УХВАЛА
15 квітня 2025 року м.Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання Шевченко К.В., представника позивача Глазунова В.С., відповідача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 107-б, клопотання відповідача ОСОБА_1 про притягнення до відповідальності представника позивача за неподання доказів, за введення суд в оману, про виключення неналежних доказів, про витребування доказів у справі за позовом ПАТ "Запоріжжяобленерго" до ОСОБА_1 про стягнення боргу за електроенергію,-
Публічне акціонерне товариство «Запоріжжяобленерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Ухвалою судді від 12.11.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Надано строки для подання заяв по суті справи.
Ухвалою суду від 06.12.2024 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на подання відзиву на позовну заяву, заперечення проти спрощеного провадження та зустрічної позовної заяви у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за електроенергію .
У зв`язку із чим відкладено розгляд справи по суті до надходження витребуваних доказів.
19.02.2024 року до суду від представника ПАТ «Запоріжжяобленерго» Лєлєкової В.В. надійшла заява про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 25.02.2025 року від відповідача надійшла заява про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача згідно ст. 142 ЦПК України та притягнення до відповідальності позивача, який не надав докази, витребувані судом.
Ухвалою суду від 28.02.2025 року у задоволенні клопотання позивача про закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору відмовлено. У задоволенні заяви відповідача про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи в порядку ст. 142 ЦПК України відмовлено. В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали в порядку ст. 262 ЦПК України відмовлено.
11.04.2025 року від позивача надійшла заява на виконання ухвали суду про витребування доказів, детальний стан розрахунків та письмові пояснення.
15.04.2025 року від відповідача надійшли клопотання про притягнення до відповідальності за неподання доказів, про притягнення до відповідальності представника позивача за введення суд в оману, про виключення неналежних доказів. В обґрунтування клопотання про притягнення до відповідальності за неподання доказів відповідач зазначила, що відповідач не надав доказів, які витребувані судом до 19.02.2025 року, а подав листа лише 11.04.2025 року, зазначивши, що немає жодних доказів, які витребував суд. У клопотанні про про притягнення до відповідальності представника позивача за введення суд в оману відповідач зазначив, що представник позивача Лєлєкова В.В. подала заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із необхідністю бути в інших судових засіданнях, проте не була присутня в інших судових засіданнях, що підтверджується змістом судових рішень і інших справах. У клопотанні про виключення неналежних доказів відповідач просить виключити всі надані позивачем розрахунки заборгованості ОСОБА_1 по середньодобовому споживанню як неналежні докази та розглядати справу без врахування цих розрахунків по середньодобовому споживанню, а відповідно і заборгованості відповідача через безпідставність проведення розрахунку по середньодобовому споживанню. Також подано клопотання про витребування скріншоту програми позивача у повному обсязі.
У судовому засіданні відповідач підтримала вказані клопотання і просить притягнути позивача до відповідальності у вигляді штрафу. Крім того, заявила усне клопотання про витребування у позивача Акту про порушення правил споживання електроенергії, складеного 16.08.2019 року відносно споживача, який позивач мав би скласти за те, що під час технічної перевірки було виявлено, що прилад обліку не працює.
У судовому засіданні представник позивача Глазунов В.С. проти задоволення вказаних клопотань заперечував, виходячи із того, що позивачем було подано заяву про закриття провадження у справі і попередній представник, який брав участь у цій справі, вважав, що провадження буде закрито, а тому необхідності у перевірці наявності і наданні документів немає. Лише після отримання ухвали суду про відмову в закритті провадженні позивач з`ясував необхідність перевірки наявності доказів, були скеровані відповідні запити до різних відділів з метою збору і надання витребуваних доказів, пошук яких вимагав часу. За два тижні до судового засідання справу передано представнику позивача Глазунову В.С. і 11.04.2025 року до суду направлено відповідну заяву та письмові пояснення щодо витребуваних документів. Щодо витребування Акту про порушення, то за наслідками перевірки у споживача Акт про порушення користування електроенергією не складався, а складено акт технічної перевірки, а тому підстав для витребування Акту про порушення якого не існує, немає. Щодо скріншоту програми позивача, то представник зазначив, що не заперечує проти такого клопотання і такий скріншот буде надано позивачем відповідачу у повному обсязі до наступного судового засідання.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про таке.
Вирішуючи клопотання відповідача про притягнення до відповідальності представника позивача за неподання доказів, суд виходить з такого.
За правилами ч.1 ст. 148 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках:1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин;4) невиконання ухвали про забезпечення позову або доказів, ненадання копії відзиву на позов, апеляційну чи касаційну скаргу, відповіді на відзив, заперечення іншому учаснику справи у встановлений судом строк;5) порушення заборон, встановлених частиною дев`ятою статті 203 цього Кодексу.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках: неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.
На думку суду для вирішення питання про застосування вимог ст. 148 ЦПК України, оскільки застосування штрафних санкцій можливе тільки після підтвердження умислу позивача направленого на невиконання ухвали суду.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши доводи представника позивача та відповідача, суд дійшов до висновку про відмову в задоволенні клопотання відповідача про визнання зловживанням процесуальними правами дії позивача та накладення штрафу, оскільки зловживань процесуальними правами позивачем під час розгляду справи та випадків передбачених статтею 148 ЦПК України в процесуальних діях позивача на даній стадії процесу судом не встановлено.
При цьому суд враховує, що позивач після постановлення ухвали про витребування доказів в межах встановленого судом ухвалою строку для надання доказів, подав до суду клопотання про закриття провадження у справі, у задоволенні якого судом було відмовлено і з урахуванням права позивача, яке було роз`яснено судом, у подальшому припинити судовий процес за власною ініціативою шляхом подання заяви про залишення позову без розгляду або заяви про відмову від позову чи заяви про закриття провадження у справі, вказаним правом не скористався, і підтримуючи заявлений позов, надав суду письмову заяву стосовно неможливості подання доказів та письмові пояснення, а відтак підстав вважати підтвердженим умисел позивача направлений на невиконання ухвали суду немає.
Надання позивачем тих чи інших письмових пояснень суду та наведення ним своїх міркувань щодо питань, які відносяться до предмету доказування в даній справі, є формою реалізації його процесуальних прав та способом обстоювати його правову позицію у справі.
Також суд враховує, що сторони не позбавлені права висловлювати свої оціночні судження щодо тих питань, які є предметом судового розгляду в даній цивільній справі, а відповідач, виходячи з засад змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, не позбавлена права спростовувати доводи та міркування позивача.
За таких обставин у суду відсутні підстави оцінювати пояснення, які він надавав на обстоювання його правової позиції у справі, як зловживання ним процесуальними правами.
Згідно зі ст. 148 ЦПК України застосування заходів процесуального примусу є правом суду, а не обов`язком.
З огляду на вказане, у задоволенні вказаного клопотання суд відмовляє.
Відносно клопотання відповідача про накладення на представника відповідача заходу процесуального впливу у вигляді штрафу за введення суду в оману, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.4 ст.43 ЦПК України за введення в оману щодо фактичних обставин справи винні особи несуть відповідальність, встановлену законом.
Позивач, вважаючи свої права та законні інтереси порушеними, скориставшись правом, передбаченим статтею 4 ЦПК України, звернувся до суду із відповідним позовом з метою їх захисту.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України).
На дані стадії ще не досліджувалися всі обставини справи, а відтак і не встановлювалися.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом,
Як позивачем, так і відповідачем на виконання вимог ЦПК України вчиняються дії з метою доведення тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. В подальшому судом у відповідності до положень ст.89 ЦПК України зібрані по справі докази в сукупності зі всіма обставинами справи будуть оцінюватися за своїм внутрішнім переконанням, ґрунтуючись на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Суд зауважує, що для вирішення питання щодо притягнення особи до відповідальності, виходячи зі змісту ч.4 ст.43 ЦПК України, введення суду в оману має стосуватися фактичних обставин справи.
Натомість наведені відповідачем у клопотанні обставини стосуються юридичної оцінки обов`язків позивача з точки зору законодавства, а не фактичних обставин справи.
З огляду на вище наведене, суд приходить до висновку про відсутність належних та достатніх правових підстав для того, щоб вважати дії представника позивача з підстав, передбачених ч.4 ст.43 КПК України, як введення в оману суду.
Обставин, передбачених ч.1 ст.148 ЦПК України, для накладення на представника позивача штрафу, як заходу процесуального примусу, у судовому засіданні не встановлено, а тому клопотання відповідача задоволенню не підлягає.
Щодо клопотання про виключення неналежних доказів, в якому відповідач просить виключити всі надані позивачем розрахунки заборгованості ОСОБА_1 по середньодобовому споживанню як неналежні докази та розглядати справу без врахування цих розрахунків по середньодобовому споживанню, а відповідно і заборгованості відповідача через безпідставність проведення розрахунку по середньодобовому споживанню, суд виходить з наступного.
Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
При цьому, враховуючи вимоги ч.4 ст.265ЦПК України, оцінку доказів суд надає в мотивувальній частині рішення. Отже, визнання доказів недопустимими, неналежними чи недостовірними на даній стадії розгляду справи недопустиме.
Крім того, відповідно до вимог ч.11 ст. 83 ЦПК України, у разі подання заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, особа, яка подала цей документ, може просити суд до закінчення підготовчого засідання виключити його з числа доказів і розглядати справу на підставі інших доказів.
Тобто, ініціювати питання про виключення з числа доказів поданого документу має право тільки та особа, яка подала цей документ, у тому разі, якщо його достовірність ставиться під сумнів.
З огляду на вищенаведене у задоволенні клопотання про виключення неналежних доказів суд відмовляє.
Вирішуючи усне клопотання відповідача про витребування доказів, а саме Акту про порушення правил споживання електроенергії, складеного 16.08.2019 року відносно споживача, який позивач мав би скласти за те, що під час технічної перевірки було виявлено, що прилад обліку не працює, то вказане клопотання також не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Відповідно до ч.2 ст.84 ЦПК України у клопотанні повинно бути зазначено:1) який доказ витребовується;2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати;3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа;4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.
Так, заявлячи вказане клопотання відповідачем не зазначено підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа, як і не додано жодного доказу, що існують будь-які перешкоди у поданні витребуваних ним доказів. Тим більше, у судовому засіданні представником позивача зазначено, що за наслідками перевірки у споживача Акт про порушення користування електроенергією не складався, так як його складення є правом позивача, а складено акт технічної перевірки.
З огляду на зазначене процесуальних підстав для задоволення усного клопотання про витребування Акту про порушення правил користування електроенергією не встановлено.
Керуючись ст.ст. 13,84, 89,143,144,148, 260-262 ЦПК України, суд, -
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про притягнення до відповідальності представника позивача за неподання доказів, відмовити.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про притягнення до відповідальності представника позивача за введення суд в оману, відмовити.
У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про виключення неналежних доказів, відмовити.
У задоволенні усного клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів, відмовити.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Вступна та резолютивна частина ухвали оголошена у судовому засіданні 15.04.2025 року. Повний текст ухвали складено 21.04.2025 року

Суддя Ю.В. Апаллонова