Справа № 504/1704/24
Номер провадження 2/504/973/25
04.04.2025с-ще Доброслав
Комінтернівський районний суд Одеської області у складі
головуючого судді Вінської Н.В.,
при секретарі Коцар А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Доброслав цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-
АТ « КЕРЕДІ АГОРІКОЛЬ БАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просить: стягнути з відповідача на користь АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» заборгованість за Кредитним договором №6/3080687 від 11.06.2020 року у розмірі 512 843,53 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 7692,65 грн.
Свої вимоги мотивує тим, що 11.06.2020 року АТ КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК та Нутча Теганг Франк Антонніо уклали Комплексний договір №6/3080687. Відповідно до п. 1.1. Договору Позивач надав Відповідачу кредит в сумі 700 000 грн. 00 коп., строком на 60 місяців з 11.06.2020 року до 10.06.2025 року включно. Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до Договору, що є його невід`ємною частиною) надалі - Графік платежів по кредиту, як день повернення кредиту. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору, кредит надається відповідачу на споживчі потреби
Керуючись п. 1.3 Договору за користування кредитом Позичальник щомісячно сплачує процентну винагороду (надалі-проценти) в розмірі 32.00% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку Позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором.
Банком свої зобов`язання за Договором виконано, що підтверджується платіжною інструкцією №31506284-1 від 11.06.2020 року про надання кредиту та виписками по рахункам.
Однак, Відповідачем порушено умови Договору, а саме не повернуто кредит у строки/терміни передбачені Графіком, не сплачуються проценти/прострочені проценти за користування кредитом у строки/терміни, передбачені Договором.
З метою досудового врегулювання спору Позивач надсилав Відповідачу вимогу від 05.04.2023 року, про погашення заборгованості за кредитним договором, однак дану заборгованість Відповідачем не погашено.
Отже, внаслідок невиконання умов кредитного договору у Відповідача перед Позивачем станом на 05.04.2024 року, виникла заборгованість в загальному розмірі 512 843 грн. 53 коп., що змушує Банк звернутись з даним позовом до суду.
Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 07.05.2024 року позовну заяву АТ « КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, прийнято до розгляду та відкрито провадження.
Представник позивача в судове засідання не з"явилась, подавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання повторно не з"явились, жодних заяв чи клопотань від них не надходило. Враховуючи, що відповідачі про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, відповідачі відзив не подали, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення.
Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).
Відповідно до ч. ч. 1-5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, що відповідає ст. 280 ЦПК України.
Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини.
11.06.2020 року між АТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6/3080687.
Відповідно до п. 1.1. Договору, Банк надає позичальнику кредит в сумі 700 000 грн. строком на 60 місяців з 11.06.2020 року до 10.06.2025 року, включно. Позичальник сплачує платежі для погашення заборгованості за цим Договором щомісячно в число місяця, визначене Графіком платежів по кредиту.
Згідно з п. 1.2. Договору, кредит надається позичальнику на споживчі потреби.
Відповідно до п. 1.3. Договору, за користування кредитом позичальник щомісячно сплачує процентну винагороду в розмірі 32 % річних ( фіксована процентна ставка) починаючи з дня кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за Договором.
Згідно з п. 1.4 Договору, всі умови надання кредиту, обслуговування та погашення заборгованості за кредитом згідно Договору, визначені в Правилах надання споживчого кредиту та умовах страхування життя позичальника, які є невід`ємною частиною Договору та розміщенні на офіційному сайті Банку: www/credit-agricole.ua.
Згідно з п. 2.3. Договору, підписанням Договору позичальник підтверджує, що він у письмовій формі у повному обсязі отримав від Банку інформацію визначену Закону України «Про споживче кредитування» та/або іншими нормативно - правовими актами, що регулюють ці питання.
Крім того, відповідачем було підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит ( в т.ч. Графік платежів по кредиту, ануїтет).
Банк свої зобов`язання перед відповідачем, відповідно до договору, виконав у повному обсязі, надавши кредит в розмірі 700 000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №31506284-1 від 11 червня 2020 року.
Однак відповідач порушив умови кредитного договору, а саме не повернення кредиту у строки передбачені графіком та не сплату процентів за користування кредитом.
Внаслідок чого, станом на 05.04.2024 року у відповідача ОСОБА_1 перед банком наявна заборгованість в розмірі 512 843,53 гривні, що включає: строкову заборгованість в сумі 286 986,52 грн., прострочену заборгованість в сумі 48 804,57 грн., нараховані відсотки в сумі 7462,02 грн., прострочені відсотки в сумі 169 590,42 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості перед АТ « КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» по кредиту наданому Нутча Теганг Франк Антонніо,
Нутча Теганг Франк Антонніо шляхом підписання Договору, підтвердив, що в день укладання Договору він особисто отримав свій примірник Договору, умови Договору йому зрозумілі, з Правилами і Тарифами Банку, що розміщені на офіційному сайті Банку, він ознайомлений, приймає та погоджується, йому до укладання Договору Банком надано інформацію, яка визначена ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки.
За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно зі ст.. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
На підставі п. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі - надавши ОСОБА_1 кошти. Однак відповідач порушив Правила надання та обслуговування кредиту, зобов`язання за вказаним договором не виконав.
Згідно зі ст.. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із положеннями ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.
Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними Графіком платежів по кредиту, що є Додатком №1 до кредитного договору № 6/3080687 від 11.06.2020 року.
Зміст статей 610, 612 ЦК України регламентує, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були виконані умови кредитного договору в частині надання кредитних коштів.
У той же час, відповідачем були порушені зобов`язання, передбачені кредитним договором в частині повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами.
Положенням ст. 611 ЦК України, визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Згідно зі змісту ст. ст. 599 та 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Оскільки, відповідачем порушене зобов`язання з повернення кредитних коштів що встановлені умовами Договору не виконані, то станом на 05.04.2024 року за ним обліковується прострочена заборгованість за кредитом в загальному розмірі 512 843,53 гривні.
Вказаний розмір заборгованості здійснений відповідно до умов договору та підтверджений наданими до суду розрахунками заборгованості по кредиту.
Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129).
Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків.
Враховуючи викладене вище, а також приймаючи до уваги те, що відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав в повному обсязі у зв`язку з чим утворилась заборгованість по сплаті коштів, а також тим, що відповідач не спростував існуючу заборгованість та не надав суду свої докази, суд вважає позов обґрунтованим та доведеним, що дає підстави для задоволення в повному обсязі.
Усі інші докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Поряд з цим, за змістом п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень та висновків Європейського суду з прав людини, викладених у рішеннях у справах «Трофимчук проти України», «Серявін та інші проти України» обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
У порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 7 692,65 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.
Керуючись ст.ст. 11, 509, 525 -527, 530, 599, 610, 611, 625, 626, 628, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1 Цивільного кодексу України , ст. 7, 10, 75-79, 81, 141, 265-268, 280 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Акціонерного товариства «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом тридцяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене безпосередньо до Одеського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, у разі відсутності апеляційної скарги.
Суддя : Вінська Н. В.