Справа № 134/203/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

17 квітня 2025 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

за участю: секретаря судового засідання Франко О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на спадщину за законом,

встановив:

04 лютого 2025 року адвокат Глушкова О.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» звернулася з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить визнати за позивачкою ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 87,7 кв. м, житлова площа 41,4 кв. м., до складу якого входять: житловий будинок «А», прибудова нежитлова «а», ганок «а1», гараж «Б», літня кухня «В», веранда «в», сарай «в1», сарай «Г», сарай «г», сарай «Д», огорожа «1-3».

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці помер батько позивачки ОСОБА_3 . Після його смерті залишилося спадкове майно, до складу якого увійшов житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи службових дворів. Головою домогосподарства був ОСОБА_3 , однак за життя він не оформив право власності на житловий будинок та не отримав у встановленому порядку свідоцтво про право особистої власності.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 (матір позивачки) є спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , які у встановленому законом порядку прийняли спадщину в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак відповідачка не претендує на спірне домогосподарство.

У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок позивачка не може отримати в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, тому змушена звернутися до суду з даним позовом.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 12 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Окрім того, вирішено питання про витребування доказів.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 12 березня 2025 року за клопотанням представника позивачки підготовче засідання у даній справі було відкладено.

Ухвалою Крижопільського районного суду від 04 квітня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В судове засідання 17 квітня 2025 року сторони не з`явилися.

Представник позивачки адвокат Глушкова О.І. подала до суду заяву про розгляд справи у відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 також подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці області помер ОСОБА_3 , який був батьком позивачки ОСОБА_1 та чоловіком відповідачки ОСОБА_2 . На день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , до складу його сім`ї входили: дружина ОСОБА_2 , дочка ОСОБА_1 , онука ОСОБА_4 .

Спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилася.

Вказані обставини підтверджуються: копією свідоцтва про смерть ОСОБА_3 серії НОМЕР_1 від 10 січня 2023 року; копією свідоцтва про народження позивачки серії НОМЕР_2 від 11 жовтня 1995 року, де її батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ; копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 03 травня 2014 року, з якого вбачається, що позивачка в зв`язку із реєстрацією шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 »; копією свідоцтва про укладення шлюбу між відповідачкою ОСОБА_7 та ОСОБА_3 серії НОМЕР_4 від 27 травня 1973 року; копією довідки Заболотненського старостинського округу Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області № 18 від 16 січня 2025 року про зареєстроване місце проживання ОСОБА_3 на склад його сім`ї на день його смерті; повідомленням Крижопільської державної нотаріальної контори від 20.02.2025 № 13/01-16 про те, що спадкова справа до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 не заводилася.

Судом також встановлено, що до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_3 увійшов житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з довідки комунального підприємства «Тульчинське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» від 13 березня 2024 року № 37, станом на 31 грудня 2012 року, згідно архівних даних, право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , не зареєстровано.

Відповідно до довідки, виданої Заболотненським старостинським округом Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області від 16.01.2025 року № 15, згідно із записами погосподарської книги № 2, особовий рахунок № НОМЕР_5 , житловий будинок АДРЕСА_1 станом на 15 квітня 1991 року відносився до суспільної групи службових дворів, склад двору був наступним: голова домогосподарства ОСОБА_3 , дружина ОСОБА_2 , син ОСОБА_8 , дочка ОСОБА_9 .

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії технічного паспорту, виготовленого на замовлення відповідачки ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_10 за результатами технічної інвентаризації житлового будинку садибного типу за адресою: АДРЕСА_1 , житловий будинок «А» побудований у 1986 році, його загальна площа 87,7 кв. м, житлова площа 41,4 кв. м., до складу домогосподарства також входять: прибудова нежитлова «а», ганок «а1», гараж «Б», літня кухня «В», веранда «в», сарай «в1», сарай «Г», сарай «г», сарай «Д» (побудовані з 1986 року по 1991 рік), огорожа «1-3».

ФОП ОСОБА_11 надано висновок, що середньо-ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 87,7 кв. м, станом на 20 січня 2025 року складає 84 251,00 грн.

Згідно з положеннями нормативно-правових актів, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, а саме: Технічних вказівок по веденню книжок погосподарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 27 червня 1972 року, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при Раді Міністрів СРСР 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівок, затверджених постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім`ї. Глава сім`ї визначається в кожному конкретному випадку повнолітніми членами сім`ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім`ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робітників, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Такі господарства, незалежно від роду занять глави сім`ї, відносяться до господарства колгоспників. Господарства пенсіонерів, які не мають працюючих членів сім`ї відносяться до тієї суспільної групи, до якої ці особи відносилися до переходу на пенсію.

Отже, згідно з Вказівками суспільна група господарства визначалася залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Особи, які працювали в колгоспі, але не були членами колгоспу, відносилися до суспільної групи робітників або службовців залежно від займаної посади.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала реєстрацію будинків і домоволодінь на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції).

Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Оскільки спірне будинковолодіння було побудовано в сільській місцевості, відомості про нього внесено у погосподарську книгу, згідно яких житловий будинок АДРЕСА_1 належить до суспільної групи службовий двір і станом на 15 квітня 1991 року головою цього двору був ОСОБА_3 , тому спірний будинок був його власністю та увійшов до складу спадщини після його смерті. Під час проведення паспортизації житлових будинків ОСОБА_3 свідоцтва про право власності не оформляв та вказаний будинок в органах БТІ не реєстрував, тому правовстановлюючі документи відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права.

Відповідно до усталеної судової практики у справах про спадкування, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

24 березня 2025 року приватний нотаріус Тульчинського районного нотаріального округу Вінницької області Питель М.С. на усне звернення позивачки ОСОБА_1 повідомила про відсутність можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (довідка приватного нотаріуса Питель М.С. від 24.03.2024 № 48/01-16).

З огляду на викладене, враховуючи, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був побудований у 1986 році з дотриманням встановленого на той час порядку, відомості про нього внесено у погосподарську книгу, згідно записів якої він належав ОСОБА_3 , суд вважає, що спірний житловий будинок увійшов до складу спадщини після смерті ОСОБА_3 , оскільки був набутий ним за життя у встановленому на той час порядку.

За таких обставин, беручи до уваги визнання відповідачкою позову, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , права власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Вимог про стягнення судових витрат позивачка не заявляла.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 263-265 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа 87,7 кв. м, житлова площа 41,4 кв. м., до складу якого входять: житловий будинок «А», прибудова нежитлова «а», ганок «а1», гараж «Б», літня кухня «В», веранда «в», сарай «в1», сарай «Г», сарай «г», сарай «Д», огорожа «1-3».

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивачка: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Суддя: