Справа № 383/486/25
Номер провадження 2-з/383/10/25
УХВАЛА

18 квітня 2025 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області у складі головуючої судді Замши О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кулі В.О.,

розглянувши в м. Бобринець Кіровоградської області, в залі судових засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області заяву Селянського (фермерського) господарства Габорця Володимира Андрійовича про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

На підставі ч.2 ст.149 ЦПК України (до пред`явлення позову) заявник Селянське (фермерське) господарство Габорця Володимира Андрійовича звернулося до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить заборонити Міністерству юстиції та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних і міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним та приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельних ділянок за кадастровими номерами: :02:000:1212 та :02:000:0212 до закінчення розгляду справи по суті.

В обґрунтування заяви зазначається, що між ОСОБА_1 та СФГ Габорця Володимира Андрійовича було укладено Типовий договір оренди землі б/н від 25 січня 2005 року, що зареєстрований у Бобринецькому районному відділі Кіровоградської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» за № 404 від 29 квітня 2005 року, відповідно до якого було передано Орендарю в строкове платне користування земельну ділянку: кадастровий номер :02:000:1212, загальна площа 4.8419 гектарів, у тому числі: ріллі 4.8419 гектарів; та :02:000:0212 загальна площа 1.1889 гектарів, у тому числі: ріллі 1.1889 гектарів; місцезнаходження Кіровоградська область, Кропивницький район, Кетрисанівська сільська рада (колишнього Бобринецького району, Витязівської сільської ради). Зазначений договір укладений строком на 20 років, який розпочинається з 29.04.2005 року та закінчується 29.04.2025 року. В подальшому власником вказаних земельних ділянок стала ОСОБА_2 , яка є спадкоємцем ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 грудня 2022 року.

Між СФГ ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було досягнуто попередньої усної домовленості про заключення додаткової угоди про продовження дії договору оренди земельних ділянок строком на 7 років. Зважаючи на дану домовленість щодо продовження дії договору оренди, СФГ ОСОБА_3 в 2024 році засіяло земельну ділянку озимим ріпаком.

26.03.2025 року СФГ Габорця Володимира Андрійовича на адресу ОСОБА_2 направлено лист-повідомлення про поновлення Договору оренди на строк 7 років, тобто до 29 квітня 2032 року.

Однак, в подальшому СФГ ОСОБА_3 отримано лист-повідомлення від ОСОБА_2 про заперечення у поновленні типового договору оренди землі від 25.01.2005 року (земельні ділянки кадастровий :02:000:0212 та кадастровий № :02:000:1212) у відповідь на листи-повідомлення орендаря від 26.03.2025 року, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_2 заперечує щодо поновлення зазначеного типового договору оренди землі на новий строк, так як бажає самостійно обробляти свої земельні ділянки. Просить не здійснювати на вказаних земельних ділянках будь-які польові роботи після закінчення строку дії права оренди та не здійснювати посів сільськогосподарських культур, вирощування та збір яких припадає на період після закінчення строку дії права оренди, так як такі дії договорами оренди землі не передбачені.

Заявник вказує про намір звернутися до суду з позовом немайнового характеру для захисту порушеного права, відтак просить застосувати заходи забезпечення позову.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:

1) найменування суду, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;

3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;

4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;

6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;

7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до змісту пункту 2 частини 1 статті 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Частиною 3 ст.150 ЦПК України визначено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі №753/22860/17 (провадження № 14-88цс20).

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з заявою про застосування заходів забезпечення позову, заявник жодним чином не вказує, яке право відповідачем порушене та у який спосіб таке право має намір захистити (предмет позову). Необхідність забезпечення позову ґрунтується виключно на припущеннях заявника, оскільки на час розгляду заяви така необхідність не підтверджена належними та допустимим доказами.

Слід зазначити, що саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення, зважаючи в тому числі і на те, що на підтвердження вказаних обставин заявником до заяви не долучено будь-яких доказів, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необґрунтованість заяви щодо застосування передбаченого пунктом 2 частини 1 статті 150 ЦПК України виду забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо земельних ділянок, як такого, що не відповідає встановленим частиною 3 статті 150 ЦПК України вимогам співмірності та порушить права та інтереси ОСОБА_2 як власника нерухомого майна, а тому зазначені доводи заявника є недостатніми та не доведеними належними засобами, тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись, ст. 149, 153, 260 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви СФГ Габорця Володимира Андрійовича про забезпечення позову шляхом заборони Міністерству юстиції та його територіальним органам, усім суб`єктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно (виконавчим органам сільських, селищних і міських рад, Київської, Севастопольської міських, районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій), усім державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно, у тому числі нотаріусам, державним та приватним виконавцям, вчиняти будь-які реєстраційні дії, приймати будь-які рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо земельних ділянок за кадастровими номерами: :02:000:1212 та :02:000:0212 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 18.04.2025 року.

Суддя Олена ЗАМША