ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/259/25 Справа № 212/2932/24 Суддя у 1-й інстанції - Власенко М.Д. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 212/2932/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.,

суддів Бондар Я.М., Корчистої О.І.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

позивач Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2024 року, яке ухвалено суддею Власенко М.Д. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 06 травня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

В березні 2024 року АТ «Криворізька теплоцентраль» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послугу з постачання теплової енергії за типовим договором.

В обґрунтування позову зазначено, що АП «Криворізька теплоцентраль» здійснює постачання теплової енергії споживачам, які відповідно до Житлового кодексу України, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про теплопостачання», «Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків», Постанови Кабінету Міністрів України № 630 от 21 липня 2005 року «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», зобов`язані щомісячно здійснювати плату за послуги з теплопостачання.

АТ «Криворізька теплоцентраль» з листопада 2021 року здійснює постачання теплової енергієї до будинку АДРЕСА_1 . У вказаному будинку встановлено комерційний прилад обліку теплової енергії. Власником нежитлового приміщення АДРЕСА_2 є ОСОБА_1 .

Позивачем надавались послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, від яких відповідач не відмовлявся та за користування якими проводились нарахування відповідно до встановлених тарифів.

Натомість, через несплату за користування тепловою енергією відповідачкою, утворилась заборгованість за період з листопада 2021 року по березень 2023 року у розмірі 72 789,87 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, через несвоєчасне виконання зобов`язання щодо сплати спожитих послуг, відповідач має сплатити на користь позивача також 3% річних - 4 167,98 грн., компенсацію за інфляційні втрати - 15 617,25 грн.

Також, за умовами договору відповідачу була нарахована пеня в сумі 5 072,84 грн.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд: стягнути з відповідача заборгованість за період з листопада 2021 року по березень 2023 року у розмірі 72 789,87 грн, інфляційних витрат у розмірі 15 617,25 грн, 3% річних у розмірі 4 167,98 грн, пеню у розмірі 5 072,84 грн, а також витрати зі сплати судового збору.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2024 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за тивовим договором № 1318/жб від 01 листопада 2021 року за спожиту теплову енергію за період з листопада 2021 року по березень 2023 року у розмірі 72 789 грн 87 коп, 3 % річних у розмірі 4 167 грн 98 коп, інфляційні втрати у розмірі 15 617 грн 25 коп, пеню у розмірі 5 072 грн 84 коп, а всього стягнуто 94 647 грн 94 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» витрати зі сплати судового збору у розмірі 3 028 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду в частині стягнення з відповідача пені та ухвалити в цій частині нове рішення, яким зменшити розмір пені до 80% .

Апеляційна скарга мотивована тим, що з 24 лютого 2022 року на території усієї України введено воєнний стан та постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягненн неустойки (пені, штрафів), інфляційних втрат, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населеннях плати за житлово-комунальні послуги. Після початку повномаштабного вторгнення рф та загостренням бойових дій відповідач вимушена була виїхати до Республіки Польща, де перебувала з 13 березня 2022 року по 28 березня 2023 року, у зв`язку з чим і виникла заборгованість зі сплати комунальних послуг.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач АТ «Криворізька теплоцентраль» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача АТ «Криворізька теплоцентраль» - Кучеряву С.О., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Рішення суду першої інстанції не оскаржено в частині задоволення позовних вимог АТ «Криворізька теплоцентраль» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиту теплову енергію за період з листопада 2021 року по березень 2023 року, 3 % річних та інфляційних втрат, тому, відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, в цій частині не підлягає перегляду судом апеляційної інстанції.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить нежитлове приміщення АДРЕСА_2 на підставі свідоцтва про право власності б/н від 21 липня 1999 року, виданого виконкомом Криворізької міської ради на підставі рішення № 257/1 від 26 червня 1998 року та № 182 від 12 травня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.25, 124-125).

Рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради № 343 від 12 жовтня 2011 року «Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства «Криворіжтепломережа» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» до Державного підприємства «Криворізька теплоцентраль» передано об`єкти теплопостачання в Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста (а.с.17).

АТ «Криворізька теплоцентраль» по специфіці своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування тепловою енергією, затверджених Постановою КМУ № 1198 ст. ст.67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов`язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів.

Згідно детального розрахунку заборгованості за адресою: АДРЕСА_2 , позивачем надавались послуги з постачання теплової енергії (централізованого опалення), але їх вартість своєчасно та в повному обсязі не сплачувалась, у зв`язку з чим за період з листопада 2021 року по березень 2024 року утворилась заборгованість.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, у встановлені законом строки, не вносив у повному обсязі плату за отримані житлово-комунальні послуги, а тому заборгованість підлягає стягненню у судовому порядку.

Також, суд дійшов висновку, що на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3% річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, у зв`язку з чим, враховуючи наведене вище та ту обставину, що відповідач, у встановлені законом строки, не вносив плату за отримані житлово-комунальні послуги, АТ «Криворізька теплоцентраль» має право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період прострочення виконання зобов`язань.

Крім того, суд виходив з того, що згідно п.45 Типового договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню у розмірі 0,01 % суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 % загальної суми боргу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

Відповідно до 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно п.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Пунктом 1 ст. 216 ГК України встановлено що, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором.

Приписами пункту 44 Типового договору встановлено, що сторони несуть відповідальність за невиконання умов цього договору відповідно до цього договору або закону.

Згідно із п. 45 Типового договору, у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Нарахування пені починається з першого робочого дня, що настає за останнім днем граничного строку внесення плати за послугу.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

При цьому перебування апелянта за межами України через військову агресію російської федерації, на що апелянт посилається як на підставу зменшення розміру пені, як не є винятковим випадком, при цьому заборгованість з оплати за спожиту теплову енергію виникла значно раніше 24 лютого 2022 року.

Наведені апелянтом в апеляційній скарзі доводи не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактичнозводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст.89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду в оскаржуваній частині - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2024 року, в оскаржуваній частині, - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: