Справа №196/1460/24
Провадження №2/760/5284/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Тесленко І. О.,

за участю секретаря судового засідання Бережної С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», третя особа: Регіональна філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи», про усунення перешкод у здійсненні права власності рухомим майном,

ВСТАНОВИВ:

25 листопада 2024 року до Солом`янського районного суду міста Києва за ухвалою судді Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 31 жовтня 2024 року за підсудністю надійшли матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», третя особа: Регіональна філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи», про усунення перешкод у здійсненні права власності рухомим майном.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 13.10.2015 року ОСОБА_1 придбав та зареєстрував на себе транспортний засіб марки Ford Fiesta, Легковий хетчбек - В, номер шасі - НОМЕР_1 . В вересні 2024 року позивач виявив бажання розпорядитися своїм транспортним засобом шляхом його продажу. Після того як позивач звернувся до місцевого сервісного центру МВС, йому повідомили, що він не можу перереєструвати свій транспортний засіб у зв`язку з тим, що на ньому є певні обтяження. З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна стало відомо, що на транспортному засобі від 11.11.2019 року є приватне обтяження ( застава нерухомого майна), запис № 27199861, яке було накладено реєстратором Біленька Євгенія Володимирівна, Регіональної філії міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи», Київська область. Підставою для такого обтяження був Договір відступлення, серія та номер: 991/К, виданий: 16.11.2018 року, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», об`єкт обтяження: автомобіль легковий, Ford Fiesta 2007, номер об`єкта: НОМЕР_1 . Обтяжувачем виступав відповідач. Після того як позивачу стало відомо про дані обставини останній звернувся до фахівця у галузі права за для отримання консультації та юридичних послуг за для вирішення спірного питання. Адвокатом було зроблено запит до відповідача за для з`ясування тієї обставини на якій підставі на майно позивача було накладено обтяження. У відповідь на запит адвоката надійшли витребувані документи серед яких був договорі про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 991/К від 16.11.2018 року та додатки до нього. Доводимо до відома суду, що в момент придбання та реєстрації спірного транспортного засобу, а саме 13.10.2015 року жодних обтяжень не було, а тому позивач правомірно оформив на себе даний транспортний засіб та є належним набувачем, однак через наявність обтяжень не може в повній мірі розпоряджатися своїм майном в повній мірі. Тож у зв`язку з наявністю у позивача перешкод у розпорядженні своїм майном, транспортний засіб марки Ford Fiesta, Легковий хетчбек - В, номер шасі - НОМЕР_1 , останній був вимушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку ( ч. 1 ст. 509 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно зі ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ч. 1 ст. 576 ЦК України предметом застави може бути будь-яке майно (зокрема річ, цінні папери, майнові права), що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернене стягнення. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 577 ЦК України застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до статті 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до Державного реєстру вносяться відомості про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. За змістом п. 2 Порядку ведення державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 № 830 (далі - Порядок ведення державного реєстру), державний реєстр обтяжень рухомого майна - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження. Пункт 4 Порядку визначає, що державна реєстрація відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження проводиться шляхом внесення до Реєстру запису, а також змін і додаткових відомостей до запису. Відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації за цим Законом, та їх обтяжень визначені Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV). Так, згідно приписів ст.ст. 3, 4 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувала на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Обтяження поділяються на публічні та приватні, які можуть бути забезпечувальними та іншими договірними. Забезпечувальним є обтяження, яке встановлюється для забезпечення виконання зобов`язання боржника або третьої особи перед обтяжувачем. Отже, обтяження спірного транспортного засобу, зареєстроване 11.11.2019 в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, є забезпечувальним. В свою чергу, як зазначено у ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. При цьому, згідно зі ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Разом з тим, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що якщо інше не встановлено договором або законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду нерухомого майна. Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено законом. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для скасування державної реєстрації обтяження рухомого майна, посилається на те, що він є добросовісним набувачем транспортного засобу. Тобто, в розумінні положень ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», позивач є добросовісним набувачем спірного транспортного засобу, оскільки на час його придбання було відсутнє діюче обтяження (застава рухомого майна) транспортного засобу. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту є відновлення становища, яке існувало до порушення та припинення правовідношення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. При цьому, необхідною умовою застосування судом певного способу захисту є наявність, доведена належними у розумінні ст. 79 ЦПК України доказами, певного суб`єктивного права (інтересу) у позивача та порушення (невизнання або оспорювання) цього права (інтересу) з боку відповідача. Статтею 41 Конституції України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного «панування» власника над майном, не пов`язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, положеннями цієї статті закріплюється презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, тобто право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. На підтвердження права власності на спірний автомобіль позивачем надано до суду копію свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Ford Fiesta, Легковий хетчбек - В, номер шасі - НОМЕР_1 , від 13.10.2015 року. З врахуванням наведеного просив Усунути ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) перешкоди в користуванні власністю на автомобіль марки Ford Fiesta, рік випуску 2007, номер кузова НОМЕР_1 , тип - Легковий хетчбек - В, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_3 , шляхом скасування обтяження у вигляді застави рухомого майна і виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна: зареєстровано: 11.11.2019 року 15:47:18 за № 27199861 реєстратором: Біленька Євгенія Володимирівна, Регіональна філія міста Києва та Київської області Державного підприємства "Національні Інформаційні системи", Київська область, вид обтяження: приватне обтяження; тип реєстрації: поточна; тип обтяження: застава рухомого майна; документ-підстава: Договір відступлення, серія та номер: 991/К, виданий: 16.11.2018, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест України"; об`єкт обтяження: автомобіль легковий, FORD FIESTA 2007, номер об`єкта: НОМЕР_1 , обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна", код: 37616221, 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6; боржник: ОСОБА_2 , код: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 . Вирішити питання про стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача.

28 листопада 2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 29 листопада 2024 року.

Ухвалою суду від 06 грудня 2024 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, у позовній заяві просили проводити розгляд справи за відсутності позивача. Крім того, 18.04.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява у якій він зазначив, що просить суд розгляд справи здійснити за відсутності позивача та його представника, позовну заяву підтримують та просять її задовольнити.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток до електронного кабінету відповідача у підсистемі «Електронний суд».

Третя особа - Регіональна філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» явку представника в судове засідання не забезпечила, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином.

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України; повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені.

Заяв та / або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

З урахуванням викладеного, ст. ст. 128 - 131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства.

Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , позивач ОСОБА_1 , є власником транспортного засобу FORD FIESTA легковий хетчбек - В, 2007 року випуску, дата реєстрації 13.10.2015 року (а.с. 14 - 15).

Відповідно до наданого витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, 11.11.2019 15:47 за №27199861 реєстратором Біленька Євгенія Володимірівна, Регіональна філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системі» внесено запис на підставі Договору відступлення, серія та номер 991/К, виданий 16.11.2018, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», об`єкт обтяження: автомобіль легковий FORD FIESTA 2007, номер об`єкта НОМЕР_1 , заборонено відчужувати; боржник: ОСОБА_2 , код НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 , обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА», розмір основного зобов`язання 63138,86 грн., строк виконання зобов`язання 11.11.2024 року (а.с.13, 21).

Згідно до листа ТОВ «СВЕА ФІНАНС», у відповідь на запит адвокату Жужуль С.С. надано Договір відступлення права вимоги №991/К від 16.11.2018, укладеного між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» та копію додатку до договору; вказано, що ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» 25.03.2024 змінило назву на ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (а.с. 18).

Відповідно до Договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №991/к від 16.11.2018 року, ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» (надалі - Банк) відступає, а ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (надалі - Новий кредитор) набуває права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених в додатку №11 до цього договору, надалі за текстом - Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників, за кредитними договорами, договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку №1-1 до цього Договору, надалі - Основні договори, надалі за текстом - Права вимоги (а.с. 22 - 25).

Згідно додатку до зазначеного договору, Банком була відступлена Новому кредитору заборгованість ОСОБА_2 , у графі застава вказаний легковий автомобіль FORD FIESTA 2007 НОМЕР_1 (а.с. 19 -20, 26 - 29).

Інших доказів матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 зазначено, що порушенням вважається такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке; порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. При цьому позивач, тобто особа, яка подала позов, самостійно визначається з порушеним, невизнаним чи оспорюваним правом або охоронюваним законом інтересом, які потребують судового захисту. Обґрунтованість підстав звернення до суду оцінюються судом у кожній конкретній справі за результатами розгляду позову.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» від 2 жовтня 1992 року № 2654-XII та ст. 572 ЦК України, застава є способом забезпечення зобов`язань; в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Частинами 3, 4 ст. 577 ЦК України передбачено, що застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно з ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» від 18 листопада 2003 року

№ 1255-IV, який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

В статті 10 вказаного закону зазначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно з ст. 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень (див, зокрема, постанову Верховного суду від 28.12.2020 у справі № 201/9852/17, провадження № 61-15550св19).

Згідно з ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

За змістом ст. 42 зазначеного закону, держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України.

Частиною четвертою статті 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно з ст. 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначається реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк.

Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Відповідні правові висновки у подібних правовідносинах викладено Верховним Судом у постановах: від 06.02.2018 у справі № 333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18), від 11.09.2019 у справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18), від 25.11.2019 у справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18.12.2019 у справі № 619/4033/18 (провадження № 61-16542св19), від 03.03.2021 у справі № 544/425/19 (провадження) № 61-10034св20, від 16.02.2022 у справі № 215/4911/18 (провадження № 61-17308св20).

В правому висновку Верховного Суду в постанові від 09.02.2022 у справі № 408/1490/20 (провадження № 61-14631св21) зазначено також, що застава як забезпечувальне приватне обтяження для захисту прав та інтересів сторін правовідношення "заставодавець - третя особа" підлягає публічній реєстрації, що робить її наявність доступним для всіх третіх осіб. Функцією державної реєстрації застави є (а) оприлюднення (оголошення) належності заставленого майна певній особі та (б) оприлюднення наявності обтяжень рухомого майна. Через це відсутність відомостей про обтяження заставою рухомого майна істотно впливає на динаміку цивільних правовідносин та має враховуватись судом. Відповідно до частини другої статті 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню винності у відносинах з третіми особами.

Отже, перш ніж набути у власність обтяжену заставою рухому річ, набувач має можливість довідатися про наявність такого обтяження з публічного реєстру. Добросовісна особа, яка придбає рухому річ у власність, вправі покладатися на відомості про обтяження. Такий висновок цілком узгоджується із метою запровадження державної реєстрації обтяжень рухомого майна. У протилежному випадку функціонування державних реєстрів взагалі втрачає жодний сенс. За відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про зареєстровані обтяження особа, яка добросовісно покладалась на ці відомості, тобто не знала і не могла знати про існування таких обтяжень, набуває право на таке рухоме майно вільним від незареєстрованих обтяжень.

З огляду на такі обставини, враховуючи, що на час придбання ОСОБА_1 транспортного засобу FORD FIESTA легковий хетчбек - В,2007 року випуску, тобто станом на дату реєстрації ТЗ - 13.10.2015 року, будь-яких обтяжень на нього накладено не було, внесене 11.11.2024 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису щодо вигляді заборони відчуження цього автомобіля обмежує права позивача на розпорядження транспортним засобом.

У рішеннях Європейського суду з справ людини неодноразово робились висновки про те, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує національні суди обґрунтовувати свої рішення. Це зобов`язання не можна розуміти як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, і питання дотримання цього зобов`язання має вирішуватись виключно з огляду на обставини справи (див. рішення від 09.12.1994 у справах «Руіз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain), п. 29, та «Гарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26). Ці принципи застосовувалися в низці справ проти України (див., наприклад, рішення від 15.11.2007 у справі «Бендерський проти України» (Benderskiy v. Ukraine), заява № 22750/02, п.п. 42-47; від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України» (Pronina v. Ukraine), заява № 63566/00, п. 25; від 07.10.2010 у справі «Богатова проти України» (Bogatova v. Ukraine), заява № 5231/04, п.п. 18, 19).

З врахуванням наведеного,суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтягають задоволенню.

Щодо стягнення судових витрат, судом встановлено наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 968,96 грн., що підтверджується квитанцією про сплату №3984-9696-1956-8281 від 28.10.2024 року (а.с. 36).

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача.

Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 968,96 грн.

Крім того, представник позивача зазначає у позовній заяві, що позивачем понесені витрати на юридичні послуги - 10 000 грн., витрати на ксерокопіювання - 200 грн. Очікувані судові витрати разом складають - 10 200 грн. 00 коп. Однак, будь - яких доказів на підтвердження зазначених обставин надано суду не було. З врахуванням чого, суд позбавлений можливості прийняти рішення щодо вказаних судових витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 2 - 13, 76 - 83, 89, 141, 259, 263 - 265, 354 - 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», третя особа: Регіональна філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи», про усунення перешкод у здійсненні права власності рухомим майном, - задовольнити.

Усунути ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) перешкоди в користуванні власністю на автомобіль марки Ford Fiesta, рік випуску 2007, номер кузова НОМЕР_1 , тип - Легковий хетчбек - В, колір чорний, реєстраційний номер НОМЕР_3 , шляхом скасування обтяження у вигляді застави рухомого майна і виключення запису з Державного реєстру обтяжень рухомого майна: зареєстровано: 11.11.2019 року 15:47:18 за № 27199861 реєстратором: Біленька Євгенія Володимирівна, Регіональна філія міста Києва та Київської області Державного підприємства "Національні Інформаційні системи", Київська область, вид обтяження: приватне обтяження; тип реєстрації: поточна; тип обтяження: застава рухомого майна; документ-підстава: Договір відступлення, серія та номер: 991/К, виданий: 16.11.2018, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест України"; об`єкт обтяження: автомобіль легковий, FORD FIESTA 2007, номер об`єкта: НОМЕР_1 , обтяжувач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Росвен Інвест Україна", код: 37616221, 03124, м. Київ, бульвар Вацлава Гавела, буд. 6; боржник: ОСОБА_2 , код: НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 .

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (місцезнаходження: 03126, місто Київ, бульв. Вацлава Гавела, буд. 6, ) на користь ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) суму сплаченого судового збору у розмірі 968,96 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (місцезнаходження: 03126, місто Київ, бульв. Вацлава Гавела, буд. 6, );

третя особа: Регіональна філія міста Києва та Київської області державного підприємства «Національні інформаційні системи» (місцезнаходження: 04053, місто Київ, вул. Бульварно - Кудрявська, буд. 4, ).

Суддя І. О. Тесленко