Справа № 203/5864/24
Провадження № 2/0203/312/2025
06 березня 2025 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Іваницької І.В.
за участю секретаря судового засідання Кочевської В.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Славія Н» про стягнення боргу за договором позики
ОСОБА_1 звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Славія Н» на свою користь боргу за договором позики в сумі 757 000,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору позики від 30.03.2020 в частині своєчасного та в повному обсязі повернення суми позики, яка була отримана.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.10.2024 зазначену позовну заяву передано для розгляду судді Іваницькій І.В.
Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 28.10.2024 після усунення позивачем недоліків позовної заяви відкрите провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи у підготовчому судовому засіданні призначений на 03.12.2024.
У підготовчому судовому засіданні 03.12.2024 у зв?язку з неявкою позивача та представника відповідача розгляд справи відкладений на 25.12.2024.
25.12.2024 підготовче судове засідання закрито, розгляд справи по суті призначений на 29.01.2025.
У судовому засіданні 29.01.2025 у зв?язку з неявкою позивача, представника відповідача розгляд справи відкладений на 06.03.2025.
У судове засідання 06.03.2024 позивач не з?явився, просив справу розглядати без його участі; відповідач явку представника в судове засідання не забезпечив, був повідомлений про час та місце розгляду справи через систему «Електронний суд». Жодних документів від відповідача до суду не надходило.
З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст. 280 ЦПК України розгляд справи проведено в заочному порядку, про що в судовому засіданні постановлено ухвалу.
Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Матеріалами справи підтверджується, що 30.03.2020 між ОСОБА_1 як позикодавцем (надалі позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Славія Н» як позичальником (надалі відповідач) укладений договір позики (надалі договір), за умовами якого позивач зобов?язався передати відповідачу грошові кошти в розмірі, обумовленому договором, а відповідач повернути таку ж суму грошових коштів в порядку та на умовах, визначених договором.
Відповідно до п. 2.1 договору розмір позики становить 940 000, 00 грн.
Позивач надає позику протягом 30 календарних днів з моменту підписання цього договору (п. 3.1 договору).
Позика вважається наданою позивачем відповідачу з моменту передання грошей, що підтверджує оформлений належним чином видатковий касовий ордер. Факт одержання позики додатково підтверджує акт приймання передачі грошових коштів, підписаний відповідачем у момент передачі йому суми позики (п. 3.3 договору).
Строк надання позики становить 11 місяців з моменту надання позики та оформлення в порядку, передбаченому п. 3.3 договору. Остаточною датою повернення позики є 08.05.2020.
В матеріалах справи міститься копія акту передачі приймання грошової позики від 24.04.2020, яким засвідчена передача відповідачу позивачем грошових коштів по договору в сумі 940 000,00 грн. Згідно п. 2 цього акту відповідач зобов?язаний повернути отримані за цим актом грошові кошти позивачу згідно умов договору та у строки, визначені договором.
Як договір, так і акт передачі приймання грошової позики від 24.04.2020 з боку відповідача підписаний директором ОСОБА_2 , міститься відтиск печатки підприємства на підписі. Відповідачем, який неодноразово викликався до суду та був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, жодних доказів на спростування укладення договору та отримання грошових коштів по зазначеному акту на суму 940 000,00 грн, вибуття в незаконний спосіб печатки підприємства, не надано. З огляду на викладене, суд виходить з презумпції правомірності правочину та вирішує справу на підставі наявних доказів, які не спростовані стороною відповідача.
Позивач посилається на те, що відповідач повернув частину грошових коштів по договору на загальну суму 183 000, 00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №170 від 15.05.2020 на суму 63 000, 00 грн та №210 від 05.06.2020 на суму 120 000, 00 грн; залишок заборгованості становить 757 000, 00 грн, яку просить стягнути, бо строк її повернення за договором сплив.
Викладене стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
Згідно частин 1, 4 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво - чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.
Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до статей 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається; зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок; якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст. 1046 ЦК України).
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором.
З наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що між сторонами існували позикові правовідносини, оформлені договором позики від 30.03.2020; згідно акту передачі приймання від 24.04.2020 відповідачем на виконання умов договору отримані у відповідача грошові кошти в сумі 940 000,00 грн; строк повернення коштів (08.05.2020) є таким, що настав; у матеріалах справи докази належного виконання договору з боку відповідача (повернення коштів позивачу в повному обсязі) відсутні.
З огляду на викладене, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України (кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень), зважаючи на те, що строк виконання зобов?язання настав, доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів на підтвердження відсутності обов?язку зі сплати заборгованості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Славія Н» на користь ОСОБА_1 заборгованості за договором позики в сумі 757 000,00 грн є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Відповідачем заборгованість за договором належними та допустимим доказами не спростована.
Відповідно до ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір у сумі 6 056,00 грн (7 570, 00 х 0,8) грн, оскільки позовна заява була подана через систему «Електронний суд», у зв?язку з чим застосовується відповідний коефіцієнт. Враховуючи наведене, позивачу підлягає поверненню з державного бюджету надмірно сплачений судовий збір у сумі 1 514, 00 грн (7 570, 00 6 056, 00).
Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Славія Н» про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини заочного рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення складений 11.04.2024.
Суддя І.В. Іваницька