Провадження № 22-ц/812/488/2025
П О С Т А Н О В А

іменем України

14 квітня 2025 року м. Миколаїв

справа № 484/1421/24

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Тищук Н.О.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Шаманської Н.О.,

із секретарем Колосовою О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу

представника позивача ОСОБА_1 адвоката Болквадзе Бесікі

на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області, ухвалене 09 грудня 2024 року суддею Максютенко О.А., в приміщенні цього ж суду, (повний текст рішення складено 13 грудня 2024 року) у цивільній справі за позовом

ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

у с т а н о в и в:

1.Описова частина

Короткий зміст вимог позовної заяви

У березні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 з вказаним вище позовом.

Позивач зазначав, що з 09.02.2021 року по 29 січня 2023 року вони з відповідачкою перебували в зареєстрованому шлюбі. У шлюбі ними був придбаний автомобіль марки Nisan Mikra, 2006 року випуску, Vip-код: НОМЕР_1 . 30.09.2023 року відповідачка без його згоди та відома відчужила автомобіль своїй матері.

Посилаючись на те, що автомобіль є об`єктом спільної власності та був відчужений без його згоди, ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 грошову компенсацію половини його вартості, яка є еквівалентною 4 700 доларів США.

У відзиві на позовну заяву відповідачка ОСОБА_2 зазначала, що позов не визнає, оскільки спільне майно у тому числі і автомобіль було поділено ними добровільно. На день розірвання шлюбу автомобіль вже був проданий її матері за взаємною згодою з відповідачем. Отримані кошти були витрачені на потреби сім`ї. 17.10.2023 року відповідач власноруч написав розписку, що жодних претензій до неї не має.

У відповіді на відзив представник позивача зазначав, що ОСОБА_1 такої розписки не підписував та просив призначити у справі почеркознавчу експертизу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 грудня 2024 року позов задоволено частково, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 15 000 грн на відшкодування половини вартості автомобіля.

Задовольняючи позовні вимоги у цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що стороною позивача не надано доказів, зокрема експертної оцінки спірного автомобіля, тому суд виходив з суми його вартості, що зазначена в договорі купівлі-продажу.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення суду першої інстанції, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд безпідставно взяв до уваги вартість автомобіля, зазначену у договорі купівлі-продажу від 30 вересня 2023 року, укладеному між відповідачкою та її матір`ю ОСОБА_3 30 000 грн.

Натомість суд безпідставно проігнорував наданий ним договір купівлі-продажу, за яким вони з дружиною придбали спірний автомобіль 15 серпня 2023 року за ціною 113 500 грн.

Також судом не обґрунтовано з яких підстав він не взяв до уваги висновок експертної вартості аналогічного автомобіля Нісан Мікра 2006 року випуску, де зазначено вартість 211 900 грн.

Узагальнені доводи інших учасників

Правом подання відзиву сторона відповідачки не скористалася.

2.Мотивувальна частина

У судовому засіданні апеляційного суду приймали представник позивача Болквадзе Б.М. та представник відповідачки Рідош-Шаповал В.І. в режимі відеоконференції.

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає не у повній мірі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи

Судом встановлено, що з 09 лютого 2021 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

18 серпня 2023 року за договором купівлі-продажу 327/23/015928 подружжя придбало легковий автомобіль марки Nisan Mikra, 2006 року випуску, Vip-код: НОМЕР_1 , вартість транспортного засобу склала 113500 грн. Свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_2 було видано на ім`я ОСОБА_2

29 грудня 2023 року шлюб розірвано.

30 вересня 2023 року ОСОБА_2 продала зазначений вище автомобіль своїй матері ОСОБА_3 за 30 000 грн.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про запровадження презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу. Зазначена презумпція може бути спростована, один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який заперечує її застосування.

Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України).

Згідно з частиною третьою статті 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною четвертою статті 65 СК України передбачено, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Відповідно до частини першої статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У разі, коли під час розгляду вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Визначаючи розмір компенсації вартості частки автомобіля, суд першої інстанцій керувався тим, що у договорі купівлі-продажу автомобіля, який був укладений між ОСОБА_2 та її матір`ю ОСОБА_3 , визначена вартість його продажу.

Водночас суд не врахував, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля був укладений без згоди іншого з подружжя позивача ОСОБА_1 , тому відсутні підстави вважати, що ця ціна була визначена за згодою сторін.

За таких обставин суд першої інстанції повинен був застосувати до спірних правовідносин правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 127/7029/15-ц (провадження № 61-9018сво18), відповідно до якого у випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим, неможливістю встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно.

Зважаючи на наведене, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення розміру компенсації частки у спільному майні подружжя автомобілі.

Відповідно до інформації Бюлетня авто товарознавця вартість подібного за якостями авто складає 211 900 грн (а.с. 132).

Однак, у позовній заяві представник позивача вартість автомобіля зазначав 4700 доларів США та просив про стягнення половини цієї суми.

У судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача наполягав на стягненні цієї суми у гривневому еквіваленті, та з урахуванням курсу долара США просив стягнути з відповідачки ОСОБА_2 97 243 грн.

Отже, оскільки суд апеляційної інстанції позбавлений можливості вийти за межі вимог апеляційної скарги, то саме ця сума підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 .

Отже, перевіривши застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на підставі встановлених фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а тому рішення підлягає зміні, а апеляційна скарга задоволенню.

Згідно зі статтею 141 ЦПК між сторонами підлягають розподіленню судові витрати, сплачені відповідачем при подачі позовної заяви та при подачі апеляційної скарги, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з позовом до суду першої інстанції ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн, тобто лише за позовною вимогою про визнання автомобіля спільною сумісною власністю подружжя.

Вимоги майнового характеру про компенсацію вартості автомобіля судовим збором оплачені не були.

Не звернувши увагу на наведене, суд першої інстанції відкрив провадження у справі.

Крім того при постановленні судового рішення суд першої інстанції не вирішив питання про розподіл судових витрат.

При поданні апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 150% від суми, сплаченої при поданні позову 1 816, 80 грн.

З огляду на викладене з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 3 028 грн, сплачені апелянтом за вимогою немайнового характеру.

Крім цього, вимога майнового характеру про компенсацію вартості автомобіля підлягала оплаті судовим збором у розмірі 3 028 грн, а при поданні апеляційної скарги у розмірі 4 542 грн, а всього 7 570 грн.

Таким чином пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, стягненню з відповідачки на користь державного бюджету підлягає 4 139, 91 грн, а з позивача пропорційно до частини позовних вимог у задоволенні яких відмовлено 3 430 грн.

Керуючись статтями 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 адвоката Болквадзе Бесікі задовольнити.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 грудня 2024 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у праві спільної власності на автомобіль марки NISSAN MIKRA, 2006 року випуску, VIN: НОМЕР_1 в сумі 97 243 (дев`яносто сім тисяч двісті сорок три) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 028 грн судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави (Отримувач коштів: Миколаїв. ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106) 4 139 (чотири тисячі сто тридцять дев`ять) грн 91 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави (Отримувач коштів: Миколаїв. ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); Рахунок отримувача: UA0026001; Код класифікації доходів бюджету: 22030106) 3 430 (три тисячі чотириста тридцять) грн 09 коп.

В частині визнання майна спільною сумісною власністю подружжя рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня ухвалення, але за наявності підстав, передбачених статтею 389 ЦПК, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий Н.О.Тищук

Судді: Т.Б.Кушнірова

Н.О.Шаманська

---------------------------------

Повну постанову складено 21 квітня 2025 року