КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ ____________________________________________________________________________
Справа № 947/9821/25
Провадження № 2/947/2325/25
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Петренка В.С.
за участю секретаря Торгонської В.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що між ПАТ АБ «Південний» та відповідачем було укладено кредитний договір № IS KP 1856964 В1 від 12.10.2022 року, відповідно до умов якого, відповідач отримав кредит у розмірі 9200,00 грн. шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії за поточним рахунком з використанням електронних платіжних засобів.
Порушення відповідачем зобов`язань по укладеному кредитному договору № IS KP 1856964 В1 від 12.10.2022 року щодо своєчасного погашення кредиту зумовило звернення ПАТ АБ «Південний» до суду із відповідним позовом.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17.03.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами у справі, у строки передбачені ст. 275 ЦПК України.
Визначено відповідачеві п`ятнадцятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Вказана ухвала судді була направлена на адресу відповідача за якою він зареєстрований, згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру, таповернута з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що підтверджується повідомленням (накладною) кур`єрської служби та є належним повідомленням.
При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку.
Таким чином, відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, однак, у встановлений судом строк відповідачем не було подано відзиву на позов, не було надано заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
З урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відзиву на позов та заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 12.10.2022 р. між Публічним акціонерним товариством Акціонерним банком «Південний» та відповідачем укладено Кредитний договір № IS KP 1856964 В1.
Відповідно до умов Кредитного договору банк зобов`язався надати Боржнику кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії за поточним рахунком з використанням електронних платіжних засобів на суму 9200,00 грн. (максимальний ліміт 100000,00 грн.), а боржник в свою чергу зобов`язався повернути кредитні кошти Банку разом із процентами згідно умов кредитного договору, але не пізніше 10.10.2023 р., з можливістю продовження строку відповідно до умов Договору комплексного банківського обслуговування.
Банк прийняті на себе зобов`язання щодо надання Боржнику грошових коштів в обумовленій в Кредитному договорі сумі виконав повністю.
Відповідно до умов Кредитного договору, позичальник підтвердив, що ознайомлений та згодний з тим, що за обслуговування рахунків, передбачених Тарифами Банку, діючими на дату здійснення операції, при цьому Кредитний договір є невід`ємною частиною ДКБОФО.
Відповідно до п. 8.1. Публічного договору, зміни до цього Договору комплексного банківського обслуговування вносяться Банком шляхом розміщення відповідної інформації на сайті банку (www.bank.com.ua) та/або на інформаційних стендах в банку із зазначенням дати набрання чинності такими змінами, при цьому клієнт надає повну та безумовну згоду на таку форму внесення змін до Договору. Розміщення інформації про зміни до Договору на сайті банку (www.bank.com.ua) та/або на інформаційних стендах в банку, а також інформування клієнтів шляхом здійснення відповідної розсипки через Систему МуВаnк, відправлення SMS-повідомлень, повідомлень електронною поштою та/або в інший спосіб, на вибір банку, у відповідності до умов Договору комплексного банківського обслуговування, здійснюється банком, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), не менше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до запровадження в дію таких змін. У разі незгоди зі змінами до цього Договору в тому числі з Тарифами банку, клієнт має право до дати набрання чинності такими змінами звернутися до банку для розірвання цього Договору, попередньо погасивши всю заборгованість за Договором, що виникла перед банком, у тому числі й заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення ПК, виданих клієнту і його довіреним особам. При укладенні цього Договору клієнт розуміє і погоджується, що якщо до дати набрання чинності змінами до Договору банк не одержав звернення від клієнта про розірвання цього Договору, то вважається, що клієнт приймає нові умови Договору та зобов`язується їх дотримуватися з дати набрання чинності відповідними змінами до Договору.
Відповідно до п. 8.2. Публічного договору, зміни, внесені в цей Договір комплексного банківського обслуговування, починають діяти з дати їх введення в дію (набрання чинності).
Від позичальника не надходило жодних заперечень щодо зміни редакції Публічного договору, у зв`язку з чим суд вважає, що він прийняв нові умови Публічного договору та зобов`язався їх дотримуватися.
Відповідно до п. 2.11 Публічного договору, останній застосовується до всіх банківських послуг та пов`язаних з ними послуг, які пропонуються або надаються банком клієнтам в межах цього Договору, якщо інше не буде визначено в цьому Договорі, та/або в письмовій формі обумовлено між банком та клієнтом окремо або якщо інше не вимагається законодавством України.
Відповідно до п. 3.1.2 Публічного договору, клієнт зобов`язався зокрема:
- належним чином виконувати умови Договору комплексного банківського обслуговування, дотримуватись вимог чинного законодавства України, в тому числі інструкцій, правил, інших нормативно-правових актів Національного банку України з питань здійснення банківських операцій:
- своєчасно та в повному обсязі погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати всі комісії в обсязі та на умовах, передбачених Договором комплексного банківського обслуговування та/або Тарифами.
Банк прийняті на себе зобов`язання щодо видачі кредитних коштів виконав у повному обсязі: відповідачу було надано кредит у розмірі 9200,00 грн. шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії за поточним рахунком з використанням електронних платіжних засобів, однак відповідач, в свою чергу, всупереч умов кредитного договору, належним чином умови договору не виконав, кредит у встановлений договором строк не повернув, відсотки не сплатив.
Невиконання відповідачем своїх зобов`язань по вищезазначеному договору зумовило звернення ПАТ АБ «Південний» до суду із відповідним позовом.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і з неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так, відповідно до ст.ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі,визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 , ч.1 ст.1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики . Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно до ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказів сплати зазначеної суми відповідачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, суду не надано.
Щодо вимог ПАТ АБ «Південний» про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн., суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги .
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
Ч.8 ст.141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Велика палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 зазначила наступне.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.
КС зазначив і про те, що гарантування кожному права на правову допомогу в контексті ч.2 ст.3, ст.59 Конституції покладає на державу відповідні обов`язки щодо забезпечення особи правовою допомогою належного рівня. Такі обов`язки обумовлюють необхідність визначення в законах, інших правових актах порядку, умов і способів надання цієї допомоги. Проте не всі галузеві закони, зокрема процесуальні кодекси, містять приписи, спрямовані на реалізацію такого права, що може призвести до обмеження чи звуження змісту та обсягу права кожного на правову допомогу
При цьому, Велика палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16, роз`яснила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
З матеріалів справи вбачається, що 03.10.2024 року між АБ «Південний» та Адвокатським об`єднанням «Юрпрайм» було укладено договір про надання правової допомоги.
Вартість послуг за складання позовної заяви складає 2000,00 грн., що підтверджується актом прийому-передачі виконаних робіт № 34 від 11.02.2025 року.
Зазначені грошові кошти у розмірі 2000,00 грн. за надання правової допомоги були сплачені позивачем.
З урахуванням викладеного, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.
Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.10,12,19,81,141,258-260,263-265,274-279, 280-282 ЦПК України, ст.509,525,526,530,536,599,1048,1049,1050,1054 ЦК України, -
Позов Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Південний» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.
Суддя: В. С. Петренко