ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

23 квітня 2025 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 732/1571/24

Головуючий у першій інстанції Бойко А. О.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/567/25

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шарапової О.Л.,

суддів Євстафіїва О.К., Скрипки А.А.,

з участю секретаря: Шапко В.М.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: Агропромисловий кооператив «Старосільський».

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 .

Оскаржується ухвала Городнянського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2025 року, суддя Бойко А.О., м.Городня Чернігівська область.

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до АПК «Старосільський», в якому просив достроково розірвати договір оренди землі площею 5,16 га з кадастровим номером :05:000:0413, розташованої на території Андріївської сільської ради Городнянського (Чернігівського) району Чернігівської області, переданої в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, укладений 15.11.2011 між нею та АПК «Старосільський», припинити речове право - право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0413, яке зареєстровано у встановленому законом порядку за АПК «Старосільський», вирішити питання судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.11.2011 між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки загальною площею 5,16 га, склад угідь - рілля, кадастровий номер: :05:000:0413. Зазначає, що всупереч умов договору, укладеного між сторонами, відповідачем виплата орендної плати за 2012-2022 роки проводилась без урахування п. 9-12 договору, тобто без застосування індексів інфляції. Порушення носило систематичний характер. За 2023 рік орендна плата взагалі не сплачена. Просить розірвати договір достроково на підставі ст.32 Закону України «Про оренду землі».

Заочним рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 до АПК «Старосільський» про розірвання договору оренди землі, задоволені повністю. Розірвано договір оренди землі, укладений 15.11.2011 між ОСОБА_1 та АПК «Старосільський», зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20 квітня 2012 року, предметом якого є земельна ділянка (рілля) загальною площею 5,16 га, кадастровий номер: :05:000:01331, та припинено речове право право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :05:000:0413, яке зареєстровано у встановленому законом порядку за АПК «Старосільський».

13 січня 2025 року виконуючий обов`язки керівника Агропромислового кооперативу «Старосільський» - арбітражний керуючий Кучак Ю.Ф. звернувся до суду із заявою, в якій просив заочне рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2024 року скасувати, провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до АПК «Старосільський» про дострокове розірвання договору оренди землі закрити (а.с.113-115).

Ухвалою Городнянського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2025 року заяву представника відповідача АПК «Старосільський» арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. задоволено частково. Скасовано заочне рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2024 року у справі № 732/1571/24 (провадження № 2/732/475/24) за позовом ОСОБА_1 до АПК «Старосільський» про дострокове розірвання договору оренди землі. Цивільну справу № 732/1571/24 за позовом ОСОБА_1 до АПК «Старосільський» про дострокове розірвання договору оренди землі, передано на розгляд за підсудністю до Господарського суду Запорізької області, в провадженні якого перебуває господарська справа № 908/1114/24 щодо АПК «Старосільський».

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати, а заочне рішення суду від 12.11.24 року залишити в силі.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що ухвала суду є незаконною.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що позивач звернулась до суду з вимогами немайнового характеру. Жодних позовних вимог майнового характеру, тобто таких вимог, які підлягають вартісній оцінці, до відповідача не заявлялися. В матеріалах справи відсутні будь-які відомості та судом не встановлено, що на спірній земельній ділянці знаходиться будь-яке майно відповідача, яке можна було б вважати активом боржника, що в подальшому може бути направлений на погашення грошових вимог кредиторів боржника. Таким чином, позовні вимоги є немайновими, а спір не стосується питання щодо формування активу боржника, а тому не є пов`язаним із здійсненням провадження у справі про банкрутство відповідача, а отже підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу на постанову Верховного Суду від 10.02.2021 у справі №289/697/18, в яких викладено позицію, що спір за позовом до орендаря, щодо якого порушено справу про банкрутство, про розірвання договорів оренди земельних ділянок не входить до числа тих, що належать до юрисдикції господарського суду в межах справи про банкрутство.

Особа, яка подала апеляційну скаргу звертає увагу суду на те, що поняття ліквідаційної маси юридичної особи передбачено положеннями ст.62 КУзПБ, відповідно до якої усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси. При цьому право оренди не є тотожним праву власності або праву господарського відання. При цьому до майна, визначеного родовими ознаками, що належить банкруту на праві володіння або користування, і включається до складу ліквідаційної маси, відносяться зокрема, грошові кошти та інші замінні речі, які мають ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюються числом, вагою, мірою. Отже, окремо визначена земельна ділянка не є майном, визначеним родовими ознаками. Згідно з ч.3 ст.62 КУзПБ індивідуально визначене майно, що належить банкруту на підставі речових прав, крім права власності і господарського відання, не може бути включене до складу ліквідаційної маси. Таким чином, речове право оренди земельної ділянки позивача, яка в розумінні ст.184 ЦК України є індивідуально визначеним майном, в силу ч.3 ст.62 КУзПБ не може входити до ліквідаційної маси юридичної особи банкрута.

АПК «Старосільський» у своєму відзиві на апеляційну скаргу просить її задовольнити частково, ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2025 року скасувати та закрити провадження у справі. Стягнути з ОСОБА_1 на користь АПК «Старосільський» судові витрати в розмірі 5 000.00 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що право оренди земельної ділянки є майновим правом, яке згідно із законом може бути відчужено орендарем без згоди орендодався. Отже, розгляд цього спору, предметом якого є припинення майнового права відповідача, який одночасно є боржником у справі про банкрутство, повинен відбуватися господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах справи про банкрутство.

Апеляційний суд частково погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

У ст.124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге - суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Водночас, відповідно до п.8 ч.1 ст.20 ГПК України господарські суди розглядають, зокрема, справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України.

21 жовтня 2019 року в Україні почав діяти Кодекс України з процедур банкрутства.

Системний аналіз положень Кодексу України з процедур банкрутства дає підстави для висновку, що з моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Закону про банкрутство мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

Відповідно до ч.2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Частиною 3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо майнових спорів з вимогами до боржника та його майна, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство, надсилаються до господарського суду, в провадженні якого перебуває справа про банкрутство, який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Із матеріалів справи вбачається, що провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до АПК «Старосільський» про дострокове розірвання договору оренди землі, відкрито 09 вересня 2024 року (а.с.17-18).

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 25 квітня 2024 року відкрито провадження у справі № 908/1114/24 про банкрутство АК «Старосільський», введення процедури розпорядження майном боржника, розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Кучака Ю.Ф. Оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство АПК «Старосільський» було оприлюднено на офіційному веб-сайті Вищого господарського суду України 26 квітня 2024 року за № 73077, про визнання АПК «Старосільський» банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури 05 вересня 2024 року за № 73976.

Враховуючи вказані норми процесуального права, суд першої інстанції законно та обґрунтовано передав справу за позовом ОСОБА_1 до АПК «Старосільський» про дострокове розірвання договору оренди землі, до Господарського суду Запорізької області, в провадженні якого перебуває господарська справа № 908/1114/24 про банкрутство АК «Старосільський».

Суд першої інстанції в порушення приписів ст. 255 ЦПК України не закрив провадження у справі, але це може бути усунене шляхом постановлення додаткової ухвали.

За таких обставин апеляційна скарга в частині передачі справи за підсудністю до Господарського суду Запорізької області задоволенню не підлягає, підстави для скасування судового рішення в зазначеній частині - відсутні.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на помилковому тлумаченні правових норм, а тому не дають підстав для скасування судового рішення.

Проте, в частині скасування заочного рішення Городнянського районного суду Чернігівської області слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст.284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

У результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (ч. 3, 4 ст.287 ЦПК України).

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом (ч. 2, 3 ст.288 ЦПК України).

Окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції, зазначені в ст.353 ЦПК України відповідно до буквального змісту кожного із пунктів.

Наведений у вказаній статті перелік ухвал, що підлягають оскарженню, не містить такої ухвали, як ухвала про скасування заочного рішення.

Пунктом 1 ч. 1 ст.358 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо апеляційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає апеляційному оскарженню.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку про помилковість прийняття апеляційної скарги ОСОБА_1 в частині оскарження скасування заочного рішення та відкриття в цій частині апеляційного провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

Оскільки з апеляційної скарги вбачається, що ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу, якою скасовано заочне рішення, яка не підлягає апеляційному оскарженню, апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 13.01.2025 в частині скасування заочного рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 12.11.2024 не може бути предметом апеляційного розгляду, тому апеляційне провадження підлягає закриттю, як помилково відкрите.

Керуючись ст. 367, 374, 375, ч.2 ст.362, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2025 року в частині скасування заочного рішення Городнянського районного суду Чернігівської області від 12 листопада 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Агропромислового кооперативу «Старосільський про дострокове розірвання договору оренди землі.

В іншій частині ухвалу Городнянського районного суду Чернігівської області від 13 січня 2025року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Головуюча: Судді: