Дата документу 27.03.2025
Справа № 334/4606/24
Провадження № 2/334/167/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року Ленінський районний суд міста Запоріжжя

у складі: головуючого судді Ісакова Д.О.,

за участі секретаря судового засідання - Прийменко А.В.,

позивачки - ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Мартиненко А.В.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2024 до Ленінського районного суду м.Запоріжжя надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Мартиненко Андрій Валерійович до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, кадастровий №:04:039:0402 розміром 0,1 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення та повернення власнику.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, кадастровий №:04:039:0402, розміром 0,1 га. Цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач перейшов проживати за адресою: АДРЕСА_2 де і проживає на цей час.

18 серпня 2020 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано.

07.02.2024 відповідача було знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Незважаючи на те, що позивачці на праві власності належить земельна ділянка, кадастровий №:04:039:0402, відповідач ОСОБА_2 самовільно зайняв вказану земельну ділянку і продовжує користуватися вказаною земельною ділянкою, чим перешкоджає власнику у користуванні її майном.

Позивач, на протязі 2023 року і по теперішній час неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про звільнення земельної ділянки кадастровий №:04:039:0402, однак відповідач відмовляється добровільно звільнити належну їй земельну ділянку та чине перешкоди у її користуванні.

Позивач зверталась до органів поліції з питання самовільно зайняття ОСОБА_2 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , однак листом від 27.023.2024 Запорізький РУП ГУНП в Запорізькій області повідомив, що підстав для прийняття рішення про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань отримано не достатньо, у зв`язку з чим розгляд звернення здіснено згідно Закону України «Про звернення громадян».

У випадку незгоди з прийнятим рішенням заявник має право оскаржити його в порядку передбаченому законом.

Просить зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, кадастровий №:04:039:0402 розміром 0,1 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та усунути їй перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення та повернення власнику.

10.06.2024 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду у підготовче судове засідання.

09.10.2024 ухвалою судді закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.

15.07.2024 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що 02.07.1993 року, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.

18 серпня 2020 шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу. Таким чином, у період з 02.07.1993 по 18.08.2020, позивачка і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі.

У період шлюбу, сторонами у власність було набуте нерухоме майно, зокрема земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 та житловий будинок, що розміщений на такій земельній ділянці. Зазначене нерухоме майно було зареєстровано за позивачкою.

Як слідує з положень ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідач з моменту реєстрації права власності за позивачкою на житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 постійно здійснював поліпшення такого майна як власною працею так і затратами.

Відповідач у відповідності до ст. 62 СК України, може вважатися співвласником майна, поліпшення якого він здійснив, а отже має право на користування таким майном.

Отже, спір про право як такий є відсутнім.

Позивачкою не доведено належними та допустимими доказами той факт що відповідач чинить позивачці перешкоди у користуванні земельною ділянкою.

Щодо попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які відповідач поніс та очікує понести у зв`язку із розглядом справи становлять 3000,00 гривень - витрати на професійну правничу допомогу, що включають в себе: надання консультації, збір доказів, опрацювання документів, складання відзиву на позовну заяву.

В судовому засідання представник позивача - адвокат Мартиненко А.В. надав пояснення по суті позовної вимоги, просив задовольнити позов, оскільки відповідач чинить перешкоди позивачці у користуванні належною їй земельною ділянкою.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні надав пояснення по суті позовних вимог, зазначив, що він має всі підстави користуватися спірною земельною ділянкою, оскільки будинок та земельна ділянка були придбані у період шлюбу з позивачкою. Розташовані вулики з бджолами йому нікуди вивезти. Просить відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлено, що 02.07.1993 між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.

18 серпня 2020 шлюб між сторонами був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 17.10.2014 позивачка ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, кадастровий №:04:039:0402, розміром 0,1 га. Цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

07.02.2024 відповідача було знято з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Незважаючи на те, що позивачці на праві власності належить земельна ділянка, кадастровий №:04:039:0402, відповідач ОСОБА_2 самовільно зайняв вказану земельну ділянку і продовжує користуватися вказаною земельною ділянкою, чим перешкоджає власнику у користуванні її майном.

Позивач, на протязі 2023 року і по теперішній час неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про звільнення земельної ділянки кадастровий №:04:039:0402, однак відповідач відмовляється добровільно звільнити належну їй земельну ділянку та чине перешкоди у її користуванні.

Позивач зверталась до органів поліції з питання самовільно зайняття ОСОБА_2 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , однак листом від 27.023.2024 Запорізький РУП ГУНП в Запорізькій області повідомив, що підстав для прийняття рішення про внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань отримано не достатньо, у зв`язку з чим розгляд звернення здіснено згідно Закону України «Про звернення громадян».

З пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 вбачається, що відповідач ОСОБА_5 користується земельною ділянкою, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . На вказаній ділянці у відповідача розташовані вуліки з бджолами.

Також поясненнями свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 підтверджується, що колишній чоловік сусудки - ОСОБА_2 самовільно зайняв земельну ділянку, яка належить ОСОБА_1 на праві приватної власності. Оскільки земельна ділянка огороджена забором з проф-настілу, відповідач змінив замок на калитці, та не пускає ОСОБА_1 до земельної ділянки. З цього приводу сусідка викликала поліцію.

Також, при перегляді відеозапису наданого відповідачем судом встановлено, що ОСОБА_2 активно користується земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 14 Конституції України передбачено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - де право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право гласності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до частини першої статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом статті 391 ЦК України та статті 155 ЗК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Порушення, невизнання або оспорювання права власності особи на земельну ділянку є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Згідно із статтею 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності перешкод у користування позивачкою земельною ділянкою, порушується право власності позивачки, внаслідок чого остання позбавлена змоги в повному обсязі володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для користування відповідачем земельною ділянкою суд не вбачає, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

В зв`язку з тим, що позивач не заявляє вимог про стягнення з відповідача на її користь судових витрат, суд, керуючись принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України.

Керуючись статтями: 12, 76-81, 258, 259, 263-265, 354 ЦПК України, статтями: 317, 319, 321, 391 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні земельною ділянкою, кадастровий №:04:039:0402 розміром 0,1 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 та усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом звільнення та повернення власнику ОСОБА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя Ісаков Д.О.