Справа 206/4589/24
Провадження 2/206/97/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м. Дніпро

Самарський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Гаркуші В.В.,

за участю секретаря с/з Цибань Є.Ю.

розглянувши цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням,

за участю: позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача: ОСОБА_3 ,

представника відповідача: ОСОБА_4

ВСТАНОВИВ:

02.09.2024 до Самарського районного суду м. Дніпропетровська через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява від представника позивача до ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_1 , в якій він просить суд (з урахуванням уточнених позовних вимог):

- стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 22177,88 грн та моральну шкоду в розмірі 1320000,00 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

І. Стислий виклад позиції позивача, відповідача.

В обґрунтування свої позовних вимог позивач зазначає, що 12 березня 2024 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська у справі № 206/1057/24 (провадження 1-кп/206/140/24) за результатами розгляду кримінального провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за № 0000119 від 17.02.2024 року ухвалено вирок, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Зі змісту вироку суду від 12.03.2024 року вбачається, що 15 лютого 2024 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_2 , перебуваючи у приміщенні під`їзду будинку АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин із раніше знайомим йому потерпілим ОСОБА_1 вступив у конфлікт, в ході якого, у нього виник умисел, направлений на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження останньому. Реалізуючи цей намір ОСОБА_2 , стоячи напроти потерпілого, кулаком правої руки наніс йому удар в область лівої частини обличчя, від чого останній втратив рівновагу та впав на підлогу. Далі відповідач, стоячи в безпосередній близькості з лівого боку, наніс позивачу не менше шести ударів кулаками обох рук в область лівої частини обличчя. Відповідач наносив позивачу удари Позивачу, коли він впав на підлогу по лівій стороні тулубу в область розташування лівої нирки, заподіюючи фізичний біль. ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді п`яти синців обличчя, саден обох передпліч, що спричинені від дії не менше семи ударів тупого (тупих) предмету (предметів) в короткий термін часу, один за одним. Вартість проведення СМЕ становить 414,31 грн. З вищевикладеного вбачається, що позивачу нанесено матеріальну шкоду, яка полягає у витратах на консультації лікарів, медичне обстеження, придбання медикаментів і моральну шкоду, що полягає в емоційному потрясінні та психологічно пригніченому стані, внаслідок побиття. До того ж потерпілий має рідкісне захворювання хвороба Рондю-Ослера з локалізацією саме в нирках. Після подібного побиття його в 1994 році, він втратив праву нирку. Будь-які механічні пошкодження тканин, травми та забої органів, великий артеріальний тиск смертельно небезпечні для нього, бо визивають миттєвий розрив дрібних капілярів, які пронизують усі тканини та органи, так як наслідок відбувається миттєвий крововилив.

Після нанесення відповідачем ударів в ділянку лівої нирки позивач через деякий час почав помічати набряки та дискомфорт. Вищевикладене вказує, що при нанесенні удару по лівій частині тулубу Позивача в область єдиної лівої нирки призвело до порушень роботи його організму. Витрати на проведення дослідження складають 2282,00 грн. та 2146,00 грн..

Внаслідок спричинення тілесних ушкоджень у позивача виникли ускладнення зі здоров`ям в області кінцівок, а саме порушення кровообігу і утворення набряків. Вартість обстеження 900,00 грн.

Внаслідок нанесених ударів в голову у позивача почалися періодичні головні болі та погіршився зір у зв`язку з чим він звернувся до лікаря-офтальмолога. Вартість обстеження 1550,00 грн.

Нанесення тілесних ушкоджень спричинили позивачу важку психічну травму. Позивач з листопада 2021 року по лютий 2022 року спостерігався у психотерапевта з тривожно-депресивним синдромом. З лютого 2022 року по лютий 2024 року у позивача спостерігалася стійка ремісія. Однак після побиття з`явилися скарги на постійну тривогу, відсутність сну, шкірний зуд, головний біль, відсутність апетиту, підвищений артеріальний тиск. Вартість лікування у лікаря психотерапевта 12505,57 грн.

Таким чином загальна сума завданої матеріальної шкоди відповідачем становить 22177,88 грн.

Позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20000,00 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Суму заподіяної моральної шкоди відповідач оцінив у 1320000 (один мільйон триста двадцять тисяч) грн.

Таким чином Позивач просить стягнути на свою користь з Відповідача матеріальну шкоду в розмірі 22177,88 грн. та моральну шкоду в сумі 1320000,00 грн., а також понесені судові витрати (а.с. 1-9)

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, в якому вказав на те, що не погоджується із позовними вимоги Позивача, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідач вважає, що відсутності підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки:

1. Відсутні докази нанесення ударів Відповідачем в область нирки, що підтверджується вироком та матеріалами кримінального провадження відносно Відповідача.

2. За висновками лікарів причини порушення функцій лівої нирки це видалення правої нирки у 1994 році та Хвороба Рандю-Ослера. Жодний висновок не містить посилання на те, що порушення функцій лівої нирки могло призвести саме ушкодження, які були нанесені Позивачу у лютому 2024 року. Також Позивач не надає доказів, що ці порушення не існували до лютого 2024р. та виникли саме внаслідок дій Відповідача.

3. Усі консультаційні висновки лікарів та дослідження лівої нирки фактично зроблені через 4-5 місяців після завдання Позивачу тілесних ушкоджень, що також спростовує причинно-наслідковий зв`язок між ушкодженнями та захворюванням (погіршенням стану здоров`я) Позивача.

4. Висновок спеціаліста судово-медичного експерта № 455 від 16.02.2024 вказує, що взагалі всі ушкодження, які отримав Позивач мають незначні скороминущі наслідки, а тому будь-які порушення не могли виникнути через 4-5 місяців, в тому числі і порушення лівої нирки Позивача.

5. Проведені лабораторні дослідження (аналіз крові) мають загальний характер та зроблені не за призначенням лікарів, а за добровільною ініціативою Позивача, у зв`язку з чим відшкодування цих витрат не можуть бути покладені на Відповідача.

Таким чином, на думку Відповідача вбачається безпідставність вимог Позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди пов`язаної з пошкодженням єдиної лівої нирки через дії Відповідача, а тому відсутні підстави і для задоволення позовних вимог в цій частині.

Також Відповідач зазначає на відсутності причинно-наслідкового зв`язку між діями Відповідача у лютому 2024 щодо нанесення ударів Позивачу та ускладненням зі здоров`ям Позивача в області кінцівок, а саме порушено кровообіг і утворення набряків, оскільки відповідно до висновку капіляроскопії верхніх кінцівок: «Заключення: виражений спастико-атонічний синдром, виражений периваскулярний набряк. Паттерн системної склеролермії не виявлений. Виявлені зміни морфології капілярів не виключають спадкову патологію судин в т.ч. хворобу Рандю-Ослера». З цього приводу Відповідач зазначає, що причина проведення капіляроскопії було не пошкодження верхніх кінцівок внаслідок дій Відповідача у лютому 2024 року, а це рекомендація після отримання консультації доцента доктора медичних наук гематолога вищої категорії терапевта вищої категорії ОСОБА_5 кафедри сімейної медицини ДЗ ДДМУ МОЗ України від 21.06.2024р., адже як вбачається із висновку наданого лікарем, а саме: надані рекомендації: огляд очно для капіляроскопії. А причина такої рекомендації це спадкова хвороба Рандю-Ослера.

По-друге, щодо наданого рахунку-фактуру, то в даному випадку наявні деякі неточності, адже як вбачається з самого висновку капіляроскопії верхніх кінцівок, дослідження проведено клінікою ПП «Баро», а рахунок на оплату наданий ФОП ОСОБА_6 , у зв`язку з чим Відповідач вважає, що Позивач не доводить понесення ним матеріальної шкоди на проведення капіляроскопії верхніх кінцівок.

По-третє, Позивач взагалі не надає жодних належних та допустимих доказів на підтвердження зменшення працездатності внаслідок спричинених тілесних ушкоджень, а його висновки ґрунтуються виключно на власних припущеннях. Також позивач не надав жодних доказів на підтвердження того, що останній взагалі працює.

Як вбачається з позовної заяви Позивач зазначає, що після нанесення ударів по голові, Позивач помітив, що у нього періодично почала боліти голова та погіршився зір у зв`язку з чим, він звернувся до лікаря офтальмолога. Та в якості доказів надає консультаційний висновок Німецького Офтольмологічного центру від 08.07.2024, вартість обстеження становить 1550,00 грн., що підтверджується чеком №.

Висновок спеціаліста за результатами проведеного обстеження: міопія слабкого ступеню обох очей та надані рекомендації: в обидва ока: Теалоз Дуо по 1 к 4 рази на день тривало, внутрішньо: ресвега Форте по 2 капс на добу 2 міс щопівроку.

На думку відповідача зазначений висновок не вказує на причинно-наслідковий зв`язок між подією яка відбулася у лютому 2024 року та встановленим у липні 2024р. діагнозом міопія слабкого ступеню обох очей. Крім того, Позивач не надає доказів, що міопія слабкого ступеню обох очей не існувала у Позивача до лютого 2024 року. З огляду на викладене, Позивач не надав доказів правомірності пред`явлення вимог щодо відшкодування зазначених витрат до Відповідача.

Щодо витрат на обстеження щелепи, то Позивач взагалі надає тільки квитанцію за стоматологічні послуги №62В5-84ВК-0СВ0-8Н39 від 12.03.2024р. на суму 2 380 грн. без будь-якого висновку лікаря про встановленні діагнози та їх причину, а відповідно відсутні і підстави для задоволення цих вимог Позивача.

Також Відповідач зазначає, що форма довідки та заява, які видані лікарем психотерапевтом ОСОБА_7 підпис якої засвідчений нотаріально не можуть бути належним та допустим доказом, адже не є первинними обліковими документами, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування, які затверджені Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкції щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування» № 110 від 14.02.2012р.

Як вбачається із наданих фіскальних чеків Позивачем були придбані лікарські засоби, які взагалі не були призначені лікарем психотерапевтом. Висновків лікарів щодо призначення цих засобів Позивачем не надані, а відповідно витрати щодо придбання цих засобів не свідчать про розлади які виникли внаслідок тілесних ушкоджень, що завдані Відповідачем у лютому 2024р, а відповідно і не можуть бути покладені на Відповідача.

Якщо навіть і взяти до увагу рекомендацію лікаря психотерапевта щодо скерування Позивача на консультацію до невролога, а також гастроентеролога, кардіолога, нефролога для виключення органічної патології, як підставу придбання Позивачем цих лікарських засобів, проте Позивач не надає відповідних доказів про звернення до цих лікарів та отримання від них консультацій з зазначенням захворювань та причини виникнення цих захворювань, тому Відповідач приходить до висновку, що Позивач проігнорував наведену рекомендацію лікаря психотерапевта, не звертався до профільних лікарів, не отримував відповідних консультацій, а відповідно не має будь-яких органічних патологій, тим паче не отримував ці патології внаслідок тілесних ушкоджень завданих Відповідачем у лютому 2024р., а лікарські засоби, якщо і придбавалися Позивачем, то на власний розсуд, а отже обов`язок щодо відшкодування витрат на їх придбання не може бути покладений на Відповідача.

Щодо придбання Позивачем таких лікарських засобів, як велаксин, атаракс, гідазепам за призначенням лікаря психотерапевта, то слід зазначити наступне. По-перше, зазначені лікарські засоби відпускаються виключно за рецептом, копії яких не додані до позову, а відповідно Позивач не доводить дійсність придбання саме ним цих лікарських засобів.

Відповідач наголошує, що довідка та заява лікаря психотерапевта не є лікарським документом з встановленим діагнозом, адже складені не за формою затвердженою Наказом МОЗ України № 110 від 14.02.2012р., а тому Відповідач ставить під сумнів реальність захворювань та необхідність призначення лікарських засобів, а також ці довідки не доказують той факт, що призначення лікарських засобів є саме дії Відповідача, а не Позивача.

Також Відповідач зазначає, що лікарські засоби велаксин, атаракс, гідазепам є засобами, які лікують тривожні стани у людей. Враховуючи, що наразі в Україні введений воєнний стан, який триває і по сьогоднішній день, а м. Дніпро постійно піддається щільним ракетним обстрілам зі сторони військових формувань російської федерації, то психологічний стан багатьох людей взагалі на цьому фоні значно погіршився, у зв`язку з чим населення України вимушене стабілізувати свій психоемоційний стан за допомогою лікарських засобів, у зв`язку з чим, якщо і припустити, що Позивач має тривожний стан (адже Позивач не надає доказів, які б встановили його діагноз з причиною його виникнення), то він може бути викликаний саме воєнною ситуацією у країні.

З огляду на викладе, Відповідач приходить до висновку, що Позивач не довів причино-наслідковий зв`язок між подією, яка відбулася між Позивачем та Відповідачем у лютому 2024 року та понесенням витрат на придбання лікарських засобів відповідно до фіскальних чеків, які додаються до позову, а відповідно зазначені вимоги Позивача не підлягають задоволенню.

Щодо безпідставності відшкодування матеріальної шкоди на проведення судово-медичного обстеження проведеного судово-медичним експертом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» Зубовим О.Л., за результатом якого складений висновок спеціаліста судово-медичного експерта № 455 від 16.02.2024р., вартість якої складає 414,31 грн.

По-перше, зазначене судово-медичне обстеження проводилося за заявою Позивача, тобто за власною ініціативою Позивача (адже в рамках кримінального провадження зареєстрованого в ЄРДР за № 0000119 від 17.02.2024р. судово-медична експертиза була призначена постановою слідчого та проводилася безкоштовно).

По-друге, висновок спеціаліста судово-медичного експерта №455 від 16.02.2024, має деякі неточності, зокрема: в частині висновку «Обставини справи» зазначено: «Зі слів: 15.02.2024р., приблизно о 18.30, відомий чоловік бив мене кулаками по обличчю, ногами по голові, тулубу, кінцівкам», а в частині висновку «Підсумки», спеціаліст вже зазначає: «виявлені тілесні ушкодження спричинені в термін, на який вказує обстежений, тобто 12.02.2024р. Крім того, в дослідній частині висновку зазначається, що права нирка Позивача видалена у 2001р., а фактично як зазначає сам Позивач, так і в лікарських документах Позивача зазначається, що ліву нирку Позивачу видалили у 1994 р.

З наведеного все ж таки не зрозуміло, чи дійсно висновок спеціаліста судово-медичного експерта № 455 від 16.02.2024 складений за результатами обстеження Позивача і чи дійсно він поніс ці витрати, у зв`язку з чим Відповідач вважає, що витрати на проведення судово-медичного обстеження не можуть бути покладені на Відповідача.

Також, на думку Відповідача відсутні підстави для задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди Позивачу.

З цього приводу Відповідач зазначає, що як вбачається із позовної заяви усі доводи Позивача зведені до того, що внаслідок нанесення тілесних ушкоджень є значне погіршення стану здоров`я Позивача, тривалий час звернення до лікарів та вчинення дій спрямованих на відновлення після нанесених ударів.

Однак із зазначеного висновку все ж таки не зрозуміло в чому саме полягали моральні страждання у зв`язку з ушкодженням здоров`я, та якими доказами Позивач доводить моральні страждання.

Крім того, цей висновок Позивача не відповідає дійсності, адже відсутній причинно-наслідковий зв`язок між подією, яка відбулася між Позивачем та Відповідачем у лютому 2024 року та витратами, які поніс Позивач на консультування у лікарів та придбання лікарських засобів. Як вбачається із консультативних висновків лікарів, які надані Позивачем, погіршення стану його здоров`я, якщо і було, то тільки внаслідок видалення правої нирки у Позивача у 1994 році та спадкова Хвороба Рандю-Ослера, а ніяк не нанесення тілесних ушкоджень Відповідачем.

Відповідач зазначає, що з позовної заяви взагалі не зрозуміло з чого саме виходив Позивач оцінюючи втрати немайнового характеру у розмірі 1 320 000,00 грн., адже Позивачем зазначена загальна фраза, що він зазнав моральних (душевних) і психологічних страждань у зв`язку з ушкодженням здоров`я. А враховуючи, що погіршення здоров`я Позивача, якщо і було, то викликано видаленням нирки у 1994 році та спадковою хворобою Рандю-Ослера, а не нанесенням Відповідачем тілесних пошкоджень, то Відповідач приходить до висновку та звертає увагу Суду, що пред`явлення Позивачем позову до Відповідача свідчить тільки про бажанням Позивача збагатитися та здійснити обстеження свого організму за рахунок Відповідача.

Щодо заяви та довідки лікаря психотерапевта від 16.08.2024р., як доказу понесення Позивачем глибоких моральних (душевних) і психологічних страждань, у зв`язку з ушкодженням здоров`я, Відповідач зазначає, що так як позивачем надано довідку та пояснення психолога, а не висновок психолога у формі визначеній чинним законодавством України, то надані позивачем докази є безпідставними та містять припущення, а тому судом не можуть братись до уваги при ухваленні рішення по суті спору.

Крім того, Відповідач взагалі ставить під сумнів наявність у Позивача будь-яких психологічних чи душевних страждань, вроховуючи, що саме дії Позивача, а саме переслідування, телефонні дзвінки, приїзди за місцем роботи дружини Відповідача, використання нецензурної лайки та погроз в бік Відповідача, стали причиною подій, які відбулись в лютому 2024 року.

Після подій лютого 2024 року, Позивач не перестав переслідувати дружину Відповідача, приїздив за місцем її роботи, переслідував її коли остання зустрічалась із подругою, та продовжував вчиняти дії щодо приниження її честі, гідності та ділової репутації, умисно вчиняв психологічне насильство по відношенню до дружини Відповідача, яке виражалось у створенні фейкофих сторінок в соціальних мережах від імені дружини Відповідача та виставленням особистих світлин останньої, переслідуванні та залякуванні.

Таким чином, Відповідач приходить до висновку, що підстави для відшкодування моральної шкоди Позивачу відсутні, адже: по-перше, Позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував причинно-наслідковий зв`язок між тілесними ушкодженнями завданими Відповідачем Позивачу у лютому 2024 р. та погіршенням стану здоров`я у Позивача (всі висновки лікарів зведені до того, що стан здоров`я Позивача пов`язаний із видаленням нирки у 1994р. та спадковою Хворобою Рандю-Ослера), по-друге не надано жодного належного та допустимого доказу та обґрунтування розміру моральної шкоди, що свідчить про намагання Позивача збагатитися за рахунок Відповідача, по-третє саме дії Позивача по відношенню до Відповідача та його дружини, спричиняють конфліктні ситуації, а тому такі дії Позивача спростовують наявності моральних страждань у останнього.

Крім того, Відповідач вважає необґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, до того ж так як позовна заява є безпідставною, необґрунтованою та не підлягає задоволенню у повному обсязі, то і витрати на правову допомогу заявлені Позивачем не підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, Відповідач просить відмовити Позивачу у задоволенні позову до Відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням у повному обсязі. Стягнути з Відповідача на користь Позивача витрати на професійну правничу допомогу (а.с. 58-69).

Також Відповідач надав суду письмові пояснення, в яких вказав, що наразі проходить військову службу та не може бути присутнім в судових засіданнях, просив відмовити у задоволені позову з підстав, викладених у відзиві (а.с. 125-126).

В судовому засіданні Позивач та його представник позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача позовні вимоги вважає необґрунтованими, просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві.

ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Маштака К.С. від 06.09.2024 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження (т. 1, а.с. 50).

24.09.2024 від адвоката Войтенко А.О. надійшла заява про вступ у справу, як представника Відповідача та заява (відзив на позов), в якій вона просить суд відмовити Позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (т. 1, а.с. 53-84).

15.10.2024 від представника Позивача надійшло клопотання про долучення доказів, яке задоволене судом (т. 1, а.с. 89-120).

04.11.2024 від представника відповідача надійшли заяви про допит свідків (т. 1, а.с. 121-122).

06.12.2024 від представника Відповідача надійшла заява про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу (т. 1, а.с. 129-135).

24.12.2024 від представника Позивача надійшло клопотання про долучення доказів, яке задоволено судом (т. 1, а.с. 149-166).

24.12.2024 від представника Позивача надійшло клопотання про долучення доказів, яке задоволене судом (т. 1, а.с. 167-187).

06.01.2025 від представника Відповідача надійшло пояснення на вищезазначене клопотання (т. 1, а.с. 188-242).

Згідно розпорядження керівника апарату Самарського районного суду м. Дніпропетровська №19-р від 21.02.2025 року, щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, в зв`язку зі звільненням судді ОСОБА_8 з посади судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська на підставі рішення Вищої ради правосуддя від 20.02.2025 року № 301/0/15-25, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. (т. 2, а.с.1).

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.02.2025 справу передано на розгляд судді Гаркуші В.В. (т. 2, а.с.2).

Ухвалою судді Самарського районного суду м. Дніпропетровська Гаркуші В.В. від 25.02.2025 справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання (т. 2, а.с. 3).

11.03.2025 від представника Відповідача надійшли додаткові пояснення по справі (т. 2, а.с. 6-12).

12.03.2025 надійшло клопотання представника Позивача про долучення доказів, яке задоволено судом (т. 2, а.с. 13-26).

31.03.2025 надійшло клопотання представника Позивача про долучення доказів щодо судових витрат на правничу допомогу, яка складає 40000 грн, яке задоволено судом (т. 2, а.с. 32).

02.04.2025 задоволено клопотання позивача про повернення до підготовчого судового засідання та уточнення позовних вимог, цього ж дня закрито підготовче судове засідання та призначено судовий розгляд.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 12 березня 2024 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська у справі №206/1057/24 (провадження № 1-кп/206/140/24) за результатами розгляду кримінального провадження, яке зареєстровано в ЄРДР за №0000119 від 17.02.2024 року ухвалено вирок, яким ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесят неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становлять 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Вирок суду від 12.03.2024 року у справі №206/1057/24 набрав законної сили 14.05.2024 року, про що наявна відповідна відмітка.

Зі змісту вироку суду від 12.03.2024 року вбачається, що 15 лютого 2024 року приблизно о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_2 , перебуваючи в приміщенні під`їзду будинку АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із раніше знайомим йому потерпілим ОСОБА_1 вступив у конфлікт, в ході якого, у нього виник умисел, направлений на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження останньому. Далі перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, ОСОБА_2 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, реалізуючи раптово виниклий умисел, направлений на спричинення умисного легкого тілесного ушкодження потерпілому ОСОБА_1 , передбачаючи настання можливих суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, стоячи навпроти, кулаком правої руки наніс потерпілому один удар в область лівої частини обличчя, від чого ОСОБА_1 втратив рівновагу та впав на підлогу. Далі ОСОБА_2 , стоячи в безпосередній близькості з лівого боку від потерпілого ОСОБА_1 , наніс останньому не менше шести ударів кулаками обох рук в область лівої частини обличчя.

Внаслідок цього, своїми умисними діями ОСОБА_2 спричинив потерпілому ОСОБА_1 тілесні ушкодження у вигляді: п`яти синців обличчя, саден обох передпліч, що спричинені від дії не менше семи ударів тупого (тупих) твердого предмету (предметів) в короткий термін часу, один за одним (т. 1, а.с. 22-23).

Відповідно до висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 455 від 16.02.2024 року, проведеної судово-медичним експертом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи «ДОР» Зубовим О.Л., Позивач ОСОБА_1 отримав легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки.

Зі змісту дослідної частини висновку вбачається, що «При огляді: в лобній області справа, на повіках лівого ока, на спинці носу, на кінчику носа, на лівій носо-губній складці в нижньому відділі п`ять синців багряно-фіолетового кольору, з чіткими контурами, набряком м`яких тканин, розмірами від 0,8х0,6 см до 5,0х3,05 см. На передній поверхні обох променево-запястних суглобів по садну смугастої форми з буро-червоним підсохлим дном на рівні шкіри, розмірами 1,5х0,4 см і 1,8х1,0 см».

Приєднано фототаблицю на якій наявні фото з ушкодженням обличчя, кінцівок (т. 1, а.с. 36-37, 94-96).

Вартість проведення СМЕ становить 414,31 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки №0.0..1 від 16.02.2024 року (т. 1, а.с. 24, 36-37).

Позивачу проведено розширений протокол ультразвукового дослідження при травмі від 15.02.2024 (т. 1, а.с. 13).

Відповідно консультативного висновоку спеціаліста МСЕК від 09.07.2024 року у Позивача хвороба нирок, хронічний гломелонефрит. Вікарна гіпертропія єдиної лівої нирки (нефректомія праворуч в 1994 році). Кісти єдиної лівої нирки. Хронічний калькульозний простатит (т. 1, а.с. 14).

Відповідно до довідки від 16.08.2024 року, виданої лікарем психотерапевтом ОСОБА_7 , Позивач з листопада 2021 року по лютий 2022 року спостерігався у психотерапевта з тривожно-депресивним синдромом. Проходив медикаментозне лікування. У період з лютого 2022 року по лютий 2024 року у Позивача була стійка ремісія, почувався добре, за допомогою до психотерапевта не звертався. «Повторне звернення було 19.02.2024 року, коли після побиття у Позивача з`явились скарги на сильну тривогу, відсутність сну, шкіряний зуд, головний біль, відсутність апетиту, часте сечовиділення та підвищений артеріальний тиск до 160/100 мм.рт.ст.

Об`єктивно на обличчі ОСОБА_1 були сильні набряки у ділянці очей, та окремі синці по всьому обличчю. Відразу він був скерований на консультацію до невролога, а також до гастроентеролога, кардіолога, нефролога для виключення органічної патології. Також невідкладно була призначена медикаментозна терапія: Велаксін 37,5 мг. на добу, Атаракс по 0,025мг 3 рази на добу, а також курс психотерапії. В процесі лікування стан пацієнта значно погіршився, тому була внесена корекція у лікування: Велаксін до 150мг., Атаракс був змінений Гідазепамом 0,02 мг 3 рази на добу. Станом на 16.08.2024 Позивач пройшов 22 сеанси психотерапії та потребує подальшого лікування як медикаментозного, так і психотерапевтичного. Аналогічна інформація міститься в заяві зазначеного лікаря, завіреній нотаріально (т. 1, а.с. 15, 147).

Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 133036 від 26.06.2024 у Позивача Метаболічно-асоційований стеатотична хвороба печінки у форматі S2F0. Стан після перенесеного вірусного гепатиту С. Стан після холецистектомії 2021 р. Хронічний гастродуоденіт (Нр-) ДГ рефлюкс. СПК. Правобічна міжреберна невралгія. Дісліпідемія (т. 1, а.с. 19).

Відповідно до консультаційного висновку ДЗ ДДМУ МОЗ України, кафедра Сімейної медицини ФПО від 21.06.2024 року у Позивача видалена права нирка у 1994 році, у лівої нирки помірне порушення функцій. Виявлені поодинокі прояви судинної сітки на носі. При підвищенні артеріального тиску є кровотеча з лівої ноздрі. Сцинтиграфія нирок проведена 09.07.2024 року. КНП Дніпровська клінічна лікарня №4 ДМР. Заключення: Ліва нирка. Секреторна функція в межах норми. Екскреторна функція уповільнена (помірне порушення функції). Права нирка. Функція відсутня. Афункціональний тип кривій. Нирка не візуалізується. Сумарна очісна функція норок в нормі. Сумарна клубочкова фільтрація нирок в нормі (т. 1, а.с. 20-21).

Відповідно до наданих копій фіскальних чеків, витрати Позивача на придбання різних ліків становлять 8766,42 грн (т. 1, а.с. 25-28, 34, 148).

Позивач перерахував своєму представнику ОСОБА_3 20000 грн за правову допомогу за п. 1.1.1 договору номер 12/07/2024 від 12.07.2024, що підтверджується відповідним чеком (т. 1, а.с. 29);

Витрати на проведення дослідження нирок Позивача в ТОВ «Діагностичний лабораторний цент Віталаб» складають 2282 грн та 2146 грн (т. 1, а.с. 30, 33).

Відповідно до квитанції за стоматологічні послуги №62В5-84ВК-0СВ0-8Н39 від 12.03.2024 року витрати Позивача у стоматологічній клініці склали 2380,00 грн. (т. 1, а.с. 31).

Зі змісту висновку лікарня, проведеного клінікою ПП «БАРО», при проведенні капіляроскопії верхніх кінцівок від 05.07.2024 року вбачається: «виражений спастико-атонічний синдром, виражений периваскулярний набряк…..». Зазначено, що капілярна щільність обох кінцівок знижена до 90% відсотків. Заключення: Виражений спастико-атонічний синдром, виражений переваскулярний набряк. Виявлені зміни морфорології капілярів не виключають спадкову патологію сидин в т.ч. хвробу Рандю-Ослера (т. 1, а.с. 46).

Вартість проведення обстеження становила 900 грн., що підтверджується рахунком фактурою № СФ-0045950 від 05.07.2024 року, яку Позивач сплатив, що підтверджується відповідним фіскальним чеком (т. 1, а.с. 32).

Відповідно до висновку проведеного ультразвукового дослідження органів сечовидільної системи від 20.06.2024 року ехо ознаки дифузних змін паренхіми єдиної лівої нирки; вікарна гіпертрофія лівої нирки (т. 1, а.с. 35).

Згідно консультаційного висновку від 08.07.2024 року, проведеного Німецьким Офтальмологічним центром, у Позивача виявлено міопію слабкого ступеню обох очей.

Вартість обстеження зору становить 1 550,00грн., що підтверджується чеком № від 08.07.2024 року (т. 1, а.с. 38-45 з обороту).

Між позивачем та його представником укладено договір про надання правничої допомоги № 12/07/2024 від 12 липня 2021 року, відповідно до п. 3.1. якого вартість послуг складає 20000 грн, а також 4000 грн за кожне судове засідання (т. 1, а.с. 47-47 з обороту).

Відповідно до протоколу допиту потерпілого від 23.02.2024р. Позивач (потерпілий) надав такі пояснення, зокрема: «… Я провів її поглядом, поки вона не зайшла до квартири та не закрила двері, після чого розвернувся до хлопця, та в цей момент він, стоячи обличчям напроти мене на відстані витягнутої руки, наніс мені один удар кулаком своєї правої руки в область лівої частини обличчя, від чого я одразу втратив рівновагу та впав на підлогу на правий бік. Падаючи, також я правою частиною потилиці вдарився об тумбу, яка стоїть у тамбурі. Коли я вже лежав на правому боці, незнайомець обійшов мене з мого правого боку, та стоячи над мною почав наносити мені удари кулаками обох рук, які приходились мені у ліву частину обличчя. Так, частину ударів мені прийшлись по зап`ястках обох рук, оскільки я намагався прикривати обличчя руками, та вказаний чоловік наніс мені точно не менше п`яти ударів, поки я лежав на підлозі» (т. 1, а.с. 71-72).

Відповідно до протоколу допиту свідка від 23.02.2024р. ОСОБА_9 , остання пояснила, зокрема: «… Я знову вибігла до під`їзду, де побачила, як ОСОБА_10 лежить, а над ним, з правого боку стоїть вказаний хлопець, та кулаками обох рук наносить Тимуру удари в область обличчя…» (т. 1, а.с. 73-75).

Відповідно до повідомлення про кримінальне правопорушення заявником є ОСОБА_11 , яка звертається до ВП № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за фактом вчинення домашнього насильства ОСОБА_1 (т. 1, а.с. 76-77).

Враховуючи, що сторони відмовились від допиту свідка та наполягали на дослідженні диску з записом судового засідання, на якому свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_1 надали показання попередньому складу суду про обставинними справи, зокрема що призвели до конфліктних відносин між Позивачем та Відповідачем, а також обставин нанесення тілесних ушкоджень Відповідачем Позивачеві. Суд приймає цей доказ та оцінює його як електронний доказ.

Зі скриншоту переписки в месенджері вбачається звернення Позивача до Відповідача, що містять погрози Позивача до Відповідача з приводу відносин останнього з Ларисою Судзіловською (Щитиною) (т. 1, а.с. 79-79 з обороту).

Відповідно до скриншоту екрану електронного засобу вбачається, що Позивач є учасником (потерпілим) у судовій справі, яка слухається в Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області (т. 1, а.с. 83).

Відповідно до протоколу допиту підозрюваного від 27.02.2024 Відповідач дав покази про обставини вчинення ним кримінального правопорушення відносно Позивача (т. 1, а.с. 97-99).

Відповідно до протоколу допиту потерпілого від 23.02.2024 Позивач дав покази про обставини вчинення кримінального правопорушення Відповідачем відносно нього (т. 1, а.с. 100-103).

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_13 , остання надала покази щодо обставин вчинення Відповідачем кримінального правопорушення відносно Позивача (т. 1, а.с. 103-107).

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_9 , остання надала покази щодо обставин вчинення Відповідачем кримінального правопорушення відносно Позивача (т. 1, а.с. 108-112).

Відповідно до акту № 12/07/2024 надання послуг (правової допомоги) представником Позивача від 06.12.2024 загальна вартість послуг складає 32000 грн (а.с. 150).

Позивачем сплачено своєму представнику вартість правової допомоги у сумі 12000 грн (т.1, а.с.152, 153, 162).

Відповідно до скріншотів переписки Позивача та Відповідача в месенджері від 15.02.2024 вбачається взаємні звинувачення, образи та погрози, що призвели до конфліктної ситуації (т. 1, а.с. 168-179).

Відповідно до копій квитанцій вбачається, що позивачем організований збір грошових коштів на загальну суму 15177, які відправлені Відповідачеві та його дружині (т. 1, а.с. 180).

Відповідно до скріншотів акаунтів в соціальних мережах, які, як стверджує представник відповідача, створені Позивачем, зображені фото інтимного характеру дружини Відповідача (т. 1, а.с. 190-192).

З фотографій вулично-шляхової мережі, зробленої з камери, розташованої в громадському місці, вбачається, що Позивач підходить до автомобіля дружини Відповідача, що не заперечується самим Позивачем. На інших фотографіях зображена автомобільна дорога, на якій розташований транспортний засіб, який, як стверджує представник Відповідача та заперечує Позивач, належить в Позивачу та рухається в різні дати та час в напрямку роботи дружини Відповідача (т.1, а.с. 190-235).

ІV. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного сторонами, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Докази, відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За загальним правилом статей 15, 16ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною другою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до п. 1 та п. 2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Загальні положення відшкодування шкоди визначені ст. 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

В силу положень ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Із абз. 1 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна" (з наступними змінами) та абз. 1 п. 2 постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди "вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі.

Пленум Верховного Суду України роз`яснив судам, що "розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 440, 450ЦК (ст. ст. 1166, 1187 ЦК України) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи".

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що законодавцем встановлена презумпція вини завдавача шкоди, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкода була завдана не з його вини.

Таким чином, для покладення відповідальності на заподіювача майнової шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина в заподіянні шкоди, тобто деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

На підставі викладеного, проаналізувавши надані сторонами докази, з урахуванням всіх обставин справи, суд дійшов таких висновків.

Суд відхиляє доводи Позивача та його представника стосовно того, що нанесені ушкодження Відповідачем у лютому 2024 є наслідком порушення функції лівої нирки Позивача, що підтверджується вироком суду від 12.03.2024 року у справі №206/1057/24, який набрав законної сили 14.05.2024 року, з якого вбачається, що Відповідач кулаком правої руки наніс Позивачеві один удар в область лівої частини обличчя, від чого Позивач втратив рівновагу та впав на підлогу. Далі Відповідач, стоячи в безпосередній близькості з лівого боку від Позивача, наніс останньому не менше шести ударів кулаками обох рук в область лівої частини обличчя.

Внаслідок цього, своїми умисними діями Відповідач спричинив Позивачеві тілесні ушкодження у вигляді: п`яти синців обличчя, саден обох передпліч, що спричинені від дії не менше семи ударів тупого (тупих) твердого предмету (предметів) в короткий термін часу, один за одним.

Матеріалами кримінального провадження також не підтверджується, що Відповідач наносив тілесні ушкодження по лівій нирці, чи по лівому боку тулуба в область єдиної лівої нирки Позивача, адже як самим Позивачем, так і свідками у кримінальному провадженні зареєстрованого в ЄРДР за № 0000119 від 17.02.2024 зазначено, що по тулубу Відповідач взагалі не наносив удари, а впав Позивач на правий бік, що повністю спростовує висновки Позивача про порушення функцій єдиної лівої нирки Позивача внаслідок нанесення ударів по лівій частині тулубу в область єдиної лівої нирки.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Крім того, відповідно до дослідної частини висновку спеціаліста судово-медичного експерта № 455 від 16.02.204р. КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» вбачається, що проведено УЗД черевної порожнини від 15.02.2024р: права нирка видалена у 2001 році. Щодо будь-яких ушкоджень лівої нирки відомості відсутність, що дає можливість зробити висновок, що такі ушкодження не були завдані.

Як вбачається з усіх наданих суду консультаційних висновків лікарів та досліджень лівої нирки, то усі висновки лікарів зведені фактично до єдиної причини порушення функцій лівої нирки це видалення правої нирки у 1994 році та Хвороба Рандю-Ослера. Жодний висновок не містить посилання на те, що порушення функцій лівої нирки могло призвести саме ушкодження, які були нанесені Позивачу у лютому 2024 року. Також Позивач не надає доказів, що ці порушення не існували до лютого 2024 року та виникли саме внаслідок дій Відповідача.

Інші докази, надані суду Позивачем також не доводять причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями Відповідача та порушенням функції лівої нирки Відповідача, а отже витрати понесені Відповідачем на проведення лабораторних досліджень, лікарських обстежень та придбання ліків для лікування нирки не підлягають відшкодуванню.

Суд також відхиляє доводи Позивача стосовно того, що внаслідок спричинення тілесних ушкоджень у Позивача виникли ускладнення зі здоров`ям в області кінцівок, а саме порушено кровообігу і утворення набряків, що слідує, на думку Позивача, з висновку лікарня, проведеного клінікою ПП «БАРО».

Так, зі змісту вказаного висновку виражений спастико-атонічний синдром, виражений периваскулярний набряк. Паттерн системної склеролермії не виявлений. Виявлені зміни морфології капілярів не виключають спадкову патологію судин в т.ч. хворобу Рандю-Ослера». Твердження того, що внаслідок спричинення тілесних ушкоджень у Позивача виникли ускладнення зі здоров`ям в області кінцівок вказаний документ не містить.

Крім того, обстеження верхніх кінцівок зроблено Позивачем 05.07.2024, тоді як тілесні ушкодження Позивачеві були нанесені у лютому 2024. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 455 від 16.02.2024, проведеної судово-медичним експертом КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР» Зубовим О.Л. Позивач отримав легкі тілесні ушкодження, що мають незначні скороминущі наслідки. Таким чином суд, дійшов висновку про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між протиправними діями Відповідача та ускладненням зі здоров`ям в області кінцівок, а отже витрати понесені Відповідачем на проведення обстеження, проведеного клінікою ПП «БАРО не підлягають відшкодуванню.

Враховуючи те, що Відповідачем було нанесено тілесні ушкодження Позивачеві в область голови, суд вважає, що у останнього були обґрунтовані підстави для проведення обстеження свого зору та стану зубів, а отже витрати понесені Позивачем при обстежені у лікаря офтальмолога, що складають 1 550,00 грн підлягають відшкодуванню Відповідачем.

При цьому суд, відхиляє доводи представника Відповідача стосовно того, що Позивач не надає доказів, що міопія слабкого ступеню обох очей, яка виявлена лікарем офтальмологом не існувала у Позивача до лютого 2024 року. Суд зазначає, що навіть якщо цей діагноз був у Позивача до нанесення тілесних ушкоджень Відповідачем, це не свідчить про необґрунтованість звернення Позивача до відповідного лікаря, оскільки характер та локалізація тілесних ушкоджень нанесених Відповідачем Позивачеві могли як призвести до такого діагнозу, так і погіршити стан здоров`я при вже існуючому такому діагнозі.

В той же час, до доказів перевірки стану ротової порожнини, стану зубів після нанесення ударів Позивачем надано тільки квитанцію №62В5-84ВК-0СВ0-8Н39 від 12.03.2024р. на суму 2 380 грн одержувачу Stomat Clinic. В матеріалах справи відсутній висновок лікаря стоматолога про обстеження Позивача та його результати. Таким чином, суд вважає, що Позивачем не доведено обстеження ним у лікаря стоматолога, а відповідно відсутні і підстави для задоволення вимог Позивача про відшкодування ним відповідних збитків.

Суд приймає доводи Позивача стосовно того, що після побиття у нього з`явились скарги на сильну тривогу, відсутність сну, внаслідок чого він змушений був звернутись до лікаря психотерапевта.

Суд відхиляє доводи представника Відповідача стосовно того, що довідка психотерапевта, видана Позивачу та надана суду не є допустим доказом, оскільки не є первинним обліковим документом, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування, які затверджені Наказом Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження форм первинної облікової документації та Інструкції щодо їх заповнення, що використовуються у закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності та підпорядкування» № 110 від 14.02.2012р.

Суд зазначає, що даний документ містить підпис лікаря психотерапевта, печатку, дату видачи та інформацію про звернення Позивача до лікаря, стан його здоров`я.

За приписами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими доказами. Невідповідність лише самої форми довідки вимогам внутрішнім нормативно-правовим документам Міністерства охорони здоров`я України не є суттєвим порушенням вимог ЦПК України для того щоб визнати такий доказ недопустим. З огляду на викладене, Суд приймає довідку лікаря ОСОБА_7 як належний та допустимий доказ.

Із вказаної довідки вбачається, що лікарем було призначено Позивачеві такі медичні препарати: Велаксін 37,5 мг. на добу, Атаракс по 0,025мг 3 рази на добу, а також курс психотерапії. В процесі лікування стан пацієнта значно погіршився, тому була внесена корекція у лікування: Велаксін до 150мг., Атаракс був змінений Гідазепамом 0,02 мг 3 рази на добу.

На підтвердження придбання зазначених препаратів Позивач надав суду відповідні фіскальні чеки:

- Чек 0068962 від 24.05.2024р. на суму 1300,00 грн. придбання ліків велаксин капс. Вартістю 1300,00 грн.

- Чек від 11.04.2024р. на суму 1334,70 придбання велаксин вартістю 1376,00 грн.

- Чек від 29.02.2024р. на суму 282,40 придбання велаксин вартістю 307,00 грн. (з урахуванням знижки -24,60 вартістю 282,40 грн.)

- Чек від 04.08.2024р. на суму 1567,54 грн. придбання велаксин вартістю 721,50 грн., гідазепам вартістю 211,50 грн.

- Чек від 22.02.2024р. на суму 570,40 грн. придбання велаксин вартістю 304,50 грн. (знижка -24,36), велаксин вартістю 315,50 грн. (знижка -25,24).

- Чек на суму 138,20 придбання атаракс вартістю 138,20

- Чек від 02.03.2024р. на суму 321,00 придбання атаракс вартістю 132,50 грн., атаракс вартістю 132,50 грн., пустирника настойка вартістю 321,00 грн.

Суд відхиляє доводи представника Відповідача стосовно того, що зазначені лікарські засоби відпускаються виключно за рецептом, копії яких не додані до позову, а відповідно Позивач не доводить дійсність придбання саме ним цих лікарських засобів. Суд не ставить під сумнів правомірність придбання зазначених ліків Позивачем, оскільки вони перелічені у довідці лікаря, наданій Позивачеві, зворотного Відповідачем не доведено суду.

Загальна сума витрат понесених Позивачем на придбання зазначених ліків складає 4865 грн та підлягає відшкодуванню Відповідачем.

В той же час, суд відхиляє доводи Позивача про відшкодування витрат на придбання інших ліків як то мовеспазм, гавіскон, амлодипін, комбіспазм гастрокомфорт та інші, оскільки суду не надані докази, що зазначені ліки були призначені лікарем психотерапевтом чи іншим лікарем, Позивач не довів суду необхідність їх придбання у зв`язку з отриманими ним тілесними ушкодженнями внаслідок протиправних дій Відповідача, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Суд приймає як належний та допустимий доказ у зазначеній справі висновок спеціаліста судово-медичного експерта № 455 від 16.02.2024 року, вартість якої складає 414,31 грн.

З цього приводу, суд відхиляє доводи представника Відповідача стосовно того, що зазначене судово-медичне обстеження проводилося за заявою Позивача, тобто за власною ініціативою Позивача (адже в рамках кримінального провадження зареєстрованого в ЄРДР за № 0000119 від 17.02.2024 р. судово-медична експертиза була призначена постановою слідчого та проводилася безкоштовно, а також те, що зазначений висновок має деякі неточності, зокрема: в частині висновку «Обставини справи» зазначено: «Зі слів: 15.02.2024р., приблизно о 18.30, відомий чоловік бив мене кулаками по обличчю, ногами по голові, тулубу, кінцівкам», а в частині висновку «Підсумки», спеціаліст вже зазначає: «виявлені тілесні ушкодження спричинені в термін, на який вказує обстежений, тобто 12.02.2024р. Крім того, в дослідній частині висновку зазначається, що права нирка Позивача видалена у 2001р., а фактично як зазначає сам Позивач, так і в лікарських документах Позивача зазначається, що ліву нирку Позивачу видалили у 1994р.

Суд зазначає, що позивач звернувся до вказаного спеціаліста на наступний день після його побиття Відповідачем. Таке звернення було обумовлене тілесними ушкодженнями Позивача. Експертиза в рамках кримінального провадження була призначена та проводилась пізніше. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість звернення Позивача до спеціаліста судово-медичного експерта, а наявність незначних неточностей у висновку цього експерта не спростовує таку обґрунтованість та не є підставою визнання зазначеного доказу недопустимим, а отже понесені витрати на її проведення у сумі 414,31 грн підлягають відшкодуванню Відповідачем.

Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 6829,31 гривні.

Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 за № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди".

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Критеріями визначення розміру відшкодування моральної шкоди є характер правопорушення; глибина фізичних та душевних страждань; ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди; тривалість негативних наслідків (короткочасні, тривалі, довічні); істотність вимушених змін у способі життя потерпілого (неістотні, істотні).

Суд при визначенні розміру морального відшкодування, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Суд визнає обґрунтованими доводи Позивача щодо спричинення йому моральної шкоди внаслідок завдання Відповідачем тілесних ушкоджень, що потягло необхідність звернення до лікаря психотерапевта та приймання відповідних ліків. Зазначене підтверджується відповідною довідкою лікаря психотерапевта та копіями фіскальних чеків на придбання ліків, яким суд вже дав оцінку.

Також суд частково погоджується з доводами Позивача, стосовно того, що отримані ним тілесні ушкодження від Відповідача та участь у кримінальному провадженні як потерпілого вплинули на його звичайний спосіб життя на деякий час, а саме працювати, спілкуватись з друзями з урахуванням фізично виражених тілесних ушкоджень та депресивного психоемоційного стану, що спричиняло йому моральних страждань. Однак, суду не доведено, що такий стан позивача продовжувався тривалий час.

Разом з цим, суд зазначає, що Позивачем не надано доказів значного погіршення його стану здоров`я, не доведено причинно-наслідкового зв`язку між тривалим часом звернення до лікарів та отриманими тілесними ушкодженнями, завданими Відповідачем, а також перехід Позивача у стан гострого психологічного розладу внаслідок цього. Як вбачається із консультативних висновків лікарів, які надані Позивачем, стан його здоров`я пов`язаний з видалення правої нирки у Позивача у 1994 році та спадкова Хвороба Рандю-Ослера. Документів які б містили висновки про погіршення стану здоров`я Позивача внаслідок отриманих ним тілесних ушкоджень, окрім психологічного та легких тілесних ушкоджень в області обличчя та верхніх кінцівок, суду не надано.

Також суд враховує поведінку Позивача у взаємовідносинах з Позивачем та його дружиною. Дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що поведінка Позивача сприяла виникненню конфлікту між Позивачем та Відповідачем, що полягала у взаємних образах один одного та їх дружин, а також докучливого нав`язування Позивачем спілкування з дружиною Відповідача.

Таким чином, Суд дійшов висновку, що Позивачем не обґрунтовано належними і допустимими доказами розмір заподіяної моральної шкоди, а саме в сумі 1 320 000 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Визначаючи розмір моральної шкоди по даній справі суд враховує, що в результаті протиправних дій Відповідача Позивачу було завдано моральних страждань.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену у постанові ВП ВС від 15.12.2020 у справі за № 752/17832/14-ц, а саме, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Враховуючи викладене та обставини вчиненого виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають задоволенню у розмірі 20000,00 грн.

Отже, оцінивши кожний доказ з точки зору їх належності та допустимості, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн.

Саме такий розмір моральної шкоди, враховуючи наслідки кримінального правопорушення, фізичний та моральний стан потерпілого, буде достатньою сатисфакцією.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Представник Позивача у судовому засіданні просив не вирішувати питання про судові витрати, залишити його до подання стороною Позивача всіх доказів щодо витрат на правову допомогу, після чого ухвалити додаткове рішенні у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Враховуючи зазначене, суд не вирішує питання про судові витрати на стадії прийняття рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5, 12, 76, 81, 82, 89, 200, 209, 263, 265 ЦПК України, ст. ст. 16, 23, 1166, 1167, 1177 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 6829,31 (шість тисяч вісімсот двадцять дев`ять) гривень 31 копійку.

3. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 20000 (двадцяти тисяч) гривень 00 копійок.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 .

Представник Відповідача: ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_5 .

Суддя В.В. Гаркуша