ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4259/25 Справа № 210/2238/24 Суддя у 1-й інстанції - Скотар Р.Є. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м.Кривий Ріг

Справа № 210/2238/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.

секретар судового засідання Матвійчук Ю.К.

сторони:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп»,

відповідачі - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Мартинова Наталія Юріївна, на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року, яке ухвалено суддею Скотарем Р.Є. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 23 січня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В :

У квітні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (надалі - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 18.07.2008 між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «НАДРА» укладено кредитний договір №856408/ФЛ, на підставі якого ВАТ КБ «НАДРА» надав ОСОБА_1 кредитні кошти на суму 34 873,83 доларів США.

Того ж дня, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «НАДРА» укладено договори поруки, відповідно до якого ОСОБА_2 , у разі невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, стає солідарним боржником та відповідає перед Банком всім своїм майном, яке їм належить на праві власності та особистими коштами.

У зв`язку з невиконанням основного зобов`язання за вказаним кредитним договором ПАТ КБ «НАДРА» звернулося до Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою про солідарне стягнення заборгованості з відповідачів та рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 479 841,69 гривень та 3 441,00 гривень судових витрат.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року у справі №210/41/14-ц замінено сторону стягувача у справі №210/41/14-ц за рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2014 року з ПАТ«КБ «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Відповідачі не вчинили жодних дій щодо погашення кредитної заборгованості.

Щодо позовної давності позивач зазначає, що Законом України від 30.03.2020 №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30.03.2020 №540-IX набрав чинності 02.04.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із наступними змінами і доповненнями) установлено з 12.03.2020 до 31.10.2020 на всій території України карантин, дію якого неодноразово було продовжено до 01.07.2023.

З початком повномасштабного вторгнення 24.02.2022, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-IX від 15.03.2022, який набув чинності 17.03.2022 Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 19, яким у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені ст.ст. 257-259 (позовна давність) цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.

З огляду на вищевикладене, оскільки трирічна позовна давність відраховується з дати нарахування інфляційних витрат та 3% річних, а саме з 01.05.2017, враховувати зміни до ЦК України, які введені в дію на підставі Закону України №540-ІХ з 02.04.2020 та Закону України №2120-IX з 17.03.2022, то позовна давність щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних починаючи з 02.04.2020 була продовжена та, станом на дату подачі цього позову, не пропущена.

Відповідно до розрахунку інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 479841,69 гривень, за період з 01.05.2017 по 23.02.2022 розмір нарахованих інфляційних витрат і 3% річних на суму боргу становить 295704,26 гривень, що складається з: інфляційного збільшення -226330,98 гривень та 3% річних 69373,28 гривень.

На виконання ст.175 ЦПК України, щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач зазначив, що очікує нести витрати по сплаті судового збору в сумі 3548,45 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 25000,00 гривень.

Враховуючи викладене, просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ДНІПРОФІНАНСГРУП» суму інфляційних витрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 295704,26 гривень та стягнути з відповідачів судові витрати.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» суму нарахованих інфляційних втрат і 3% річних на суму боргу у загальному розмірі 295704,26 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» суму сплаченого судового збору у розмірі 1774,22 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» суму сплаченого судового збору у розмірі 1774,23 гривень.

В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Мартинова Н.Ю., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Просить суд стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанцій, а саме: судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги в розмірі 5 322,67 грн., витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції в розмірі 10 000,00 грн. та суді апеляційної інстанції в розмірі 7 000,00 грн.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, бажаючи скористатись своїм правом участі в судовому засіданні з метою надання усних пояснень, відповідачка надала суду через канцелярію заяву про відкладення розгляду справи, однак суд розглянув справу за її відсутності. Зазначає, що з часу ухвалення та набрання законної сили рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2014 року у справі №210/41/14-ц, яким вирішено спір між сторонами щодо боргових зобов`язань відповідачів, правовідносини сторін перейшли в іншу площину - площину виконання судового рішення. Враховуючи, що судовим рішенням, а саме ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2023 року у справі №210/41/14-ц, яке набрало законної сили, стягувачу було відмовлено у видачі дубліката виконавчого документа та у поновленні строку на пред`явлення його до виконання, тобто його вимоги, які виникли на підставі рішення суду, не можуть бути захищені в судовому порядку, то між сторонами виникло натуральне зобов`язання, до якого не можуть бути застосовані положення ст. 625 ЦК України. Отже, коли в судовому порядку кредитору було відмовлено у видачі дубліката виконавчого листа з мотивів пропуску строку на пред`явлення його до виконання, кредитор втрачає право на стягнення заборгованості з боржника за судовим рішенням в примусовому порядку. Відповідно припиняються повноваження суду здійснювати судовий контроль за виконанням такого судового рішення. За вказаної правової ситуації зобов`язання боржника за судовим рішенням трансформується в звичайне грошове зобов`язання. Тобто, в подальшому кредитор втрачає право на судовий захист своєї вимоги. Відповідно є підстави стверджувати, що між сторонами виникли правовідносини з виконання натурального зобов`язання. Таким чином, у цій справі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» були нараховані 3% річних та інфляційні втрати до вимоги, яка існує в натуральному зобов`язанні. Тобто, позивач втратив своє право вимоги на примусове виконання відповідачами своїх зобов`язань за кредитним договором та рішенням суду (строк пред`явлення до виконання рішення суду), і тому основне зобов`язання за кредитним договором від 18.07.2008 року №856408/ФЛ, встановлене рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в справі №210/41/14-ц від 21 травня 2014 року, вже не підлягає примусовому виконанню. Враховуючи вищезазначене, зобов`язання відповідачів є задавненим, у зв`язку з чим набуло характеру натурального зобов`язання. При цьому, 3% річних та інфляційні втрати були нараховані позивачем на вимогу, яка на цей час існує в натуральному зобов`язанні. За таких обставин кредитор, для охорони інтересів боржника, міг пред`явити позов про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, які нараховані на заявлену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення заявленої вимоги, або після відкриття виконавчого провадження. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 23 листопада 2022 року у справі № 285/3536/20.

Судом першої інстанції не прийнято до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 17.11.2020 року у справі №904/6892/17, відповідно до яких інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги.

Зазначає, що право вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.05.2014 року у справі №210/41/14-ц, виникло з 29.05.2023 року, а тому судом першої інстанції безпідставно стягнуто інфляційні втрати та три відсотка річних за період з 01.05.2017 року по 23.02.2022 року, тобто за період до виникнення права вимоги. Навіть якщо враховувати дату відступлення права вимоги, а саме укладення Договору №GL3N216953 про відступлення права вимоги від 24.04.2020 року, також незрозуміло з яких міркувань виходив суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період з 01.05.2017 року, до відступлення права вимоги за кредитним договором.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідачки ОСОБА_1 адвоката Мартинову Н.Г., яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 18.07.2008 між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «НАДРА» укладено Кредитний договір №856408/ФЛ на підставі якого ВАТ КБ «НАДРА» надав ОСОБА_1 кредитні кошти на суму 34 873,83 доларів США (а.с.9 -11).

18 липня 2008 року, з метою забезпечення виконання умов кредитного договору між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «НАДРА» укладено договів поруки №856408/ФЛ-П, відповідно до якого ОСОБА_2 , у разі невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору, стає солідарним боржником та відповідає перед Банком всім своїм майном, яке їм належить на праві власності та особистими коштами (а.с.11-12).

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору №856408/ФЛ від 18.07.2008 у розмірі 479 841,69 гривень та судовий збір у розмірі 3 441,00 гривень (а.с.15-16).

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року у справі №210/41/14-ц замінено сторону стягувача у справі №210/41/14-ц за рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з ПАТ«КБ «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (а.с.18-20).

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 вересня 2023 року в задоволенні заяви ТОВ «Фінансової компанії «Дніпрофінансгруп», зацікавлені особи: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , про видачу дубліката виконавчого документа та поновлення строку для його пред`явлення до виконання виконавчого листа - відмовлено (а.с.71-74).

Відповідно до розрахунку інфляційних втрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, яке становить 479841,69 гривень, за період з 01.05.2017 по 23.02.2022, розмір нарахованих інфляційних втрат і 3% річних на суму боргу становить 295704,26 гривень, що складається з: інфляційного збільшення в розмірі 226330,98 гривень та 3% річних в розмірі 69373,28 гривень (а.с.12-14).

22.08.2024 між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Приват юрист» укладено Договір про надання правничої допомоги №22/08/24 (а.с.68-69).

22.08.2024 Адвокатським об`єднанням «Приват юрист» та ОСОБА_1 підписано акт приймання-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №22/08/24 від 22.08.2024.

Відповідно до п.2 Акту, сторони погодили надання та оплату таких юридичних послуг: підготовка та подання до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу по справі №210/2238/24 заяви про ознайомлення з матеріалами справи (орієнтовані затрати 1 година, розмір гонорару за надані послуги 1000 гривень); підготовка та подання по справі №210/2238/24 відзиву на позовну заяву про стягнення інфляційних втрат і 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання (орієнтовані затрати 3 години, розмір гонорару за надані послуги 9000,00 гривень) (а.с.67).

ОСОБА_1 сплатила Адвокатському об`єднанню «Приват юрист» гонорар за надання зазначеної правничої допомоги на загальну суму 10 000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 1 від 28.08.2024 (а.с.70).

Задовольняючи позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов`язання, суд першої інстанції виходив з того, що стягнута рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2014 року заборгованість за договором позики до теперішнього часу не повернута, а невиконання боржниками ОСОБА_2 та ОСОБА_1 грошових зобов`язань тягне за собою наслідком застосування ст. 625 ЦК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.

Оскільки стаття 625 ЦК України розміщена в розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань.

Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. При обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18) містяться висновки, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

При цьому, для застосування частини другої статті 625 ЦК України необхідним є встановлення обсягу грошового зобов`язання, що виникло у боржника перед кредитором.

Судом встановлено, у зв`язку зі спливом строку кредитування і простроченням повернення позичених коштів за кредитними договорами у боржників виникла заборгованість перед первісним кредитором.

За наведеним у частині другій статті 625 ЦК України регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

За період після прострочення повернення позики після закінчення дії кредитного договору підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.

Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України.

У відповідачів існує невиконане грошове зобов`язання перед позивачами у розмірі 479841,69 гривень, що підтверджується рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2014 року.

Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», шляхом подання цього позову, пред`явив відповідачам вимогу, в порядку частини другої статті 625 ЦК України, про сплату інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період прострочення грошового зобов`язання, право на які він, як стягувач, має з моменту набрання чинності рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 травня 2014 року до фактичного його виконання шляхом сплати усіх необхідних грошових сум, однак, заявив вимогу виключно щодо стягнення цих сум за період з 01.05.2017 по 23.02.2022, тобто в межах позовної давності, у рахуванням пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо продовження строку позовної давності на період карантину та п.19 «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України щодо зупинення позовної давності у період дії воєнного стану в Україні.

Доводи апеляційної скарги про те, що суму боргу обчислено за період з 01.05.2017 по 23.02.2022, тоді як позивач набули статусу стягувача лише з 29 травня 2023 року, колегією суддів відхиляються, оскільки, як уже зазначено вище, ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 травня 2023 року у справі №210/41/14-ц замінено сторону стягувача у справі №210/41/14-ц за рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з ПАТ«КБ «Надра», як вибулої сторони, на його правонаступника ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (а.с.18-20), а процесуальне правонаступництво - це заміна сторони або третьої особи (правопопередника) іншою особою (правонаступником) у зв`язку з вибуттям із процесу суб`єкта спірного або встановленого рішенням суду правовідношення, за якої до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки правопопередника і він продовжує в цивільному судочинстві участь останнього.

Колегія суддів в оцінці обґрунтованості вимог позивача виходить з того, що зволікання відповідачів з виконанням рішення суду, що набрало законної сили, призвело до девальвації (знецінення) грошових коштів, стягнутих з них судовим рішенням, та інших втрат, а отже, позивач вправі вимагати від відповідачів сплати не тільки суми боргового зобов`язання, що набуло грошового виразу, а й з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції судової практики Верховного Суду, колегією суддів не приймаються, оскільки наведені в апеляційній скарзі постанови суду касаційної інстанції не є ревалентними до правовідносин сторін.

Доводи, викладені в апеляційні скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Мартинова Наталія Юріївна, - залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 січня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 21 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: