БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №730/447/25
Провадження № 2/730/240/2025
У Х В А Л А

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

"23" квітня 2025 р. м. Борзна

Суддя Борзнянського районного суду Чернігівської області Ріхтер В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

02 квітня 2025 року засобами поштового зв`язку до Борзнянського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якому вона просить стягнути на її користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі всіх видів заробітку, але не менше 50% від встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з моменту звернення до суду до досягнення дитиною повноліття.

Згідно відповіді № 1259675 від 03.04.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, за вказаними параметрами особу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не знайдено.

Відповідно до відповіді державного реєстратора Борзнянської міської ради від 04.04.2025 № 830, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не зареєстрований на території Борзнянської ОТГ.

За матеріалами справи відповідач є громадянином Республіки Таджикистан.

З відповіді державної прикордонної служби убачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 виїхав з України у 2024 році, станом на квітень 2025 року до України не повертався, на території України не знаходиться.

Доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, який передбачений ЦПК.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємними частинами «права на суд» слід розглядати, зокрема, наступні вимоги: вимога «змагальності» процесу відповідно до статті 6 Конвенції передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на «публічне слухання», що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden, 26 травня 1988 р., номер заяви 10563/83, пп. 24- 33); право на ефективну участь (T. та V. проти Сполученого Королівства,16 грудня 1999 р., номер заяв 24724/94; 24888/94, пп. 83-89).

Відповідно до частин першої та другої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Згідно зі статтею 497 Цивільного процесуального кодексу України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 2 ст. 2 ЦПК України передбачено застосування правил міжнародного договору, якщо ним передбачені інші привила, ніж встановлені ЦПК України.

Статтею 80 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачено, що у разі, якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Процесуальний порядок провадження у справах за участю іноземних осіб врегульовано розділом ХІ ЦПК України.

Згідно зі статтею 498 Цивільного процесуального кодексу України у разі, якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Доручення суду України надсилається у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, а якщо міжнародний договір не укладено - Міністерству юстиції України, яке надсилає доручення Міністерству закордонних справ України для передачі дипломатичними каналами.

29 грудня 2023 року для України припинили дію Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року та Протокол до неї 1997 року.

Міністерство юстиції роз`яснило, що з указаної дати правове співробітництво у цивільних і кримінальних справах з Азербайджаном, Вірменією, Казахстаном, Киргизстаном, Молдовою, Таджикистаном, Туркменістаном, Узбекистаном та Грузією здійснюватиметься на підставі двосторонніх міжнародних договорів України з відповідними державами, а також багатосторонніх міжнародно-правових інструментів, що діють у рамках Ради Європи, ООН, Гаазької конференції з міжнародного приватного права, чинних у відносинах з відповідними державами.

Такими договорами є Конвенція про міжнародне стягнення аліментів на дітей та інших видів сімейного утримання 2007 року, Конвенція про стягнення аліментів за кордоном 1956 року.

У відносинах України з Азербайджаном, Вірменією, Грузією, Казахстаном, Киргизстаном, Молдовою, Таджикистаном, Узбекистаном, росією та білоруссю діє Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів, 1961 року (далі - Гаазька Конвенція 1961 року), відповідно до частини другої статті 3 якої дотримання процедури проставлення на іноземному офіційному документі не може вимагатися, якщо закони, правила або практика, що діють у державі, в якій документ представлений, або угода між двома чи декількома договірними державами відміняють чи спрощують дану формальну процедуру або звільняють сам документ від легалізації.

Постановою Кабінету Міністрів від 4 лютого 2023 року № 107 «Деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» установлено, що під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24.02.2022 такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення.

Станом на 24.02.2022 у відносинах із зазначеними державами - сторонами Гаазької конвенції 1961 року діяла Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, статтею 13 якої визначено, що документи, які на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за встановленою формою та скріплені гербовою печаткою, ухвалюються на територіях інших Договірних Сторін без будь-якого спеціального посвідчення; документи, які на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів.

Таким чином, протягом строку, визначеного постановою Кабінету Міністрів, офіційні документи, видані у вищезазначених державах (Азербайджан, Вірменія, Грузія, Казахстан, Киргизстан, Молдова, Таджикистан, Узбекистан, росія та білорусь), можуть прийматися на території України без вимоги додаткового засвідчення, а по завершенні такого періоду - прийматимуться за умови їх засвідчення апостилем.

Міністерство юстиції звернуло увагу, що постанова Кабінету Міністрів № 107 діє виключно на території України і не передбачає взаємного звільнення українських офіційних документів від додаткового засвідчення за кордоном. Тому на території зазначених держав може вимагатися пред`явлення українських офіційних документів, засвідчених апостилем.

Наразі діє Договір про дружбу і співробітництво між Україною і Республікою Таджикистан, дата підписання:06.07.2001, дата рітифікації: 22.02.2006; дата набуття чинності: 18.11.2002 року.

Центральним органом, відповідальним за виконання міжнародних договорів України у сфері правових відносин і правової допомоги у цивільних справах, є Міністерство юстиції України.

Разом з тим, пунктом 2.1 Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 р. № 1092/5/54 (далі - Інструкція), визначено, що у разі, якщо при розгляді цивільної справи в суду України виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд України складає доручення про надання правової допомоги за кордоном.

Відповідно до пункту 2.3 Інструкції доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи. Це окремо визначається судом України у дорученні. Витрати, пов`язані із залученням перекладача, сплачуються у порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України. Переклад засвідчується уповноваженим перекладачем, або нотаріально.

Згідно п. 2.6 вказаної Інструкції доручення та документи, які оформлені з порушеннями міжнародного договору або законодавства України, повертаються відповідним Головним управління юстиції до суду.

Згідно з ч. 5 ст. 4 ЦПК України жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку.

Відповідно до статті 190 Цивільного процесуального кодексу України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Отже, суд, який відкриває провадження у справі, зобов`язаний повідомити про подачу позову, час і місце судового засідання всіх учасників процесу, в тому числі й нерезидента.

Тобто, у разі відкриття провадження за даною позовною заявою суд зобов`язаний невідкладно надіслати відповідачу копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Враховуючи те, що підготовка даної справи до судового розгляду буде проводитися з застосуванням положень зазначеної Інструкції, у разі відкриття провадження у справі, в порядку підготовки справи до судового розгляду, судом буде направлятися до компетентного органу за місцем знаходження відповідача доручення про вручення судових документів та виконання окремих процесуальних дій.

В такому разі, саме на позивача покладається обов`язок забезпечити подання до суду належно оформлених, перекладених, нотаріально посвідчених документів, після чого вони можуть бути направлені судом до Міністерства юстиції України для подальшого направлення за належністю та вручення відповідачу у встановленому вказаним міжнародним договором порядку.

Однак, позивачем позовну заяву та додатки до неї було складено та подано українською мовою, а тому направлення цих документів без наявності їх належного перекладу буде мати наслідком повернення судового доручення із документами до суду без виконання.

Вказані обставини позбавляють суд можливості забезпечити реалізацію процесуальних прав відповідача у цивільному судочинстві, зокрема, на отримання та ознайомлення із судовими документами.

Такі порушення норм процесуального законодавства та міжнародного договору є наслідком невідповідності поданої позовної заяви та додатків до неї вимогам, які ставляться зазначеними нормами національного процесуального та міжнародного права.

Враховуючи викладене, позивачу необхідно надати суду повний пакет документів із завіреним перекладом на таджицьку мову (у двох примірниках), для подальшого можливого звернення з судовим дорученням до іноземного суду. Одночасно має бути поданий документ, з якого вбачатиметься, що у особи, яка здійснила переклад, є такий дозвіл (сертифікат або інший дозвільний документ).

Відповідно до ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення без руху.

За таких обставин, суд вважає, що позовну заяву необхідно залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вказаних недоліків, а саме, подання позовної заяви, що відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, та подання доказів, що підтверджують обставини, на які покликається позивач, завірених належним чином.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення протягом десяти днів з дня отримання ним копії даної ухвали зазначених в ухвалі недоліків.

У разі невиконання вимог цієї ухвали позовна заява буде вважатись неподаною і повертається позивачу.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.В. Ріхтер