ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2025 року м. Чернівці

Справа № 725/7760/24

Провадження №22-ц/822/383/25

Чернівецький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Литвинюк І. М.,

суддів: Кулянди М. І., Перепелюк І. Б.,

секретар Собчук І. Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 , подану представником ОСОБА_4 , на ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 березня 2025 року, головуючий у І-й інстанції Одовічен Я. В.,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договорами позики.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник позивача ОСОБА_5 подав заяву про забезпечення позову.

На обґрунтування заяви про забезпечення позову посилався на те, що предметом спору у справі є стягнення боргових зобов`язань колишнього подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У випадку задоволення позовних вимог будуть застосовані наслідки у вигляді примусового повернення коштів. Позивачу стало відомо, що ОСОБА_3 має намір продати транспортний засіб марки «Buick Encore Premium 2015» д.н. НОМЕР_1 та відчужити нерухоме майно, а саме: садовий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку (кадастровий номер 731013600:20:003:0361), площею 0,0469 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Просив вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту із встановленням заборони суб`єктам державної реєстрації прав вчиняти будь-які дії, пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо такого майна: транспортний засіб марки «Buick Encore Premium 2015» д.н. НОМЕР_2 ; садовий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку (кадастровий номер 731013600:20:003:0361), площею 0,0469 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 березня 2025 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволено частково.

Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони відчуження на садовий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку (кадастровий номер 731013600:20:003:0361) площею 0,0469 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Задовольняючи частково заяву, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі відчуження відповідачем майна, тому є підстави забезпечити позов шляхом накладення заборони вчиняти дії, направлені на відчуження спірного нерухомого майна, що буде обґрунтованим, адекватним і співмірним із заявленими позовними вимогами. Застосування саме такого заходу забезпечення позову належним чином запровадить тимчасові обмеження, існування яких дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у виконанні рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Вимоги заяви про забезпечення позову про вжиття заходів забезпечення позову стосовно транспортного засобу марки «Buick Encore Premium 2015» д.н. НОМЕР_2 задоволенню не підлягають, оскільки доказів належності вказаного транспортного засобу відповідачам суду надано не було. Окрім того, вимоги заяви в цій частині є неспівмірними із заявленими позовними вимогами, з огляду на орієнтовну вартість житлового будинку площею 200 кв.м в межах м. Чернівці, яка безумовно перевищує суму коштів у розмірі 40 000 Євро.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник відповідача ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати.

Посилається на те, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є незаконною та необґрунтованою, прийнята при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушено норми процесуального та матеріального права.

Зазначає, що позивачкою створено штучний спір, оскільки за спільне життя з відповідачем ОСОБА_2 подружжя ніколи не отримувало в борг від позивачки. Жодних доказів того, що подружжя витрачало кошти в інтересах сім`ї не надано.

Вказує на те, що вартість садового будинку з надвірними спорудами та земельною ділянкою (кадастровий номер :20:003:0361) в декілька разів перевищує ціну позову та є неспівмірним ціні позову.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з частинами першою, другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено перелік видів забезпечення позову, у пунктах 1, 2 якої передбачено, що позов може забезпечуватись, зокрема, накладенням арешту на майно та забороною вчиняти певні дії.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, з майновими наслідками накладення арешту на майно (грошові кошти) відповідача.

Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.

Інститут забезпечення позову є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Під час розгляду заяви про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

З матеріалів справи вбачається, що предметом позовних вимог є стягнення заборгованості за договорами позики на загальну суму у розмірі 40 000 євро.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову представника позивача ОСОБА_5 просив вжити заходи забезпечення позову, посилаючись на існування реальної небезпеки утруднення чи взагалі неможливості виконання майбутнього рішення суду у разі задоволення позовних вимог, а також з метою ефективного захисту її порушених прав або інтересів.

Позивачем на підтвердження позовних вимог щодо існування між сторонами договірних (позичкових) правовідносин, додано два екземпляри боргових розписок на загальну суму 40 000 євро.

Так, необхідність застосування заходів забезпечення позову випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цих заходів призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості забезпечення позову, враховуючи їх співмірність із заявленими вимогами, відповідність виду забезпечення позову заявленим позовним вимогам, збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників процесу.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 19 листопада 2020 року у справі № 334/6521/19.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки це є предметом перевірки судом під час розгляду справи по суті (такий правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17 грудня 2018 року у справі № 914/970/18 та від 10 листопада 2020 року у справі № 910/1200/20).

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Колегія суддів також враховує, що забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову бути домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

У постанові Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17 червня 2022 року у справі № 908/2382/21 зроблено висновок про те, що виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язано з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову. При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є додатковою гарантією для позивача того, що рішення суду у разі задоволення позову, буде реально виконане та позивач отримає задоволення своїх вимог. Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів, боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 березня 2023 року у справі № 905/448/22звернуто увагу на те, що у випадку подання позову про стягнення грошових коштів можливість відповідача в будь-який момент як розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, так і відчужити майно, яке знаходиться у його власності, є беззаперечною, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (Воловік проти України, № 15123/03, § 45, ЄСПЛ, 06 грудня 2007 року).

Судом враховано, що між сторонами дійсно виник майновий спір щодо стягнення заборгованості за договорами позики, фактичні обставини справи та зміст позовних вимог, яким є стягнення боргу, розмір якого становить 40 000 Євро, існування ризику відчуження співвідповідачем ОСОБА_3 належного їй нерухомого майна.

З огляду на наведені висновки, враховуючи обставини справи, що переглядається, а саме, що між сторонами дійсно виник спір про стягнення значної суми грошових коштів, застосований судом першої інстанції спосіб забезпечення позову у виді заборони відчуження належним відповідачу нерухомим майном може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а його невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання, такий захід забезпечення позову буде домірним (співмірним) заявленим позовним вимогам і при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін під час вирішення спору, можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи, чи осіб, що не є її учасниками, можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про необхідність вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відчуження нерухомого майна, оскільки у випадку його відчуження це може ускладнити або унеможливити виконання судового рішення про стягнення боргу у разі задоволення судом позову.

ОСОБА_3 не спростувала доводів позивача, що за обставин цієї справи такий захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами. Водночас відсутні підстави вважати, що застосування такого заходу забезпечення позову призведе до невиправданого обмеження прав ОСОБА_3 , оскільки нерухоме майно, на яке накладено заборону відчуження, залишається в її володінні та користуванні, однак перешкоджає лише у вільному розпорядженню таким майном.

Також колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги в частині того, що спір носить штучний характер, адже на цій стадії судом не вирішується спір по суті, тобто не перевіряється його підставність та обґрунтованість (доведеність).

Колегія суддів враховує і те, що апеляційна скарга не містить доводів щодо неналежності відповідачу майна, на яке накладено заборону відчуження, а також щодо того, що на таке майно мають речові права особи, які не є учасниками справи (третіми особами).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що заява про забезпечення позову за своїм змістом відповідає вимогам статті 151 ЦПК України і відповідає суті інституту забезпечення позову, як гарантії дотримання прав позивача в разі ухвалення судом рішення на його користь.

Проте, в разі доведення відповідачем недоцільності чи неспівмірності заходів забезпечення шляхом накладення заборони відчуження садовий будинок та земельну ділянку, він не позбавлений можливості в порядку, передбаченому статтями 156 та 158 ЦПК України, звернутися до суду із відповідною заявою про заміну одного виду забезпечення іншим або про скасування забезпечення позову, зокрема, у разі надання документів щодо ринкової вартості нерухомого майна, на яке накладено заборону відчуження.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення питання щодо забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, оскільки оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 березня 2025 року без змін.

Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , подану її представником ОСОБА_4 , залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 22 квітня 2025 року.

Головуючий І. М. Литвинюк

Судді: М. І. Кулянда

І. Б. Перепелюк