Справа № 446/1358/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2025 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Котормус Т. І.

секретар судового засідання Карпа Г.М.

Справа № 446/1358/24;

Провадження №2/446/736/24;

учасники справи:

позивач за первісним позовом та

відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_1 ;

позивач за первісним позовом ОСОБА_2 ;

відповідач за первісним позовом та

позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 ;

представник ОСОБА_4 ;

третя особа Кам`янка-Бузька державна

нотаріальна контора Львівської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка-Бузька цивільну справу, за правилами загального позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Кам`янка-Бузька державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності на спадкове майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Кам`янка-Бузька державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

20.06.2024 позивачі подали до суду позовну заяву до ОСОБА_3 , в якій просить визнати за позивачкою ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на спадкове майно ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на 16/48 частини житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , а за позивачкою ОСОБА_2 в порядку спадкування право власності на спадкове майно ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на 9/48 частини житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1

Свої вимоги позивач обґрунтовували тим, що після смерті батьків позивачки ОСОБА_1 та дідуся з бабусею позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина, яку вони як спадкоємці мають намір успадкувати. До складу спадщини входить частини житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_5 . Однак, в зв`язку з відсутністю необхідних документів на спадковий будинок та виникненню спору між спадкоємцями за заповітом щодо часток у спадщині, вони позбавлені можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, а тому змушені звернутись до суду.

Ухвалою суду від 24.06.2024 відкрито провадження в справі, визначено, що розгляд справи проводитиметься за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

02.09.2024 до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Кам`янка-Бузька державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування зустрічного позову ОСОБА_3 вказує, що після смерті його батьків ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилась спадщина, яку він як спадкоємець за заповітом та законом має намір прийняти. Зазначає, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є безпідставними та необґрунтованими, а частки у спадковому майні після смерті батьків, пораховані не правильно, що суперечить його інтересам, через що змушений звернутись до суду із зазначеним позовом.

Ухвалою суду від 30.09.2024 зустрічний позов прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом, підготовче засідання закрито та призначено справу до судового розгляду.

25.11.2024 від позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вона частково не погодилась із вимогами зустрічного позову, зокрема в частині визначених стороною відповідача часток спадкового майна після смерті батьків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та вказала, що після смерті батьків залишилося троє спадкоємців до їх майна, а саме вона, відповідач та їхній брат ОСОБА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому за правом представлення спадкує його дочка ОСОБА_2 . Також вказала, що батько написав заповіт на випадок своєї смерті, яким заповів визначив спадкоємцями до його частини майна її та відповідача.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явилась, однак в заяві від 15.08.2024 просила суд здійснювати розгляд справи без її участі.

Представник відповідача за первісним позовом та позивач за зустрічним ОСОБА_3 - адвокат Ройко Т.І. в судовому засіданні зустрічний позов підтримала повністю, вважаючи його підставним та обґрунтованим. Зокрема вказала, що позивачка за первісним позовом ОСОБА_2 не може вважатись такою, що прийняла спадщину, та не може в даному випадку претендувати на частину спадкового майна по праву представлення, оскільки вона спадщину не приймала (не подавала заяви про прийняття спадщини і не проживала зі спадкодавцем). Щодо вимог первісного позову в частині вимог ОСОБА_1 , то такі визнала частково та пояснила, що у позові не вірно визначені частки між сторонами у спадковому майні.

Представник третьої особи Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду подала клопотання про розгляд справи без її участі, пояснень щодо позовних вимог не подавала.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Щодо спадкових правовідносин після смерті ОСОБА_5

Як встановлено судом з копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_1 від 21.07.1958, 21 липня 1958 року одружились ОСОБА_5 та ОСОБА_7 . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_8 (а.с.15).

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 16.10.2014, ОСОБА_5 на праві власності належав житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.16).

Згідно з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 22.12.2017, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 (а.с.64).

ОСОБА_5 07.06.2016 склав заповіт, яким належний йому на праві приватної власності житловий будинок АДРЕСА_1 заповів своїм дітям 1/3 частину ОСОБА_1 та 2/3 частини ОСОБА_3 (а.с.9).

Відповідно до довідки №321, виданої Кам?янка-Бузькою міською радою 01.02.2024 встановлено, що згідно даних будинкової книги ОСОБА_5 , дійсно до дня смерті проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним до дня смерті були зареєстровані: дружина ОСОБА_6 , син ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_9 , внук ОСОБА_10 , внучка ОСОБА_11 , внук ОСОБА_12 (а.с.71).

Як видно із заяви про прийняття спадщини від 21.12.2017, позивачка ОСОБА_1 звернулась до державного нотаріуса із відповідною заяво про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10). Постановою нотаріуса, у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, зокрема через виникнення спору між спадкоємцями за заповітом щодо часток у спадщині.

Судом встановлено, що із вищевказаною заявою, відповідно звертався і спадкоємець до майна ОСОБА_5 за заповітом, а саме відповідач ОСОБА_3 .

Разом з тим, згідно заяви про видачу свідоцтва про право власності в спільному майні подружжя від 20.07.2020, після смерті ОСОБА_5 , його дружина ОСОБА_6 звернулась до державної нотаріальної контори з вказаною заявою та просила видати їй свідоцтво про право власності в спільному майні подружжя після смерті чоловіка, згідно ст. 60,61,62 Сімейного кодексу України (а.с.93).

Будь-яких свідоцтв про право на спадщину та право на право у спільному майні подружжя нотаріусом видано не було.

Щодо спадкових правовідносин після смерті ОСОБА_6

Судом встановлено, що ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 30.08.2021 (а.с.65).

Відповідно до довідки №322, виданої Кам?янка-Бузькою міською радою 01.02.2024 встановлено, що згідно даних будинкової книги ОСОБА_9 , дійсно до дня смерті проживала і була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з нею до дня смерті були зареєстровані: син ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_1 , невістка ОСОБА_9 , внук ОСОБА_10 , внучка ОСОБА_11 , внук ОСОБА_12 (а.с.72).

За життя ОСОБА_9 заповіт не складала.

Після смерті ОСОБА_9 , державним нотаріусом Кам`янка-Бузької ДНК заведено спадкову справу і відповідно до матеріалів якої, із заявами про прийняття спадщини після її смерті звернулися її діти ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також онука ОСОБА_2 (а.с.112-115).

Будь-яких свідоцтв про право на спадщину нотаріусом видано не було.

Відтак, судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, та регулюються Книгою шостою Спадкове право Цивільного кодексу України. Сторони у справі вказують, що їм відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом, а тому звернулись до суду з даним позовом. Причому даний спір зводиться до правильності визначення часток у спадковому майні, що залишилося після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з урахуванням того чи має право на спадкування позивачка ОСОБА_2 .

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Так, як встановлено судом раніше, за життя ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 належав на праві власності житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.16). З обставин справи видно, що такий будинок було набуто у власність за час існування шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Відповідно до ст. ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

А згідно ст. 69 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, спірний житловий будинок по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на праві спільної часткової власності, а саме по частині.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

А згідно з ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Разом з тим, згідно позиції, яка викладена у постанові Верховного суду від 25.11.2020 по справі № 292/389/17, при визначенні розміру обов`язкової частки у спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги. До таких спадкоємців також належать спадкоємці, які відмовилися від прийняття спадщини, не прийняли спадщину, усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємці за правом представлення.

Судом встановлено, що на момент відкриття спадщини спадкоємцями першої черги до майна ОСОБА_5 були його дружина ОСОБА_6 , його діти ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , а також син ОСОБА_1 , який помер до моменту його смерті, а саме ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 25).

Також, як видно з обставин справи і не заперечується сторонами, на момент смерті ОСОБА_6 , його дружина ОСОБА_6 була у віці 84 роки, тобто була непрацездатною вдовою і відповідно мала право на обов`язкову частку у спадковому майні.

Вирішуючи питання про те, чи має право на спадкування позивачка за первісним позовом ОСОБА_2 , суд виходив з наступного.

Так, судом беззаперечно встановлено, що позивачка за первісним позовом ОСОБА_2 є онукою спадкодавця ОСОБА_6 , дана обставина не оспорюється учасниками справи, а її батько помер до моменту смерті бабці.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

З фактичних обставин справи видно, що існують правовідносини, які регулюються ст. 1266 ЦК України (спадкування за правом представлення), оскільки якби батько позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_1 був живим на момент відкриття спадщини після смерті його матері ОСОБА_6 , то успадкував би належне йому за законом майно, а саме частину житлового будинку, право на який він фактично успадкував, проте не переоформив.

Також, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 прийняла спадщину у спосіб визначений цивільним законодавством України.

Відповідно до положень ч. 3 чт. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Так, відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, спадкодавець ОСОБА_6 на час її смерті була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 14), а її онука ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 28).

Разом з тим, як видно з копії довідки до акта огляду МСЕК серії 12ААВ №746870 ОСОБА_2 є інвалідом другої групи з дитинства і відповідно до висновку лікарської комісії має обмеження здатності контролювати свою поведінку (а.с. 29,30).

Актом про фактичне місце проживання від 15.05.2024 доводиться, що ОСОБА_2 дійсно фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 31), а актом про фактичне місце проживання від 11.02.2025 доводиться, що ОСОБА_2 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 з 2020 року і по теперішній час (а.с. 150).

Допитана судом свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона є сусідкою відносно будинку АДРЕСА_1 ?я і їй достименно відомо, що ОСОБА_2 фактично завжди проживала за цією адресою, оскільки у неї помер батько, мати не опікувалася нею, а таких догляд і опіку здійснювали бабуся ОСОБА_6 і позивачка ОСОБА_1 . Свідок вказала, що ОСОБА_2 дійсно фактично проживала на момент смерті з ОСОБА_6 за однією адресою, оскільки вона особисто була у них вдома часто, бачила її особисті речі, бачила як вона там проживала.

Свідок ОСОБА_14 суду також підтвердив, що він будучи сусідом відносно будинку АДРЕСА_1 ?я бачив, що ОСОБА_2 проживала у ньому і в т.ч. на момент смерті ОСОБА_6 . Свідок зазначив, що добре знає ці обставини, бо його діти товаришували по сусідству з нею. Вказав, що йому невідомо про факт проживання ОСОБА_2 за адресою місця її реєстрації.

Верховний Суд у постанові від 26 квітня 2023 у справі № 204/1052/20 вказав таке:

«Під постійним місцем проживанням спадкоємця із спадкодавцем розуміється як факт безпосереднього проживання спадкоємця із спадкодавцем на момент його смерті, так і факт наявності у спадкоємця, на момент смерті спадкодавця, зареєстрованого у передбаченому законом порядку права на постійне проживання з останнім за однією адресою.

Частина третя статті 1268 ЦК України вимагає наявність фактичного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не саму реєстрацію місця проживання за адресою спадкодавця, що можуть бути відмінними один від одного.

Відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом.»

З огляду на те, що здобутими у справі доказами доводиться обставина фактично проживання ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_6 на момент її смерті і доказів зворотного суду не надано, то суд вважає, що вона прийняла спадщину за правом представлення після смерті свого батька і відповідно має право на частку у спадковому майні після смерті її бабці ОСОБА_6 .

Вирішуючи питання про розмір часток, який є предметом спору, суд виходив з того, що частки спадкоємців після смерті ОСОБА_5 , відповідно до заповіту та з врахуванням обов`язкової частки ОСОБА_6 та після її смерті, як спадкоємців за законом становлять: ОСОБА_3 23/48 (2/3 частини відповідно до заповіту 1/16 обов`язкова частка + 3/16 успадкованої за законом), а ОСОБА_1 1/3 частини (1/3 частини відповідно до заповіту 1/16 обов`язкова частка + 3/16 успадкованої за законом).

А оскільки частка ОСОБА_6 із врахуванням 1/2 частини права власності на спірний будинок, як спільного майна подружжя та її обов`язкової частки у спадковому майні ОСОБА_5 , яка становить 1/16 частини будинку, то загальний розмір обсягу її частки у спірному будинку на час її смерті становить становить 9/16 частин.

Виходячи з наведених вище норм права, а також фактичних обставин справи, суд дійшов висновку, що позивачка ОСОБА_1 успадкувала спірне майно в порядку передбаченому ч. 1 ст. 1266 ЦК України як онука ОСОБА_6 , а тому її частка у спірному майні становить 3/16 (9/16 частини спадкодавця ОСОБА_6 ? 3 спадкоємців) частини у житловому будинку по АДРЕСА_1 .

За таких обставин справи, суд дійшов до висновку, що вимоги сторін по справі щодо захисту їх прав як спадкоємців є підставними, однак такі підлягають до часткового задоволення в частині визначення їх часток у спадковій масі.

В решті вимог за первісним та зустрічним позовом слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 258-259, 264-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Кам`янка-Бузька державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКППФО НОМЕР_4 ) право власності на 1/3 частини житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКППФО НОМЕР_5 ) право власності на 3/16 частини житлового будинку, який розташований по АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Зустрічну позовну вимогу ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Кам`янка-Бузька державна нотаріальна контора Львівської області про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКППФО НОМЕР_6 ) право власності на 23/48 частин житлового будинку, який розсташований по АДРЕСА_1 .

В решті позовних вимог відмовити.

Повний текст рішення складено 16 квітня 2025 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Суддя Т.І. Котормус