Справа № 189/1149/25
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

22.04.2025 року селище Покровське Дніпропетровської області

Суддя Покровського районного суду Дніпропетровської області Чорна О.В., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

До Покровського районного суду Дніпропетровської області надійшов цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики.

Суд, під час вирішення питання щодо можливості відкриття провадження у справі, встановив, що позовна заява подана з порушенням вимог ст. 175 та ст. 177 ЦПК України, в зв`язку з чим, ухвалою суду від 11.04.2025 року позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» залишено без руху для усунення недоліків позовної заяви, а саме для надання підтвердження сплати в повному обсязі судового збору; надання доказів про переказ коштів, виданих банківською установою, згідно кредитних договорів на рахунок відповідача ОСОБА_1 та доказів користування відповідачем кредитними коштами (виписки про рух коштів за кожним договором).

Позивачу надано 10-денний строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який відраховується з дня отримання ним копії ухвали про залишення позовної заяви без руху, та роз`яснено, що у разі невиконання вимог ухвали в зазначений термін, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

21.04.2025 року від представника ТОВ «ФК «ЄАПБ» за довіреністю Марченко А.О. через систему «Електронний суд» надійшла заява про усунення недоліків, в якій зазначено, що позивачем подану одну позовну заяву, в якій об`єднано позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача за двома кредитними договорами, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, а саме, обидва правочини укладені з одним відповідачем; право вимоги заборгованості до відповідача за всіма кредитними договорами перейшло до одного позивача; всі позовні вимоги подані одним позивачем до одного й того самого відповідача; всі позовні вимоги мають однорідний характер (стягнення кредитної заборгованості) та регулюються одними і тими ж нормами чинного законодавства України.

Отже, ТОВ «ФК«ЄАПБ» звернулося до суду з позовною заявою до одного і того ж відповідача, в якій об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою, підставою виникнення, однорідністю позовних вимог та поданими доказами.

На думку представника позивача об`єднання в одному позові декількох однорідних позовних вимог сприяє економії процесуальних засобів і є перешкодою для прийняття судом протилежних рішень. Сторони заінтересовані в тому, щоб всі їхні спірні вимоги були розглянуті одним і тим же судом і одночасно. Цим досягається швидкість в провадженні справи. Об`єднанням позовів забезпечується правильність одностайність розгляду та вирішення окремих цивільних вимог, які можуть бути розглянуті, як самостійні справи, але об`єднуються однорідністю вимог.

Крім того, представник позивача зазначає, що в разі, якщо суд доходить висновку, що розгляд в одному провадженні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за двома договорами призведе до порушення вимог ЦПК України, суд може з власної ініціативи виділити в окреме провадження позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Щодо вимоги суду з приводу надання доказів про переказ коштів згідно кредитних договорів на рахунок відповідача ОСОБА_1 та доказів користування відповідачем кредитними коштами (виписки про рух коштів за кожним договором), ОСОБА_2 зазначила, що позивач ще 11.04.2025 року звернувся до Первісних кредиторів з відповідним запитом про надання підтвердження перерахування коштів за укладеними кредитними договорами. Станом на 21.04.2025 року позивачем ще не було отримано відповіді на вказаний запит.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не усунув недоліки, зазначені в ухвалі суду від 11.04.2025 року, виходячи з наступного.

Правові засади справляння судового збору, платники, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір».

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою ставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини першої статті 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги. Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Можливість пред`явлення кількох окремих позовів є одним з аргументів, який дозволяє виснувати, що у цій справі має місце не одна вимога, а кілька вимог щодо одного відповідача. Також, якщо б позивач подавав окремі позови про стягнення заборгованості за кожним кредитним договором, то мав би сплатити судовий збір за кожний із них.

Згідно абз. 3 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути об`єднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно пов`язані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке об`єднання не допускається, коли відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі).

Суд звертає увагу, що заявлені позовні вимоги не пов`язані між собою ні підставою виникнення, ні поданими доказами, хоча й стосуються одного відповідача. Вимоги за вказаними кредитними договорами не є основними або похідними позовними вимогами. При цьому, при вирішенні спору підлягають встановленню обставини щодо виконання кожного договору у відповідності до умов, визначених у договорах.

Тобто, заявлено по суті дві самостійні вимоги майнового характеру за двома окремими самостійними кредитними договорами, які об`єднані позивачем в одному позові, та за яким позивачем сплачено судовий збір як за одну вимогу майнового характеру.

Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо в позовній заяві об`єднано кілька самостійних вимог майнового характеру, пов`язаних між собою, то, враховуючи, що об`єктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог. При цьому, судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено дві окремі самостійні позовні вимоги майнового характеру, зокрема, про стягнення заборгованості: 1) за договором позики №79842675 від 15.04.2024 року в розмірі 19051,50 грн.; 2) за кредитним договором №102582484 від 30.04.2024 року в розмірі 10012,68 грн.

Зазначені договори укладені з відповідачем у різний період часу та з різними кредиторами, права вимоги за якими в різний період та на підставі різних договорів факторингу перейшли до позивача - ТОВ «ФК «ЄАПБ».

Таким чином, за кожну із заявлених позовних вимог має бути сплачений судовий збір за ставками, передбаченими статтею 4 Закону України «Про судовий збір», чого позивачем виконано не було.

Крім того, позивачем не виконано вимогу суду щодо надання доказів про переказ коштів згідно кредитних договорів на рахунок відповідача ОСОБА_1 та доказів користування відповідачем кредитними коштами, а лише зазначено про звернення до первісних кредиторів з відповідним запитом, хоча ч. 2 ст. 83 ЦПК України передбачає, що позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви.

Суд звертає увагу, що у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

В зв`язку з чим, при укладенні договорів факторингу між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та первісними кредиторами за договором позики №79842675 від 15.04.2024; за кредитним договором №102582484 від 30.04.2024, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» повинні були перейти усі первинні документи.

Отже, суд дійшов висновку, що недоліки позовної заяви, які були зазначені в ухвалі суду від 11.04.2025 року позивачем не усунуто.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне позовну заяву ТОВ «ФК «ЄАПБ» про стягнення заборгованості за кредитним договором визнати неподаною та повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України позовна заява повертається у випадку, коли позивач відповідно до ухвали про залишення позову без руху у встановлений судом строк не виконає вимоги ст. ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 6 ст. 185 ЦПК України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена.

Керуючись ст. 185 ЦПК України, суд, -

постановив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики- вважати неподаною та повернути позивачу.

Відповідно до ч.7 ст. 185 ЦПК України роз`яснити, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Чорна