Провадження № 22-ц/812/614/25
П О С Т А Н О В А

іменем України

21 квітня 2025 року м. Миколаїв

справа № 471/1421/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Лівінського І.В., Шаманської Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на рішення Братського районного суду Миколаївської області, ухвалене 10 лютого 2025 року суддею Гуковою І.Б. в приміщенні цього ж суду, (дата складання повного рішення не зазначена), у цивільній справі за позовом

Моторного (транспортного) страхового бюро України до

ОСОБА_1

про відшкодування шкоди в порядку регресу,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У листопаді 2024 року МТСБУ звернулося до ОСОБА_1 з вказаним вище позовом.

Позивач зазначав, що 18.08.2022 року в смт. Братське Миколаївської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля марки Mazda 6, д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля марки ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_2 власником якого є ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Братського районного суду Миколаївської області від 02.11.2022 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні ДТП.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент вчинення ДТП не була застрахована, потерпіла особа звернулася до МТСБУ з повідомленням про ДТП та про виплату страхового відшкодування.

Визначення розміру збитків від ДТП МТСБУ доручило ФОП ОСОБА_3 . Відповідно до звіту №03-23 вартість матеріальних збитків, заподіяних власнику ТЗ ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_2 становить 40 261,36 грн.

За виконання експертного дослідження по встановленню розміру відшкодування потерпілій особі МТСБУ виплатило ФОП ОСОБА_3 2 015 грн.

Розмір збитків потерпілій особі відшкодовано.

Посилаючись на те, що винуватцем ДТП визнано водія ОСОБА_1 , цивільно-правова відповідальність якого не була застрахована, інформація про наявність у відповідача статусу особи, яка згідно з п. 13.1 ст. 13 Закону №1961 звільнена від обов`язкового страхування, відсутня, та витрати МТСБУ у добровільному порядку відповідачем не відшкодовані, позивач просив про задоволення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_1 у судові засідання не з`являлвся, двічі подавав до суду заяви про відкладення розгляду справи, проте доказів поважності причин неявки до суду не надавав.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Братського районного суду м. Миколаєва від 10 лютого 2025 року позов задоволено, з ОСОБА_1 на користь МТСБУ в порядку регресу стягнуто 42 276, 36 грн.

Рішення мотивоване тим, що за правилами статті 1191 ЦК України та пп.38.2.1 п.38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційну скаргу відповідач обґрунтовує тим, що він не був присутнім при огляді пошкодженого транспортного засобу, отже він був позбавлений можливості оцінити які саме частини транспортного засобу підлягають відновленню, а які заміні.

Крім цього, під час оцінки пошкодженого майна була порушена методика його проведення та оцінка була виконана фізичною особою-підприємцем, а не атестованим експертом, що ставить під сумнів допустимість як доказу звіту про оцінку та розмір визначених оцінкою збитків.

За таких обставин апелянт вважає позовні вимоги недоведеними.

Узагальнені доводи інших учасників

У відзиві на апеляційну скаргу МТСБУ просило у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на те, що дослідження було проведене оцінювачем ОСОБА_3 , який має кваліфікацію оцінювача об`єктів в матеріальній формі по спеціалізації «Оцінка колісних транспортних засобів», підвищив свою кваліфікацію по напряму «Оцінка колісних транспортних засобів» та має сертифікат суб`єкта оцінної діяльності.

Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку підтверджено звітом про оцінку майна, який виконаний згідно вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092 та інших підзаконних нормативно-правових актів.

Отже, оцінювач ОСОБА_3 є компетентною особою на здійснення оцінки транспортних засобів та звіт про оцінку є належним доказом щодо визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику ТЗ ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_2 внаслідок ДТП.

Також неспроможним є додвід апелянта про те, що він не був присутній під час огляду пошкодженого транспортного засобу, оскільки нормами діючого законодавства не передбачено обов`язкового залучення третіх (зацікавлених) осіб до проведення огляду транспортного засобу. Пункт 5.2 Наказу Міністерства Юстиції Про затвердження методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів від 24.11.2003 №142/5/2092 передбачає «… у разі потреби виклик заінтересованих осіб для технічного огляду …».

2.Мотивувальна частина

Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову у справі є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 42 276, 36 грн, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження.

Відповідно до приписів частини тринадцятої статті 7 ЦПК України у випадках, коли розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, судове засідання не проводиться.

Переглянувши справу за наявними в ній доказами та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що о 15 год 40 хв 18 серпня 2022 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Мазда 6 д.н. НОМЕР_1 по вулиці Паркова від парку Живковича, та здійснюючи виїзд на перехрестя з вулицею Живковича, не надав перевагу в русі транспортному засобу ВАЗ 2110 д.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 що рухався з правої сторони. Своїми діями водій ОСОБА_1 порушив вимоги пункту 16.12. ПДР України, в результаті чого сталася ДТП та транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Братського районного суду Миколаївської області від 02 листопада 2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 850 грн.

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/2485721.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована, поліс відсутній.

12 грудня 2022 року ОСОБА_2 , звернувся до МТСБУ із заявою про виплату відшкодування шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою.

Згідно звіту вартість матеріального збитку, заподіяного власникові автомобіля ВАз 2110 реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті ДТП становить 40 261,36 грн.

Відповідно до платіжної інструкції № 822760 від 10 лютого 2023 року

МТСБУ здійснило регламентну виплату на користь потерпілої особи.

Крім того, для здійснення робіт, спрямованих на встановлення розміру регламентної виплати (огляд пошкодженого майна, встановлення розміру збитку та збір документів), 06 лютого 2023 року МТСБУ сплатило ФОП ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 2 015 грн.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті 11, 599, 1166 ЦК України).

Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник).

Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала.

Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Статтею 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (тут і надалі в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено заборону експлуатації транспортного засобу на території України без чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

При цьому вказаним Законом передбачені випадки виплати відшкодування шкоди потерпілим у разі використання транспортного засобу власником, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно зі статтею 41 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Відповідно до положень частини першої статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2. статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Отже, законом встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу, якщо така шкода спричинена власником транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність відповідача на час ДТП не була застрахована у передбаченому законом порядку, МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому, тому наявні передбачені підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підстави для стягнення такої виплати в порядку регресу з винної особи ОСОБА_1 на користь МТСБУ.

При цьому колегія суддів критично оцінює довід апеляційної скарги про неналежність як доказу звіту про оцінку та розмір визначених оцінкою збитків з тих підстав, що він був виконаний фізичною особою-підприємцем, а не атестованим експертом.

З матеріалів справи вбачається, що висновок за звітом №03-23 про незалежну оцінку майна з визначенням вартості матеріального збитку виконано оцінювачем ОСОБА_3 .

До звіту додано сертифікат № 166/22 від 18 лютого 2022 року, що був дійсний до 18 лютого 2025 року та який надавав ОСОБА_3 право здійснювати оціночну діяльність за напрямком «Оцінка об`єктів у матеріальній формі» (а.с. 30).

21 грудня 2022 року ОСОБА_3 пройшов підвищення кваліфікації оцінювача, за напрямком «Оцінка колісних транспортних засобів», що підтверджується відповідним посвідченням (а.с. 30 - зворот).

Отже, суд вважає доведеним, що ОСОБА_3 має відповідну кваліфікацію оцінювача об`єктів, що дало йому повноваження провести оцінку транспортного засобу марки ВАЗ 2110, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_2

Звіт про оцінку майна виконаний згідно вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092 та інших підзаконних нормативно-правових актів. Протилежне апелянтом не доведено.

Довід апелянта про те, що він не був присутнім при огляді пошкодженого транспортного засобу тому був позбавлений можливості оцінити які саме частини транспортного засобу підлягають відновленню, а які заміні, на висновки суду не впливають.

Щодо цього доводу колегія суддів вважає, що водій ОСОБА_1 мав можливість оглянути автомобіль під час скоєння ДТП та у зручний для нього спосіб зафіксувати пошкодження.

Крім цього апелянт не посилається на те, що після скоєння ДТП він вчиняв дії, спрямовані на огляд машини, виявлення дійсного обсягу пошкоджень та визначення їх вартості. Про перешкоди щодо таких дій з боку водія ОСОБА_5 апелянт також не зазначає.

Отже, колегія суддів доходить висновку, що водій ОСОБА_1 мав можливість визначити обсяг своєї матеріальної відповідальності перед власником пошкодженого ним транспортного засобу та у добровільному порядку відшкодувати спричинені збитки, уникнувши тим самим витрат, понесених МТСБУ на оцінку їх вартості.

З огляду на вище викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з повним з`ясуванням обставин справи, є правильним та обґрунтованим.

За своїм змістом усі доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з наданою судом першої інстанції оцінкою зібраних у справі доказів та встановлених на їх підставі обставин, разом з тим доказів на спростування встановлених судом першої інстанції обставин апелянтом до апеляційної скарги не надано.

Відповідно статті 375 ЦПК, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, рішення Братського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2025 року ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для задоволення апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 .

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, сплачені позивачем при подачі позовної заяви та при подачі сторонами апеляційних скарг, відповідно до обсягу задоволених позовних вимог.

Проте, оскільки апеляційна скарга ОСОБА_1 залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, понесені апелянтом витрати залишаються за його рахунок.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Братського районного суду Миколаївської області від 10 лютого 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: І.В.Лівінський

Н.О.Шаманська

----------------------------------------------------

Повну постанову складено 21 квітня 2025 року