Справа № 309/1340/25
Провадження № 2-з/309/5/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 року м. Хуст

Суддя Хустського районного суду Закарпатської області Орос Я.В. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Жупан Артур Юрійович до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя ,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Хустського районного суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 в інтересах якого діє адвокат Жупан Артур Юрійович до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Представник позивача ОСОБА_1 звернувся в суд з заявою про вжиття заходів забезпечення позову.

Заява вмотивована тим, що в провадженні Хустського районного суду Закарпатської області знаходиться справа №309/1340/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна.

Предметом вказаного позову, із урахуванням заяви про зміну предмету позову від 17.04.2025 р., є поділ набуто сторонами під час шлюбу майна, право власності на які було зареєстровано на Відповідача, а саме: земельної ділянки за кадастровим номером :01:001:0186; нежитлових офісних приміщень загальною площею 22,1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта 253; номер відомостей про речове право:40242405) за адресою АДРЕСА_1 ; нежитлової будівлі, магазин продовольчих товарів з цехом кондитерських та хлібобулочних виробів загальною площею 170,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта 253; номер відомостей про речове право: 40241887) за адресою АДРЕСА_1 .

Є підстави вважати, що вказані об`єкти нерухомого майна, що є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, без згоди позивача може бути відчужено на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Так позивачу стало відомо, що відповідачем на сьогоднішній день здійснюється активний пошук покупця на вказані об`єкти нерухомого майна без відома та згоди позивача на продаж таких.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені у п. 4 його постанови від 22.12.2006 року № 9«Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

На виконання п.6 ч.1 ст.151 ЦПК, позивач повідомляє про намір відшкодувати розмір збитків, за підтвердження таких, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

У своїй заяві представник позивача просить суд накласти арешт на зареєстроване за ОСОБА_3 нерухоме майно, а саме: земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0186 загальною площею 0,1064 га; нежитлові офісні приміщення загальною площею 22,1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта 253; номер відомостей про речове право: 40242405) за адресою АДРЕСА_1 ; нежитлову будівлю, магазин продовольчих товарів з цехом кондитерських та хлібобулочних виробів загальною площею 170,2 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта 253; номер відомостей про речове право: 40241887) за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно ч. 1ст. 153 ЦПК України, ч. 2ст. 247 ЦПК України, сторони у судове засідання не викликалися, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося.

Дослідивши подану заяву про забезпечення позову, суд вважає, що така підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 3 лютого 2007 р, який відповідно до рішення Хустського районного суду від 19 жовтня 2019 р. було розірвано.

В період перебування у шлюбі, а саме 23.01.2019 р. сторони набули права власності на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0186 загальною площею 0,1064 га., в АДРЕСА_1 , що стверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 23.01.2019 р.

На вказаній земельній ділянці сторонами побудовано житловий будинок загальною площею 186,4 кв.м , який був зареєстрований за відповідачем, що стверджено витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 10.12.2019 р.

В подальшому вказаний житловий будинок був реконструйований під магазин продовольчих товарів з цехом кондитерських та хлібобулочних виробів. Датою початку реконструкції є 10.07.2020 р. та закінчення будівництва 14.09.2020 р. тобто в період перебування сторін у шлюбі, що підтверджується декларацією про готовність до експлуатації об`єкта.

Вказане реконструйоване нерухоме майно 20.01.2021 р. було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_3 , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 15.04.2025 р.

Із заяви позивача вбачається, що відповідач вживає заходів на пошук покупця на вказані об`єкти нерухомого майна на користь третіх осіб, та у разі невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно роз`яснень Верховного суду України, викладених у п. 1 Постанови Пленуму «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006, єдиною підставою для забезпечення позову є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачені ст.150ЦПК України заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Виходячи з аналізу даної норми закону, під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати або знецінити, і такі дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду про присудження може бути утрудненим або взагалі неможливим.

Згідно ч. 1 ст. 151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

У відповідності до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із роз`ясненнями, що містяться у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Відповідно до частин 5-7 статті 153Цивільного процесуального кодексу України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково, про що постановити ухвалу, в якій зазначити вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішити питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідності вжиття відповідного заходу забезпечення позову. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Таким чином, з метою виключення потенційної можливості невиконання рішення суду за результатами судового розгляду справи, у контексті з положеннями ст. 2 ЦПК України, заяву про накладення арешту на нерухоме майно слід задоволити.

При цьому, суд зазначає, що вжиття заходів забезпечення позову за результатами розгляду зазначеного клопотання не є вирішенням спору по суті без фактичного його розгляду судом. Вжиття заходів забезпечення позову, у даному випадку, суд вважає вимушеним заходом, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити виконання рішення суду через імовірну зміну статусу спірного майна.

Одночасно, вирішуючи питання зустрічного забезпечення, судом не встановлено підстав, визначених частиною третьою статті 154 ЦПК України для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 151-153, 260 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В :

Заяву про забезпечення позову задоволити.

Накласти арешт із забороною вчиняти будь-які юридично значимі дії на земельну ділянку за кадастровим номером :01:001:0186 загальною площею 0,1064 га.

Накласти арешт із забороною вчиняти будь-які юридично значимі дії на нежитлові офісні приміщення загальною площею 22,1 кв.м. ( реєстраційний номер об`єкта 253; номер відомостей про речове право : 40242405) за адресою АДРЕСА_1 .

Накласти арешт із забороною вчиняти будь-які юридично значимі дії на нежитлову будівлю, магазин продовольчих товарів з цехом кондитерських та хлібобулочних виробів загальною площею 170,2 кв.м. ( реєстраційний номер об`єкта 1253; номер відомостей про речове право : 40241887) за адресою АДРЕСА_1 .

Позивач (стягувач): ОСОБА_2 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач (боржник) ОСОБА_3 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації : АДРЕСА_2 .

Ухвалу для виконання надіслати до Відділу державної виконавчої служби у місті Хуст Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її підписання та підлягає негайному виконанню.

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Хустського

районного суду: Орос Я.В.