справа № 557/588/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м.Корець

Суддя Корецького районного суду Рівненської області Сірак Д.Ю. при вирішенні питання про відкриття провадження у цивільній справі за заявою представника заявника, адвоката Рудика Віталія Романовича в інтересах ОСОБА_1 , заінтересована особа Орган опіки та піклування Гощанської селищної ради Рівненського району Рівненської області про визнання особи недієздатною,

в с т а н о в и в :

Адвокат Рудик В.Р. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду про визнання усиновленої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною та призначення його опікуном. В обґрунтування заяви зазначив, що донька є інвалідом з дитинства у зв`язку із захворюванням на дитячий церебральний параліч, спастичну квадріплегію із стійким вираженням обмеженням рухової активності, неможливістю повного самообслуговування, еквінусна деформація правої стопи, розумовою відсталістю легкого ступеня. Внаслідок захворювання вона не може вчиняти дії в рамках своєї дієздатності.

Розглянувши матеріали справи, приходжу до висновку, що заявнику необхідно відмовити у прийнятті заяви про визнання особи недієздатною з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно із статтею 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.295 ЦПК України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у закладі з надання психіатричної допомоги - за місцезнаходженням цього закладу.

У заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (ч.3 ст.297 ЦПК України). Така процедура виникає у зв`язку з необхідністю захисту прав людини, яка через певні обставини не може самостійно діяти у своїх інтересах.

Відповідно до ч.1 ст.30 ЦК України, цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання.

Статтею 31 ЦК України визначено, що малолітні особи - це діти віком до 14 років. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право:

1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини.

Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість;

2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом.

Малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду.

Тобто, малолітня особи не мають повної цивільної дієздатності, крім права: вчиняти дрібні побутові правочини, набувати майнові права у межах дозволеного законом (наприклад, отримувати подарунки).

Відповідно до ч.1 ст.41 ЦК України, над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка.

Статтею 55 Цивільного кодексу України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

Згідно ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

Статтею 242 Цивільного кодексу України встановлено, що батьки (усиновлювачі) є законними представниками малолітніх та неповнолітніх дітей.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , просить визнати недієздатною малолітню особу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якій на дату подання даної заяви виповнилось лише 11 років. На даний час вона має неповну цивільну дієздатність у межах, визначених ст. 32 ЦК України.

Процесуальні норми ст. ст. 293-296 ЦПК України передбачають компетенцію суду на обмеження цивільної дієздатності неповнолітньої особи, а не на визнання неповнолітньої, більш того малолітньої, особи недієздатною.

Так, згідно із наведеними вище нормами матеріального та процесуального права, у судовому порядку може бути визнана недієздатною лише та особа, яка досягла повноліття, тобто 18 років, і має повну цивільну дієздатність. До моменту досягнення повноліття, в судовому порядку, за заявою піклувальника, суд може обмежити цивільну дієздатність неповнолітньої особи.

Таким чином, чинним цивільно-процесуальним законодавством не встановлено компетенції суду на вирішення заяв в порядку окремого провадження про визнання недієздатними малолітніх осіб. Визнання малолітньої особи недієздатною не призведе до виконання мети такого заходу, визначної в ст.41 ЦК України, оскільки неможна позбавити того, чого малолітня особа не має у повному обсязі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 186 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Оскільки, вимоги заяви ОСОБА_1 про визнання малолітньої особи недієздатною не підлягають розгляду у порядку цивільного судочинства та через те, що малолітня особа повної цивільної дієздатності не має, у відкритті провадження за заявою необхідно відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 186, 293, 295, 296, 353 ЦПК України, суддя

у х в а л и в :

У відкритті провадження за заявою окремого провадження ОСОБА_3 , заінтересовані особи - Управління охорони здоров`я Луцької міської ради, ОСОБА_4 , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: