвали про відкриття апеляційного провадження на поштову адресу позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 (рекомендовані повідомлення про вручення надійшли на адресу Київського апеляційного суду (а.с. 148-149).

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила доводи апеляційної скарги і відзиву, законність та обґрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження та дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 29 лютого 2024 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 54 377 грн 51 коп. різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, не оскаржується, а тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Таким чином, апеляційний суд переглядає рішення суду у даній справі лише в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди та розподілу судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу та витрат пов`язаних із залученням експертів та проведення експертизи.

Доводів щодо неправильності розподілу судового збору апеляційна скарга не містить.

Як вбачається з матеріалів справи, 25.10.2022 о 15 год. 10 хв. ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Hyundai», номерний знак НОМЕР_1 , у м. Київ по вул. Братиславській, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції та скоїв зіткнення з належним йому автомобілем «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 , який від удару виштовхнуло вперед, що спричинило зіткнення з причіпом легковим, номерний знак НОМЕР_3 , та автомобілем марки «Nissan», номерний знак НОМЕР_4 , у результаті чого автомобілі та причіп отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.

Постановою Деснянського районного суду м. Києва від 17.11.2022 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.

Заявляючи до ОСОБА_2 позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20 000 грн., позивач посилався на те, що пошкодження автомобіля відповідачем в ДТП завдало позивачеві чисельних душевних страждань та негативно вплинуло на його моральний стан у зв`язку з перенесеним стресом щодо пошкодження майна, а в результаті ДТП він залишився без транспортного засобу. Його право власності на транспортний засіб порушено. Транспортний засіб для нього був не предметом розкоші, а слугував допомогою у повсякденних справах. Внаслідок ДТП не може вести звичний спосіб життя, свої життєві зв`язки порушені через неможливість користуватися транспортним засобом. Такі обставини вплинули не тільки на його звичний ритм, а й на режим життя його сім`ї. Він зазнає чималу емоційну напругу та стрес через вплив негативних наслідків дорожньо-транспортної пригоди на його життя. Душевних страждань завдають також труднощі в отриманні відшкодування та небажання відповідача добровільно компенсувати завдані збитки, його душевні страждання пов`язані з чималими витрати та зусилля, які він змушений нести для відновлення свого права, адже відповідач не реагує на позасудовий порядок вирішення спору.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 1 000 грн., суд першої інстанції виходив із того внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 зазнав душевних страждань, пов`язаних з пошкодженням майна, враховуючи характер та тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості

Колегія не погоджується із такими висновками з огляду на наступне.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частини перша, друга статті 23 ЦК України).

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (частина перша статті 1167 ЦК України).

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК України).

По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц (провадження № 61-18013сво18).

Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. У разі встановлення конкретної особи, яка завдала моральної шкоди, відбувається розподіл тягаря доказування: (а) позивач повинен довести наявність моральної шкоди та причинний зв`язок; (б) відповідач доводить відсутність протиправності та вини. Завдання моральної шкоди - явище завжди негативне. Проте з цього не слідує, що будь-яка завдана моральна шкода породжує зобов`язання з її відшкодування. Покладення обов`язку відшкодувати завдану моральну шкоду може мати місце лише за умови, коли шкода була викликана протиправною поведінкою відповідальної за неї особи (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22).

Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні «трансформують» шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування «обчислює» шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновлення стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61/1132св22).

Колегія суддів вважає, що визначений судом першої інстанції розмір моральної шкоди - 1 000 грн, за встановлених душевних страждань, пов`язаних з пошкодженням майна, не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, оскільки в умовах воєнних дій, пошкодження майна, особливо такого важливого як автомобіль (часто необхідного для евакуації, переміщення, забезпечення потреб), викликають сильніше відчуття незахищеності та вразливості перед непередбачуваними обставинами. В умовах економічної нестабільності та зростання цін, втрата або пошкодження автомобіля має більш відчутний негативний вплив на фінансовий стан та рівень життя, у порівнянні із мирним часом.

Отже врахуванню підлягають не лише стандартні фактори, але й додатковий негативний вплив війни на психоемоційний стан потерпілого та економічні реалії.

Зважаючи на те, що розмір моральної шкоди має бути співмірним із завданими стражданнями та враховувати економічні реалії, в яких опинився потерпілий, колегія суддів вважає, що в умовах війни та зростання вартості життя розмір компенсації, визначений судом першої інстанції, є занизьким й не забезпечитиме належного відновлення психологічного стану позивача.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що справедливим розміром за встановлених обставин, буде присудження позивачу до стягнення у відшкодування моральної шкоди 4 000 грн, а отже рішення суду у цій частині підлягає зміні з підстав визначених ст. 376 ЦПК України, а присуджений судом розмір 1 000 грн відшкодування моральної збільшенню до 4 000 грн.

Колегія також не погоджується із висновками суду у частині розподілу судових витрат з огляду на наступне.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення, суд першої інстанції, вирішуючи питання про відмову у стягненні витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16 355 грн 60 коп., виходив з того, що позивачем не надано суду обґрунтованого розрахунку суми витрат, понесених на правову допомогу, не зазначено час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), правових підстав для стягнення витрат на правову допомогу немає.

Однак, встановлено, що позивач у позовній заяві зазначав попередню (орієнтовану) суму судових витрат, які вже поніс у зв`язку розглядом даного спору в розмірі 16 355 грн 60 коп., а саме: витрати на сплату судового збору за подання позовної заяви в розмірі 1 073 грн 60 коп., витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн 00 коп. та витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням судової експертизи в розмірі 8 282 грн 00 коп.

У подальшому, позивачем був доплачений судовий збір у розмірі 1 073 грн 60 коп.

Отже, суд першої інстанції не врахував, що судові витрати у розмірі 16 355 грн 60 коп. не є виключно витратами на правничу допомогу, а складаються також із витрат пов`язаних із проведення експертизи та судовим збором.

Щодо витрат на проведення оцінки пошкоджень автомобіля колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. ч. 6, 7 ст. 139 Цивільного процесуального кодексу України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів.

Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Volkswagen», номерний знак НОМЕР_2 з ОСОБА_1 замовив відповідний висновок, який був складений судовим експертом Картавовим Ю. О. (висновок № 259.22 ЕД від 06 січня 2023 року).

Обґрунтовуючи свої вимоги й розмір майнової шкоди, позивач надав висновок № 259.22ЕД експертного автотоварознавчого дослідження від 06.01.2023 та копією квитанції від 29.11.2022 на підтвердження витрат по його оплаті у розмірі 8 282 грн 00 коп. (а.с. 40) із позовною заявою.

Отже, висновок безпосередньо пов`язаний з розглядом цієї справи, виготовлений на замовлення позивача, факт оплати таких послуг підтверджується належним розрахунковим документом.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення суми різниці між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням, судові витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням судової експертизи в розмірі 8 282 грн 00 коп.підлягають стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .

Щодо витрат на правничу допомогу колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

У підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги від 24.11.2022 (а.с 45-46), ордер адвоката (а.с. 47), квитанція до прибуткового касового ордеру №26/22 на суму 7 000 грн від 24.11.2022.

Предметом договору є надання адвокатом Захарчук М. І. правової допомогу у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення відшкодування школи внаслідок ДТП. За надання правової допомоги відповідно до даного договору, клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованій сумі 7 000 грн.

Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22) подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат (п. 140).

Саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару) (п. 141).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару (п. 142).

Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо (п. 147).

Наведеного суд першої інстанції не врахував, не звернув уваги на те, що розмір правової допомоги обумовлено у договорі у вигляді фіксованого гонорару у розмірі 7 000 грн, й на підтвердження понесення таких витрат позивачем подано квитанцію до приходного касового ордеру. Зважаючи на те, що відзив на позов (а.с. 85-87) не містить заперечень проти такого розміру, або ж доводів щодо неспівмірності суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі тощо, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу понесених витрат.

Щодо розміру витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню на користь позивача за наслідками вирішення спору колегія суддів виходить з того, що відповідно до ч. 2. ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на ціну позову - 74 377,51 грн, розмір задоволених позовних вимог - 58 377,51 грн, що становить 78,49%, колегія суддів дійшла висновку, що витрати на правничу допомогу підлягають відшкодуванню позивачу у розмірі 5 494 грн 30 коп. (7 000*79,45%).

Зважаючи на викладене вище, доводи апеляційної скарги є частково обґрунтованими, рішення суду першої інстанції з підстав визначених ст. 376 ЦПК України підлягає зміні у частині розміру присудженої компенсації у відшкодування моральної шкоди; та скасуванню у частині відмови у стягненні судових витрат, із ухвалення у цій частині нового судового рішення про покладення на відповідача судових витрат по оплаті проведення експертизи у розмір 8 282 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 5 494 грн 30 коп.

Зважаючи на межі та результат апеляційного перегляду (апеляційну скаргу задоволено частково, 20%), відповідно до ст. 141 ЦПК України із ОСОБА_2 підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 у відшкодування судового збору за подання апеляційної скарги 644 грн (3220*20%).

Керуючись ст. ст. 367, 376, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Подільського районного суду від 29 лютого 2024 року у частині вирішення вимог про стягнення моральної шкоди змінити, виклавши резолютивну частину у наступній редакції.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , серія та номер паспорта - НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНКОПП - НОМЕР_6 ) на відшкодування моральної шкоди 4 000 грн.

Рішення Подільського районного суду від 29 лютого 2024 року у частині відмовлених вимог скасувати, ухвалити нове судове рішення.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , серія та номер паспорта - НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНКОПП - НОМЕР_6 ) витрати пов`язані із залученням експертів та проведенням судової експертизи у розмірі 8 282 (вісім тисяч двісті вісімдесят дві) грн 00 коп. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5 494 грн 30 коп.

В іншій частині рішення Подільського районного суду від 29 лютого 2024 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , серія та номер паспорта - НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (РНКОПП - НОМЕР_6 ) витрати пов`язані із сплатою судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 644 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Є. П. Євграфова

О. В. Желепа

В. В. Саліхов