Справа № 464/1634/25
пр.№ 2/464/1188/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2025 року Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючої судді - БЕСПАЛЬОК О.А.,

з участю секретаря судових засідань- БРИНОШ А.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Львівської міської ради, з участю третіх осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності за набувальною давністю,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Львівської міської ради, з участю третіх осіб ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання права власності за набувальною давністю на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 та належала ОСОБА_7 .

В обґрунтування позову покликається на те, що зареєстрована та проживає у квартирі АДРЕСА_1 . Дана квартира у відповідності до свідоцтва про право власності на квартиру належить в рівних частках по 1/4 їй, її сину ОСОБА_5 , її доньці ОСОБА_6 , та її померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі ОСОБА_7 . Після смерті бабусі продовжила проживати у квартирі, мала намір оформити спадкові права, однак, з`ясувала, що її померлими батьками не було оформлено та зареєстровано право власності на 1/4 частку квартири після смерті ОСОБА_7 . З 2001 року по даний час проживає, користується спірною квартирою, вчасно сплачує комунальні послуги, тобто з цього часу відкрито, добросовісно та безперервно володіє 1/4 частки квартири, несе тягар утримання даної частки у повному обсязі. Спадкоємців після смерті бабусі немає, її покійна матір ОСОБА_8 була її єдиною донькою. Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідно до яких правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за 3 роки до набрання чинності цим Кодексом, беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 01 січня 2004 року, тому положення ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01 січня 2001 року. Враховуючи, що понад 10 років відкрито, безперервно користується 1/4 частиною квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_7 , вважає за необхідне визнати за нею право власності на дану частку за набувальною давністю. Просить позов задоволити.

Позивачка в судове засідання не з`явилась, однак скористалась правом на представництво своїх інтересів через представника. Представник ОСОБА_9 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив задоволити позов та судові витрати залишити за позивачкою.

Представник відповідача Львівської міської ради Тимощук О.О. у судові засідання не з`явилась, хоча повідомлялась про такі належно та вчасно, про причини неявки суд не повідомила, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності та визнання позову, не заперечила про його задоволення.

Треті особи ОСОБА_6 , ОСОБА_5 в судові засідання не з`явились, хоча про розгляд справи неодноразово повідомлялись судом належно та вчасно, про причини неявки не повідомили, однак подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, не заперечили про задоволення позовних вимог.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 18 березня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено справу до підготовчого судового засідання на 02 квітня 2025 року.

02 квітня 2025 року в підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 10 квітня 2025 року, у зв`язку з заявленим клопотанням представника відповідача про відкладення справи.

Ухвалою суду від 10 квітня 2025 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду на 23 квітня 2025 року.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду об`єктивно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було знівельовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.14) наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого щодо них судового провадження.

Оскільки сторонам було відомо про наявність судової справи і такі повідомлялись належно та вчасно про її розгляд, суд вважає за доцільне проводити розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних доказів, що містяться у справі.

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п.1,2,3 ч.1 ст.264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру №Г-14755 від 02квітня 1997 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної власності ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 . Вказані особи зареєстровані у ній, про що свідчить копія будинкової книги на спірну квартиру, що міститься в матеріалах справи.

ОСОБА_11 матір позивачки та донька померлої ОСОБА_7 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_12 та ОСОБА_7 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 13 березня 1946 року Львівським Красноармійським ЗАГСом УССР.

12 вересня 1970 року ОСОБА_13 та ОСОБА_11 зареєстрували шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 , видане 12 вересня 1970 року, після реєстрації одруження присвоєно прізвище дружині ОСОБА_14 (батьки позивачки).

У відповідності до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_15 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_13 , ОСОБА_8

12 вересня 1991 року позивачка ОСОБА_15 зареєструвала шлюб з ОСОБА_16 , після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище ОСОБА_17 , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_4 , видане 12 вересня 1991 року відділом запису актів громадянського стану.

Третя особа ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , його батьками є ОСОБА_16 та ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 .

Третя особа ОСОБА_10 народилась ІНФОРМАЦІЯ_5 , її батьками є ОСОБА_18 , ОСОБА_4 , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , видане 14 вересня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 у віці 89 років померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 , видана 14 липня 2001 року міським відділом РАГС Львівського обласного управління юстиції.

05 лютого 2015 року ОСОБА_8 (матір позивачки) померла, про що постановлено відповідний актовий запис №62 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_8 Галицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_9 , виданого 23 лютого 2023 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ОСОБА_10 23 лютого 2023 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_19 , присвоєно прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу ОСОБА_20 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_13 (батько позивачки), про що зроблено відповідний актовий запис №1744 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_10 відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

Позивачкою до позовної заяви надано квитанції про сплату комунальних послуг у квартирі АДРЕСА_1 , заяву про приєднання (договір) з комунальною установою.

З витягу з реєстру територіальної громади №2025/004333489 від 02 квітня 2025 року вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

З досліджених документів вбачається, що позивачка ОСОБА_21 являється донькою померлих ОСОБА_13 та ОСОБА_22 , внучкою по матері ОСОБА_7 .

Треті особи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 являються дітьми позивачки ОСОБА_21 .

Позивачці та третім особам належить по 1/4 квартири АДРЕСА_1 (разом 3/4), інша 1/4 частка належала померлій ОСОБА_7 .

Після смерті ОСОБА_7 матір позивачки ОСОБА_8 з заявою про прийняття спадщини не зверталась, ОСОБА_4 зазначає, що її мама була єдиною донькою померлої ОСОБА_7 . Після смерті своєї дружини ОСОБА_8 її чоловік ОСОБА_13 з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався.

Враховуючи зазначені обставини, позивачка звернулась до суду з позовом про визнання права власності за набувальною давністю на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 після смерті баби ОСОБА_7 .

Згідно із статтею 328 ЦК України набувальна давність є однією із підстав набуття права власності.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, необхідно виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього.

Позивачка ОСОБА_4 разом зі своїми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 являються власниками по 1/4 частки квартири АДРЕСА_1 , окрім того, позивачка зареєстрована та проживає у спірній квартирі з 08 вересня 1987 року (офіційна реєстрація).

Відтак, йдеться про добросовісне, відкрите володіння майном.

Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію.

Спірна квартира знаходиться у власності позивачки та третіх осіб, 1/4 частка якої, та на яку просить визнати право власності за набувальною давністю, належить померлій ОСОБА_7 .

Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник.

Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абзац 2 частини третьої статті 344 ЦК України); не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України). Також не перериває набувальної давності здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі.

Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у ЦК України строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 відкрито володіє квартирою АДРЕСА_1 понад 10 років, зокрема зареєстрована у такій з 08 вересня 1987 року, про проживання у спірній квартирі зазначає, що мешкає у такій з 2001 року.

Для набуття права власності на майно за набувальною давністю закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду.

Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Відсутність добросовісності в позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною давністю, передбачені статтею 344 ЦК України.

Подібні правові висновки зазначені у постанові Великої Палати Верховного Суду постанові від 14 травня 2019 року у справі №910/17274/17, а також у постанові Верховного Суду від 10 січня 2023 року у справі №462/1720/21 та інших.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_7 відкрилась спадщина на спадкове майно, зокрема 1/4 частку спірної квартири АДРЕСА_1 , на яку претендувала по закону єдина донька померлої та матір позивачки ОСОБА_8 , після смерті останньої її чоловік ОСОБА_13 , а після його смерті донька останніх - позивачка ОСОБА_4 .

Враховуючи наведене, судом встановлено усі обставини, передбачені статтею 344 ЦК України, необхідні для набуття ОСОБА_4 права власності за набувальною давністю.

Таким чином, ОСОБА_4 є добросовісним набувачем квартири, право власності на яку просить визнати за набувальною давністю. З урахуванням наведених норм закону, досліджених судом доказів, суд вважає вірним обраний нею спосіб захисту своїх порушених прав, підставність позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення у повному обсязі.

Позивачкою при подачі позову сплачено судовий збір, натомість представник останньої у заяві просить такі витрати залишити за нею. Оскільки представник позивачки вправі розпоряджатися процесуальними правами останньої на власний розсуд та не бажає відшкодовувати понесені витрати, а тому понесення таких необхідно залишити за позивачкою.

Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 265, 268, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_11 , за набувальною давністю право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_24 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 23 квітня 2025 року.

СУДДЯ Оксана БЕСПАЛЬОК