ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4373/25 Справа № 2-470/11 Головуючий у першій інстанції: Малихіна В. В. Суддя-доповідач: Красвітна Т. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2025 року Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого Красвітної Т.П.,

суддів: Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.,

за участю секретаря Сахарова Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська у складі судді Малихіної В.В. від 03 лютого 2025 року по справі за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2025 року АТ «Державний ощадний банк України» звернулось до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що 01.11.2011 Самарським районним судом м.Дніпропетровська по справі №2-470/11 винесено рішення, яким позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства Державний ощадний банк України задоволені, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором. Але в резолютивній частині рішення судом визначена грошова сума, яка підлягає стягнення з боржників не в іноземній валюті, а в грошовій одиниці України - гривні, при тому, що позовна заява АТ «Ощадбанк» містила розрахунок заборгованості з позовними вимогами про стягнення боргу в іноземній валюті, а саме, станом на 14 жовтня 2010 року заборгованість по кредитному договору становить: борг по кредитних коштах - 5 290, 67 доларів США або 41 848,67 грн; кредит, що підлягає достроковому поверненню - 2 622,95 доларів США або 20 747,28 грн; відсотки - 189,66 доларів США або 1500,20 грн; пеня 112,67 доларів США або 8 801,11 грн; неустойка за кредитним договором - 239,80 доларів США або 1 896,80 грн; 3% річних - 305,10 доларів США або 2413,31 грн; неустойка за договором застави - 9 084,00 грн, а всього 9760 (дев?ять тисяч сімсот шістдесят) доларів США 85 центів та 9084,00 грн, що в гривневому еквіваленті, визначеному за офіційним курсом долара США Національним Банком України на 14.10.2010 року складає 86291 (вісімдесят шість тисяч двісті дев?яносто одна) гривня 37 копійок. Ухвалюючи рішення, суд зазначив про стягнення солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державного ощадного банку України» в особі філії - Лівобережне відділення №8240 «Державний ощадний банк України» заборгованість за кредитним договором у сумі 86292 грн. 37 коп., повернення судового збору і витрат на ІТ3 - 982 грн. 91 коп., а всього 87274 грн. 28 коп. При цьому суд не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, відповідно до розрахунку заборгованості в іноземній валюті тим самим позбавив АТ «Ощадбанк» належного правового захисту порушених прав та інтересів, а тому підлягає усуненню шляхом ухвалення додаткового рішення. Тому, заявник просив винести додаткове рішення по справі №2-470/11, яким визначити точну грошову суму, присуджену до стягнення згідно позовних вимог АТ «Ощадбанк» виклавши абзац 2 в наступній редакції: «Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України»в особі філії Дніпропетровського обласного управління АТ «Ощадбанк» заборгованість за кредитним договором №56/3 від 11 грудня 2006 року, яка складається з борг по кредитних коштах - 5290,67 доларів США або 41848,67 грн, кредит, що підлягає достроковому поверненню - 2622,95 доларів США або 20747,28 грн, відсотки - 189,66 доларів США або 1500,20 грн, пеня 1112,67 доларів США або 8801,11 грн, неустойка за кредитним договором - 239,80 доларів США або 1896,80 грн, 3% річних - 305,10 доларів США або 2413,31 грн, неустойка за договором застави - 9084,00 грн, а всього 9760 доларів США 85 центів, що в гривневому еквіваленті, визначеному за офіційним курсом долара США Національним Банком України на 14.10.2010 року складає 86291,37 грн, повернення судового збору і витрат на ІТ3 - 982,91 грн».

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2025 року в задоволенні заяви представника позивача Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», адвоката Трофімова С.Ю. про ухвалення додаткового рішення - відмовлено.

В апеляційній скарзі АТ "Державний ощадний банк України", посилаючись на порушення норм процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги, скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру судових рішень рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 01 лютого 2011 року позов ВАТ «Державного ощадного банку України» в особі філії Лівобережне відділення №8420 ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про зміну умов кредитного договору та стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ВАТ «Державного ощадного банку України`в особі філії Лівобережне відділення №8420 ВАТ «Державний ощадний банк України`заборгованість за кредитним договором у сумі 86292 грн. 37 коп, повернення судового збору і витрат на ІТЗ - 982 грн. 91 коп, а всього 87274 грн. 28коп.

Згідно довідки Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 22.01.2025, матеріали цивільної справи №2-470/2011 за позовом ВАТ «Державного ощадного банку України» в особі філії Лівобережне відділення № 8420 ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості, були вилучені для знищення як такі, що не мають науково-історичної цінності та втратили практичне значення згідно акту №81 від 31.07.2020. Відповідно протоколу ЕК суду від 10.11.2020 знищені, а оригінал рішення по справі №2-470/2011 зберігається в томі №18 «Оригінал рішення, ухвал, постанов у цивільних справах розглянутих в 2011 році» в архіві суду (а.с. 105).

Відмовляючи в ухваленні додаткового рішення, місцевий суд посилався, зокрема, на те, що цивільна справа №2-470/2011 знищена, відповідно до довідки від 22.01.2025.

Однією з гарантій забезпечення права на судовий захист у цивільному судочинстві є - відновлення втраченого судового провадження.

Застосування цього процесуального механізму в разі втрати повністю або частково судового провадження забезпечує можливість реалізації усіх складових права на судовий захист, яке не обмежується лише вирішенням справи судом, а охоплює також право на оскарження судового рішення.

Метою відновлення втраченого судового провадження може бути одержання завіреної копії судового рішення, виправлення описок та арифметичних помилок у судовому рішенні, апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, скасування заходів забезпечення позову, вирішення питань, пов`язаних із зверненням судового рішення до виконання, тощо.

Статтею 488 ЦПК України встановлено, що відновлення втраченого повністю або частково судового провадження в цивільній справі, закінченій ухваленням рішення або у якій провадження закрито, проводиться у порядку, встановленому цим Кодексом.

Втрачене судове провадження у цивільній справі може бути відновлене за заявою учасника справи або за ініціативою суду (стаття 489 ЦПК України).

За положеннями статті 493 ЦПК України, при розгляді заяви про відновлення втраченого судового провадження суд бере до уваги: 1) частину справи, яка збереглася (окремі томи, жетони, матеріали з архіву суду тощо); 2) документи, надіслані (видані) судом учасникам судового процесу та іншим особам до втрати справи, копії таких документів; 3) матеріали виконавчого провадження, якщо воно здійснювалося за результатами розгляду справи; 4) будь-які інші документи і матеріали, подані учасниками судового процесу, за умови, що такі документи і матеріали є достатніми для відновлення справи; 5) відомості з Єдиного державного реєстру судових рішень; 6) дані, що містяться в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі; 7) будь-які інші відомості, документи тощо, отримані у законний спосіб з інших офіційних джерел. Суд може допитати як свідків осіб, які були присутніми під час вчинення процесуальних дій, учасників справи (їх представників), а в необхідних випадках - осіб, які входили до складу суду, що розглядав справу, з якої втрачено провадження, а також осіб, які виконували судове рішення, та вчиняти інші процесуальні дії, передбачені цим Кодексом, з метою відновлення втраченого судового провадження.

Відповідно частин 1 та 2 статті 494 ЦПК України, на підставі зібраних і перевірених матеріалів суд постановляє ухвалу про відновлення втраченого судового провадження повністю або в частині, яку, на його думку, необхідно відновити. В ухвалі суду про відновлення втраченого судового провадження зазначається, на підставі яких конкретно даних, поданих до суду і досліджених у судовому засіданні, суд вважає установленим зміст відновленого судового рішення, наводяться висновки суду про доведеність того, які докази досліджувалися судом і які процесуальні дії вчинялися з втраченого провадження.

У разі недостатності зібраних матеріалів для точного відновлення втраченого судового провадження суд відмовляє у відновленні втраченого судового провадження і роз`яснює учасникам справи право на повторне звернення з такою самою заявою за наявності необхідних документів (частина 3 статті 494 ЦПК України).

Тлумачення частини першої статті 494 ЦПК України свідчить, що допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо провадження втраченого у відповідній частині. При цьому, не допускається відновлення втраченого провадження в частині, якщо воно втрачене повністю.

Зазначений висновок викладений в ухвалі Верховного Суду від 18 вересня 2019 року в справі №522/10541/12 (провадження№61-23630св18).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 38 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року №2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції відновлення втраченого (і в разі коли справу знищено за закінченням строку зберігання) повністю або частково судового провадження в цивільній справі, якщо вона була закінчена ухваленням рішення або постановленням ухвали про закриття провадження, проводиться у порядку встановленому ЦПК України судом, який ухвалив рішення по суті або постановив ухвалу про закриття провадження у справі, за заявою (зміст якої визначено статтею 405 ЦПК України) осіб, які брали участь у справі (їх правонаступників), або за ініціативою суду. Розгляд справи та ухвалення рішення проводиться з урахуванням особливостей, установлених ст.ст. 407 і 408 ЦПК України.

Однак, під час розгляду місцевим судом заяви про ухвалення додаткового рішення, останній не вирішував питання про відновлення (часткове) втраченого судового провадження й розглянув вказане питання лише на підставі заяви про ухвалення додаткового рішення. Судом першої інстанції не було враховано, що процедура відновлення втраченого провадження може бути ініційована не лише учасниками справи, а й самим судом із метою повного та всебічного розгляду справи та дотримання основних засад судочинства.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Проте, судом першої інстанції в оскаржуваній ухвалі не встановлено та не наведено належного обґрунтування щодо дотримання заявником вимог ч. 2 ст. 270 ЦПК України.

На викладене вище місцевий суд уваги не звернув та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення, тому оскаржена ухвала підлягає скасуванню з направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» задовольнити частково.

Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 03 лютого 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Вступна та резолютивна частини постанови проголошена 09 квітня 2025 року.

Повний текст постанови складено 21 квітня 2025 року.

Головуючий Т.П. Красвітна

Судді В.С. Городнича

М.Ю. Петешенкова