РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" квітня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючої судді - Лисиченко С.М.,

за участю: секретаря судового засідання - Кот Я.А.,

представника позивачки - адвоката Чудовського Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гнилицька Тетяна Вікторівна про визнання спадкового договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гнилицька Т.В., у якій прохає суд визнати недійсним спадковий договір, укладений 22.05.2024 між нею, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з однієї сторони, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з другої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гнилицькою Тетяною Вікторівною.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що їй та її чоловікові, ОСОБА_3 на праві власності належить квартира АДРЕСА_1 . Протягом двадцяти п`яти років вона з чоловіком у вказаній квартирі поживали у двох, оскільки єдина донька виїхали проживати у Канаду у 90-х роках. Інших близьких родичів на території України немає. З огляду на їх похилий вік та незадовільний стан здоров`я, існування єдиного доходу у вигляді пенсії, відсутність поруч рідних, які б могли забезпечити їх утримання і сторонній догляд, порадившись із чоловіком, вони вирішили запропонувати подрузі, з якою вона тривалий час працювала у Харківському національному педагогічному університеті імені Г.С. Сковороди укласти договір, відповідно до умов якого вони зобов`язались передати у власність належну їм на праві власності квартиру, а подруга зобов`язалась вчиняти наступні дії: придбати продукти харчування або готову їжу не менш як три рази на місяць; прибирати квартиру не менш як один раз на тиждень; прати білизну; купувати ліки, одяг та взуття, тощо. З огляду на зазначене, 22.05.2024 вона та її чоловік уклали зі ОСОБА_2 спадковий договір, який посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гнилицькою Т.В. У зв`язку із зменшенням з віком гостроти зору та завеликого змісту договору ( 4-ри сторінки), нотаріус прочитала зміст договору та вона із чоловіком його підписала.

Зазначає, що протягом всього часу дії спадкового договору вони з відповідачкою не спілкувалися, остання до них не приїжджала. ІНФОРМАЦІЯ_4 помер її чоловік, ОСОБА_3 . На дев`ятий день після смерті чоловіка вона розповіла знайомому про ситуацію, яка склалася між нею та відповідачкою. Ознайомившись із текстом спадкового договору знайомий роз`яснив їй, що обов`язки, які встановлені для набувача за спадковим договором мають виконуватися останнім, тобто відповідачкою виключно за її рахунок та рахунок померлого її чоловіка. Вона була здивована цим фактом, оскільки під час укладення спадкового договору вона з чоловіком домовлялися з відповідачкою про те, що остання бере на себе зобов`язання вчиняти дії щодо, зокрема, придбання продуктів харчування, ліків, одягу, тощо, за рахунок останньої, а не за їх власні кошти. Отже, під час укладення спадкового договору вона сумлінно помилялась щодо фактичних обставин, змісту прав та обов`язків сторін за таким договором. Вважає, що обмін квартири на обов`язок відповідачки забезпечувати її та її чоловіка за їх грошові кошти частково продуктами харчування, ліками, одягом, тощо є вочевидь непропорційним та таким, що не відповідає вимогам справедливості. В результаті укладеного спірного договору вона із чоловіком не набули жодних вигід матеріального характеру, однак відповідачка отримує належну їм квартиру.

Звертає увагу на те, що вона є людиною похилого віку, хворіє, єдиним джерелом її доходів є пенсія. Спірна квартира є єдиними її житлом, у якій вона на даний час проживає. Під час укладення спірного договору вона та її чоловік потребували матеріальної підтримки та сторонньої допомоги, а тому мали намір укласти не спадковий договір, а інший.

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м.Харкова від 19.11.2024 справу передано для розгляду головуючій судді Лисиченко С.М.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 20.11.2024 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній цивільній справі.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 19.12.2024 підготовче провадження у даній цивільній справі закрито, призначено справу до розгляду по суті.

Представник позивача - адвокат Чудовський Д.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені у змісті позовної заяви.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату судового засідання повідомлена у вставленому законом порядку. 10.12.2024 відповідачка подала відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 позовні вимоги визнає у повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує. Прохає розглянути справу за її відсутності.

Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час, місце та дату розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Суд, заслухавши вступне слово представника позивачки, допитавши свідків, дослідивши письмові заяви по суті справи, докази наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували у зареєстрованому шлюбі з 04.11.1958 року, про що було зроблено відповідний актовий запис за №1391.

Зазначений факт підтверджується свідоцтвом про одруження серія НОМЕР_1 від 04.11.1958.

Згідно даних інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №403557494 від 13.11.2024 квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності: 1/2 частка - ОСОБА_1 ; 1/2 - ОСОБА_3 .

22.05.2024 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як відчужувачами, з однієї сторони, та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , як набувачем, з другої сторони, укладено спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гнилицькою Т.В. та зареєстрований в реєстрі за №369.

Відповідно до пункту 1 Спадкового договору ОСОБА_2 зобов`язується виконувати розпорядження ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , що встановлені цим Договором, і в разі їх смерті набуває право власності на майно відчужувачів, що є предметом цього договору.

Згідно із пунктом 2 Спадкового договору предметом цього Договору є квартира АДРЕСА_1 , яка належить на праві особистої приватної власності відчужувачам.

Відповідно до пункту 5 Спадкового договору ОСОБА_4 та ОСОБА_3 встановлюють цим Договором розпорядження на свою користь, яке визначається в тому, щоб набувач, ОСОБА_2 за їх життя до настання їх смерті здійснювала їх особисте прохання, за попереднім їх погодженням та за рахунок їх власних коштів заходи з: придбання продуктів харчування або готової їжі не менш як три рази на тиждень; замовлення прибирання третіми особами квартири, в якій вони проживають, не менше як один раз на тиждень; замовлення прання третіми особами постільної та особистої білизни за необхідності не менше як один раз на тиждень; придбання призначених їм ліків, медичного обладнання, виклику спеціалістів щодо отримання ними медичної допомоги, особистого догляду, супроводження до лікувальних закладів за потребою; придбання одягу та взуття; сприяння у вирішенні питань оформлення та отримання необхідних документів, що стосуються оформлення, перерахунку, отримання належної їм пенсії, державних виплат та допомоги, субсидії за потребою; сприяння у вирішені питань оплати комунальних та інших послуг по належній їм квартирі, яка є предметом цього Договору.

ОСОБА_2 зобов`язується виконувати вище встановлені цим Договором розпорядження відчужувачів.

Згідно із пунктом 10 Спадкового договору на майно, що є предметом цього Договору, накладається заборона відчуження, яка знімається у разі смерті відчужувачів. З моменту укладення цього Договору відчужувані продовжують користуватись предметом договору без права його відчуження, передавання у користування (найм/оренду) третім особам, складання заповіту щодо нього, встановлення сервітутів, передання прав щодо нього третім особам.

Відповідно до пункту 12 Спадкового договору право власності на майно - предмет договору переходить до набувача після смерті відчужувачів.

22.05.2024 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гнилицькою Т.В., на підставі статті 73 Закону України « Про нотаріат» та у зв`язку із посвідченням Спадкового договору накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна - квартири АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , до виконання, припинення /розірвання Спадкового договору. Заборона відчуження нерухомого майна зареєстрована в реєстрі за №370, що підтверджується даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №403557494 від 13.11.2024.

Згідно даних свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_2 , видане 09.09.2024 Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_5 у віці 89 років.

З наданих ОСОБА_1 виписок із історій хвороб вбачається, що позивачка має низку захворювань.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили, що позивачку та її померлого чоловіка, ОСОБА_3 знають давно, більше 10 років. Останні, станом на 22.05.2024, у зв`язку із похилим віком та наявними у них захворюваннями, потребували стороннього догляду. Єдиним доходом як позивачки, так ї її чоловіка була пенсія, оскільки будь-яких родичів у них на території України не було. Єдина донька останніх тривалий час проживає у Канаді, ані матеріальної, ані фізичної допомоги позивачці та її чоловіку, не надавала.

Свідки зазначили, що їм відомо зі слів ОСОБА_1 , що вона та її чоловік, ОСОБА_3 із відповідачкою уклали спадковий договір, відповідно до умов якого ОСОБА_2 зобов`язалася за власні кошти здійснювати догляд позивачки та її чоловіка. Разом з цим, ОСОБА_2 не виконала своїх зобов`язань, остання один раз з`явилася на похоронах ОСОБА_3 . До цього часу жодного разу після укладення спадкового договору до позивачки та її чоловіка не приходила. Протягом тривалого часу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 допомагав у побуті свідок ОСОБА_5 . А після смерті ОСОБА_3 , з огляду на те, що позивачка потребує постійного стороннього догляду, ОСОБА_5 кожен день відвідує ОСОБА_1 та надає їй необхідну допомогу у побуті.

Відповідно до статті 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Статтею 1305 ЦК України передбачено, що набувач у спадковому договорі може бути зобов`язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Пленум Верховного Суду України у пункті 28 постанови від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що с падковий договір може бути визнано недійсним із підстав, визначених нормами глави 16 ЦК України.

Пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України передбачено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до положень частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Відповідно до статей 229-233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно була і має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не може бути підставою для визнання правочину недійсним.

У той же час за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно (стаття 744 ЦК України).

Отже, наявність чи відсутність помилки - неправильного сприйняття позивача фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору замість договору довічного утримання, суд визначає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору та роз`яснення нотаріусом суті договору, а й за такими обставинами, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із цим у догляді й сторонній допомозі; наявність у позивача спірного житла як єдиного; відсутність фактичної передачі спірного нерухомого майна за оспорюваним договором та продовження позивачем проживати в спірній квартирі після укладення договору.

Подібні правові висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 18.06.2014 у справі №6-69 цс 14; від 21.10.2015 у справі №6-202цс15; від 02.12.2015 у справі № 6-2087цс15; від 16.03.2016 у справі №6-93цс16, та постановах Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №461/4980/17; від 20.02.2019 у справі № 462/1992/15-ц; від 20.03.2019 у справі №758/463/15-ц; від 20.11.2019 у справі

№308/3593/17; від 24.06.2020 у справі №405/2719/17; від 18.12.2020 у справі № 541/2898/16; від 13.07.2022 у справі № 643/744/20.

В межах розгляду даної справи встановлено та не заперечується відповідачкою, що під час укладання оспорюваного спадкового договору ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , були особами похилого віку у силу якого потребували сторонньої допомоги та матеріальної допомоги, мали погіршений стан здоров`я. Родичів, які б могли надати їм таку допомогу, у останніх не було.

З урахуванням викладеного суд вважає, що волевиявлення ОСОБА_1 не відповідало її внутрішній волі та не було спрямоване на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором. Позивачка довела, що під час укладення спадкового договору діяла під впливом помилки, оскільки вважала, що укладає договір довічного утримання, за умовами якого відповідачка буде доглядати за нею та її чоловіком, тобто помилялася щодо правової природи правочину.

За змістом частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи вищезазначене, а також визнання позовних вимог відповідачкою, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог, оскільки визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 247, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гнилицька Тетяна Вікторівна про визнання спадкового договору недійсним, задовольнити.

Визнати недійсним спадковий договір від 22 травня 2024 року, укладений між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гнилицькою Тетяною Вікторівною та зареєстрований в реєстрі за № 369.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;

відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ;

третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Гнилицька Тетяна Вікторівна, юридична адреса: м.Харків, вул. Данилевського, 6.

Суддя - С.М. Лисиченко