КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер апеляційного провадження: 22-ц/824/2529/2025
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року м. Київ

Справа № 752/10669/24

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді-доповідача Ящук Т.І.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.,

за участю секретаря судового засідання Мех В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року, постановлену у складі судді Мазура Ю.Ю., про відмову у забезпеченні позову

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Садове товариство «Блакитна затока» про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та скасування реєстрації права власності,

встановив:

У травні 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Садове товариство «Блакитна затока» про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та скасування реєстрації права власності.

У серпні 2024 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку від № 453 кадастровий номер :90:191:0453, яка розташована на Острові Водників у Голосіївському районі м. Києва, а також заборони проводити будь-які будівельні, землевпорядні та облаштувальні роботи на вказаній земельній ділянці.

Свою заяву заявник обґрунтовує тим, що 27.10.2005 року Київською міською радою було прийнято рішення № 354/3815, яким у ЗАТ «Київський суднобудівний-судноремонтний завод» за його згоди з постійного користування було вилучено земельну ділянку загальною площею 20,99 га, розташовану на Острові водників у Голосіївському районі м. Києва та затверджено проект відведення земельних ділянок вилученої землі громадянам - членам садового товариства «Блакитна затока» та передання цих земельних ділянок у власності громадянам - членам садового товариства «Блакитна затока» та самому товариству. Зокрема земельна ділянка під № НОМЕР_1 кадастровий номер :90:191:0453 була виділена ОСОБА_1 .

Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2006 року визнано протиправною бездіяльність Київської міської ради та Головного управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації щодо внесення змін до Додатку до рішення Київської міської ради від 27.10.2005 року за № 354/3815 про перелік земельних ділянок, які передаються у приватну власність та зокрема перелічено певних осіб, яким передаються вказані земельні ділянки та вважати здійснену наступну заміну у Додатку до рішення Київської міської ради від 27.10.2005 року за № 354/3815 про Перелік земельних ділянок, які передаються у приватну власність: замість осіб, визначених у ньому додаткові, вказати осіб визначених у Списку змін до переліку земельних ділянок, які передаються громадянам у приватну власність згідно рішення Київради № 354/3815, прийнятий та затверджений рішенням правління Садового товариства «Блакитна затока» № 04/10 від 04.10.2006 року та зобов`язано Головне управління земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації у відповідності до Списку змін до Переліку земельних ділянок, які передаються громадянам у приватну власність згідно рішення Київради № 354/3815.

Як зазначає позивач, земельна ділянка № НОМЕР_1 кадастровий номер :90:191:0453 була виділена іншій людині, а саме ОСОБА_3 .

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 була скасована постанова Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06.10.2006 року та прийнято нову постанову , якою в задоволенні позовних вимог відмовлено. Ухвалами Верховного Суду від 07.07.2023 року, 25.07.2023 року та 04.10.2023 року апеляційні скарги Садового товариства «Блакитна Затока», ОСОБА_7 повернуто скаржникам.

07.11.2023 року до Київського окружного адміністративного суду подано колективний позов від 18 осіб, в тому числі і ОСОБА_1 , про визнання протиправною бездіяльності Київської міської ради щодо невиконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду.

Пізніше позивачу стало відомо, що 21.05.2021 року, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки.

Враховуючи наведене, заявник вважає, що існує велика вірогідність того, що за час розгляду даної справи зазначена ділянка може бути і далі перепродана; на вказаній ділянці розпочнеться будівництво.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 22 серпня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та вжити заходи забезпечення позову.

Стверджує, що позивач випадково дізнався про те, що 21.05.2021 року незважаючи на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду у справі №381/2544/15-а, яка вступила в законну силу, між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки (кадастровий номер :90:191:0453), яка належить ОСОБА_1 , що робить неможливим повернення земельної ділянки власнику. Одночасно були перепродані велика кількість земельних ділянок, для узаконення майна набутого злочинним шляхом з метою перешкоджання виконання судових рішень, відновленню справедливості та незаконного збагачення.

Звертає увагу на те, що ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.05.2024 року справа № 320/41614/23 відкрито провадження у справі за колективним зверненням власників (11 осіб) до Київської міської ради про скасування рішення Київської міської ради від 09.07.2009 року №805/1861 «Про внесення змін до додатка до рішення Київської міської ради від 27.10.2005 року №354/3815 «Про передачу земельних ділянок громадянам, членам садового товариства «Блакитна затока» Харківського району м. Києва, для ведення колективного садівництва у садовому товаристві «Блакитна Затока» Харківського району м. Києва, земель загального користування (дороги, проїзди) в урочищі «Острів Водників» у Голосіївському районні м. Києва

Зважаючи на викладене, вважає за необхідне забезпечити позов шляхом накладання арешту на земельну ділянку № НОМЕР_1 (кадастровий номер :90:191:0453), а також заборонити проводити будь-які будівельні, землевпорядні та облаштувальні роботи для запобігання подальшого перепродажу земельної ділянки, оскільки існують побоювання, щодо виконання ухвалених рішень виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_9 просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Вважає оскаржувану ухвалу суду першої інстанції про відмову у задоволенні забезпечення позову, з підстав не співмірності з позовними вимогами - обґрунтованою та такою, що відповідає дійсності та обставинам справи, а також вказує, що відповідач не вчинив жодних дій із спірною ділянкою, наголошує про свою добросовісну поведінку під час укладання договору купівлі-продажу, а також під час судового розгляду, що виключає сумніви у ризиках наведених позивачем.

Також звертає увагу на те, що спірна земельна ділянка на сьогодні належить на праві власності відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 21 травня 2021 року, а тому задоволення заяви про забезпечення позову будуть порушувати його права відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України про право володіння, користування та розпорядженню своєю власністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_10 підтримали доводи апеляційної скарги, просили задовольнити її в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_9 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, його представника та представника відповідача, з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції, вважав, що вимоги заяви про забезпечення позову та позовні вимоги є неспівмірними, беручи до уваги викладені у заяві доводи позивача та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності щодо співставлення їх належності, допустимості, достовірності кожного окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку між собою, тому суд вважав за необхідне відмовити у задоволенні такої заяви.

З висновками суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з огляду на наступне.

Звертаючись до суду з даним позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Садове товариство «Блакитна затока», ОСОБА_1 просить:

-визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер: 80000000:90:191:0453 від 21.05.2021 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 недійсним;

-відновити становище, яке існувало до порушення права ОСОБА_1 шляхом скасування реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку під № НОМЕР_1 кадастровий номер: 80000000:90:191:0453.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він очікуючи відновлення своїх прав та повернення земельної ділянки за допомогою виконання судового рішення дізнався про те, що 21.05.2021 року був укладений договір купівлі-продажу його земельної ділянки між ОСОБА_3 , від імені якого договір був підписаний на підставі довіреності, виданої в порядку передоручення від іншої довіреності, виданої ОСОБА_3 , який помер та ОСОБА_2 .

Також позивач подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку під № НОМЕР_1 кадастровий номер: 80000000:90:191:0453, яка знаходиться на острові Водників у Голосіївському районі м. Києва, а також заборони проводити будь-які будівельні, землевпорядні та облаштувальні роботи на вказаній земельній ділянці.

Заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по вказаній справі.

Вказував, що земельна ділянка може бути далі перепродана та розпочнеться будівництво.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст. 150 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами дійсно існує спір щодо нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровим номером 80000000:90:191:0453, яка зареєстрована на праві власності за відповідачем ОСОБА_2 , про що свідчить факт звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом.

З матеріалів справи встановлено, що предметом цього позову є оспорювання договору купівлі-продажу нерухомого майна між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 - земельної ділянки, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Також позивач заявив позовну вимогу про скасування реєстрації права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером 80000000:90:191:0453.

В заяві про забезпечення позову позивач робить обґрунтовані припущення про те, що предмет даного спору - земельна ділянка може бути відчужена до вирішення цієї справи по суті, що може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку під № НОМЕР_1 кадастровий номер: 80000000:90:191:0453, яка розташована на Острові Водників, м. Київ.

При розгляді вказаної заяви суд першої інстанції належним чином не врахував вимоги ст. 149-150 ЦПК України, що регулюють питання вжиття заходів забезпечення позову, а також, що між сторонами дійсно виник спір щодо нерухомого майна - земельної ділянки, яка зареєстрована на праві власності за відповідачем ОСОБА_2 , не в повному обсязі з`ясував обставини, за яких позивач просив вжити заходи забезпечення позову.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 (провадження № 14-28цс23) зазначено, що « з 15 грудня 2017 року законодавець серед передумов забезпечення позову визначає можливий вплив невжиття заходів забезпечення позову не тільки на виконання рішення суду, а й на можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Тлумачення наведених норм процесуального права дає підстави для висновку, що можливість забезпечення судом позову не пов`язується з тим, чи підлягає рішення суду, ухвалене по суті спору, примусовому виконанню. Цивільний процесуальний закон не забороняє вживати заходи забезпечення позову у справі, рішення у якій не підлягає примусовому виконанню, якщо забезпечення позову сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача. І навпаки, якщо рішення у справі підлягатиме примусовому виконанню, вжиття заходів забезпечення позову, зокрема накладення арешту на майно, не завжди може бути необхідним та співмірним із пред`явленими вимогами позову і відповідати характеру порушеного права позивача.

Жодних обмежень щодо застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно (грошові кошти), лише у сфері майнових спорів або заборони його застосування при вирішенні немайнового спору цивільне процесуальне законодавство не містить. Тому Велика Палата Верховного Суду констатує, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії.

Та обставина, що можливе рішення суду про задоволення позову в цій справі не підлягає примусовому виконанню, а може бути виконано шляхом його пред`явлення до державного реєстратора, як уже зазначалося вище, не свідчить про неможливість застосування такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на майно, яке є предметом оспорюваного договору, якщо невжиття заходів забезпечення позову негативно впливатиме на можливість позивача ефективно захистити (поновити) свої порушені права.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що можливе подальше відчуження відповідачкою спірної квартири об`єктивно перешкоджатиме ефективному захисту порушених прав позивача з огляду на те, що оспорюваний у цій справі правочин не буде підставою для наступної зміни власника квартири, а тому визнання його недійсним не відновлюватиме порушене право позивача та спонукатиме останнього до ініціювання нових судових спорів. Апеляційний суд обґрунтовано прийняв до уваги, що без вжиття заходів забезпечення позову відповідачка має можливість безперешкодно відчужити спірне нерухоме майно. Водночас відсутні підстави вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідачки, оскільки квартира залишається в її володінні та користуванні.»

Отже, враховуючи предмет позову та характер спірних правовідносин, обраний вид забезпечення позову - накладення арешту на земельну ділянку, що належать відповідачу ОСОБА_2 , є співмірним із заявленими позовними вимогами про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та скасування реєстрації права власності відповідача ОСОБА_3 . Необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, адже можливе подальше відчуження відповідачем спірної земельної ділянки об`єктивно перешкоджатиме ефективному захисту порушених прав позивача з огляду на те, що оспорюваний у цій справі правочин не буде підставою для наступної зміни власника ділянки, а тому визнання його недійсним не відновлюватиме порушене право позивача та спонукатиме останнього до ініціювання нових судових спорів.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, колегія суддів вважає, що наявні підстави для задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову у вигляді арешту земельної ділянки під № НОМЕР_1 кадастровий номер: 80000000:90:191:0453, яка розташована на Острові Водників, м. Київ, яка зареєстрована на праві власності за відповідачем ОСОБА_2 .

Разом з тим вимога позивача про заборону проводити будь-які будівельні, землевпорядні та облаштувальні роботи на вказаній ділянці, яка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 буде порушувати його право володіти, користуватися земельною ділянкою, яка на даний період часу зареєстрована за відповідачем на праві власності.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції при постановлені ухвали про забезпечення позову не були враховані вищевказані обставини справи, допущено порушення норм процесуального права, отже, оскаржувана ухвала не може бути визнана обґрунтованою, тому підлягає скасуванню з прийняттям постанови про часткове задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381 - 383 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 22 серпня 2024 року про відмову в забезпеченні позову - скасувати та ухвалити нове судове рішення:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа - Садове товариство «Блакитна затока» про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та скасування реєстрації права власності - задовольнити частково.

У забезпечення позову ОСОБА_1 накласти арешт на земельну ділянку № НОМЕР_1 (кадастровий номер :90:191:0453), що розташована на Острові Водників у Голосіївському районі міста Києва, та зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 .

В іншій частині заяви - відмовити.

Строк пред`явлення постанови до виконання 3 роки.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 18 квітня 2025 року.

Суддя - доповідач: Ящук Т.І.

Судді: Кирилюк Г.М.

Рейнарт І.М.