Справа № 128/4772/24
РІШЕННЯ

Іменем України

17.04.2025 м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Васильєвої Т.Ю.,

секретар Манюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20.01.2013 було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище « ОСОБА_3 ») та ОСОБА_2 . У шлюбі позивача та відповідача народився син: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08.12.2023 року шлюб між позивачем і відповідачем розірвано. З 2023 року відносини позивача з відповідачем погіршились і останній в утриманні снна участі не приймає, крім того з 2023 року позивач з відповідачем разом не проживають.

Позивач самостійно, власними силами, намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати неповнолітнього сина, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на позивача законом та необхідні для належного утримання своєї дитини. Крім того, між позивачем та відповідачем не досягнуто згоди щодо розміру аліментів, які останній має сплачувати на утримання спільного сина.

Добровільно боржник надає матеріальну допомогу, але вона не покриває навіть елементарні витрати, навчання, гуртки, тощо.

Син ОСОБА_4 проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні.

За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також судові витрати по справі, які зазначені в розмірі 10 000 грн на професійну правничу допомогу (а.с. 1 3).

Ухвалою суду від 06.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 113).

Представник відповідача 23.01.2025 подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого вказав, що відповідач визнає позов частково. Зазначає, що відповідач здійснює грошові перекази у якості аліментів на утримання спільного сина. Суми переказів значно перевищують прожитковий мінімум на дитину даного віку та підтверджують поведінку батька, який намагається брати участь у вихованні дитини. При можливості відповідач відвідує сина, купує подарунки. За вказаних обставин, твердження сторони позивача щодо самостійного утримання та виховання сина не відповідає дійсності.

Також представник відповідача повідомляє, що у провадженні Вінницького районного суду Вінницької області знаходиться цивільна справа № 128/2763/24 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл сумісного майна подружжя. Предметом спору є частина житлового будинку, в якому проживають позивач з сином.

У період із жовтня 2023 року по даний час позивач чинить перешкоди у проживанні ОСОБА_2 у спільному будинку, здійснює обмеження у користуванні побутовою технікою, майном, що було придбане у шлюбі та інше. Відповідач не має можливості реалізувати своє право користуватися майном, що набуто і належить йому із колишньою дружиною на праві спільної сумісної власності. Між сторонами відсутня домовленість щодо порядку користування спільним сумісним майном. Відповідач вимушений нести витрати на оренду житла.

При цьому витрати на навчання сина у приватній школі, його гуртки та відвідування додаткових занять відповідають матеріальному становищу позивача. Відповідач ні в якому разі не заперечує та не чинить перешкоди у розвитку сина, однак рівнозначної участі у вказаних витратах нести не має можливості.

Позивачу відомо, що відповідач бере активну участь у обороні держави та проходить військову службу у складі ЗСУ. Розмір заробітної плати є не фіксованим та змінюється від займаної посади та дислокації його розташування. Одночасно відповідач проходив лікування у зв`язку із отриманим пораненням під час несення службових обов`язків (бойових дій) та ніс витрати на лікування, несе значні витрати, пов`язані із переїздами, придбанням речей, засобів індивідуального використання та інших необхідних речей для виконання службових обов`язків.

Відповідач вважає, що має можливість сплачувати аліменти на утримання спільного сина у розмірі 5 000, 00 грн щомісячно.

Також, відповідач вважає, що заявлена в позовній заяві сума витрат на правову допомогу є неспівмірною із складністю справи, фактично наданими послугами, витраченим часом на надані послуги.

За вказаних обставин відповідач просить суд позов задовольнити частково, а саме в розмірі 5 000, 00 грн щомісячно, а також стягнути на користь відповідача понесені судові витрати на професійну правничу допомогу та понесені витрати, пов`язані із явкою в судові засідання, які оцінені ним також в сумі 10 000 грн на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з явкою в судові засідання (а.с. 140 143).

28.01.2025 представник позивача подав до суду відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач з моменту подачі до суду позовної заяви про присудження (стягнення) аліментів на утримання неповнолітньої дитини, виховання, утримання свого сина не здійснює, аліменти не сплачує, намагається відвернути увагу суду від того, що він не бере участі у вихованні сина, не відвідує його та не проявляє ініціативи у спілкуванні з дитиною, посилаючись на проходження військової служби в Збройних Силах України. Події у відносинах між батьками негативно вплинули на дитину. Наразі мати водить його до психолога та оплачує психологічну реабілітацію. Позивач не чинить перешкод у спілкуванні сина з батьком.

Позивач також зазначає, що вона також має проблеми зі здоров`ям, перенесла операцію на нирках та має інші проблеми зі здоров`ям, які потребують лікування, що вимагає значних витрат. Проте, це не впливає на утримання дитини та його розвиток. Також всі витрати на медичне регулярне обстеження та лікування сина покриває позивач, відповідач у цьому не бере участі. Служба відповідача у лавах ЗСУ та особисті витрати відповідача не повинні впливати на розвиток та належне забезпечення дитини.

За вказаних обставин позивач просить суд задовольнити позовні вимоги та покласти судові витрати на відповідача (а.с. 169 172).

В судове засідання 14.04.2025 позивач ОСОБА_1 та її представник не з`явились, однак її представник, адвокат Огородник О.М подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Окрім цього, представник позивача просив відмовити у задовленні клопотання представника відповідача про відкладення судового засідання, оскільки вважає дії представника відповідача зловживанням процесуальними правами у зв`язку з тим, що схожі клопотання надавалися неодноразово і призводять до затягування розгляду справи і порушення процесуальних строків. Тому просив клопотання представника відповідача залишити без задоволення та проводити подальший розгляд справи.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник в судове засідання також не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином та завчасно про дату, час та місце розгляду справи. Крім того, 14.04.2025 до суду надійшло клопотання представника відповідача, адвоката Горбового В.А., про відкладення розгляду справи, в якому представник відповідача вказав, що відповідач ОСОБА_2 перебуває в зоні бойових дій та бажає взяти участь в судовому розгляді, а представник відповідача 14.04.2025 о 12:30 год викликаний до Печерського районного суду м. Києва, та о 13:00 год він викликаний до Шевченківського районного суду м. Києва, а також о 16:30 год він викликаний до Вищого антикорупційного суду, та буде брати участь у якості захисника під час розгляду кримінальних справ. В дане судове засідання, яке було призначено на 10.30 год, в тому числі шляхом участі в режимі відеоконференції, про що було постановлено ухвалу за його клопотанням ще 20.01.2025, представник відповідача також не з`явився.

Вирішуючи клопотання про відкладення судового розгляду, суд звертає увагу, що позовна заява надійшла до суду 29.11.2024 та ухвалою суду від 06.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, судове засідання призначено на 23.01.2025, в ході якого було задоволено клопотання про перерву в судовому розгляді для ознайомлення з відзивом та надання відповіді на відзив, наступне засідання було призначено на 13.03.2025 о 14.30 год. 13.03.2025 представник відповідача подав до суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з бажанням відповідача взяти участь в судовому розгляді та його відсутність з поважних причин, докази яких представник відповідача зобов`язався надати в наступному судовому засіданні, а також зайнятість представника в інших судових засіданнях, призначених на 9.15 год, 11.00 год, 14.20 год. Судом було задоволено клопотання про відкладення судового розгляду, який було призначено на 14.04.2025 о 10.30 год. Але відповідач та його представник не з`явилися в судове засідання повторно, згідно вищевказаної заяви від 14.04.2025.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Так в рішенні від 07.07.1989 у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За вказаних обставин, враховуючи завчасну та неодноразову обізнаність ОСОБА_2 та його представника з наявністю даного судового провадження, а також повторну неявку в судове засідання, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні клопотання про відкладення судового розгляду, та на підставі п. 2 ч. 3, ч. 4 ст. 223 ЦПК України розглянути справу без участі відповідача та його представника на підставі наявних у справі доказів.

Вказане узгоджується з рішенням Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», відповідно до якого в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи.

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , від 20.01.2013 між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_5 було укладено шлюб. Після реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_6 » (а.с. 6).

В сторін по справі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7).

Згідно копії витягів з реєстру територіальної громади від 04.12.2023, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 8, 9).

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 08.12.2023 у справі № 128/4562/23 шлюб між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_7 розірвано (а.с. 10 12).

На підтвердження понесення витрат на утримання сина, який навчається в приватному закладі, позивачем надані копії квитанцій про сплату навчання ОСОБА_4 , гуртків, а також оплату комунальних послуг (а.с. 13 70).

На підтвердження матеріального становища позивачем надано копію довідки від 02.07.2024, відповідно до якої, дохід ОСОБА_1 за період з 25.03.2015 по 30.06.2024 склав 738 468, 23 грн (без утримання податків), копії виписок з банківських рахунків, а також копію реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, Індивідуальні відомості про застраховану особу ОСОБА_1 , відомості про укладення угод ФОП ОСОБА_1 із замовниками та копії податкових декларацій платника Єдиного податку Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за 2021 2023 роки (а.с. 71 100), та витрати на оплату занять з психологом сина, гуртків, лікування та обстеження сина і позивачки (а.с. 174 183, 187 - 203).

Відповідачем на підтвердження обставин, зазначених у відзиві, надано копії виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого про проходження лікування ОСОБА_2 з 15.08.2024 по 16.08.2024, з 04.10.2024 по 15.10.2024, з 16.08.2024 по 04.10.2024 (а.с. 145 - 148).

Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 13.11.2024, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл сумісного майна подружжя прийнято до розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом(а.с. 152).

Також, відповідачем подано до суду платіжні інструкції про переказ коштів з рахунку ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_1 , призначення платежу: переказ власних коштів, аліменти на утримання ОСОБА_8 від 30.10.2024, 28.11.2024, 30.03.2024, 30.04.2024, 31.05.2024, 29.06.2024, 31.07.2024, 03.09.2024, 01.10.2024 на загальну суму 48 200, 00 грн (а.с. 153 161).

Згідно ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти), відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Отже вибір способу стягнення аліментів та їх розмір покладається саме на позивача у даній справі, оскільки матеріалами справи доведено, що дитина ОСОБА_4 проживає саме з ОСОБА_1 , тому підстав для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі судом не встановлено, враховуючи також зазначені самим відповідачем обставини про отримання ним мінливого розміру доходів.

Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи встановлені обставини справи, наявні відомості про проживання дитини та її право на утримання від кожного з батьків, при цьому, зазначені позивачем обставини щодо відсутності у батька дитини інших утриманців, відповідачем не спростовані, належних та дупустимих доказів дійсного майнового стану відповідача ним та його представником до суду не подано, жодного доказу щодо розміру доходів відповідача, наявність/відсутність в нього нерухомого чи цінного майна, в тому числі транспортних засобів, а також розміру витрат, на які посилається відповідач у відзиві на позов, суду не надано, тому суд вважає заявлений позивачем розмір аліментів обґрунтованим та таким, що відповідає ст. 182 СК України, а тому такі вимоги позивачки підлягають до задоволення.

Суд зазначає, що добровільне перерахування коштів на утримання сина відповідачем позивачці не є перешкодою для визначення розміру аліментів в судовому порядку, з метою встановлення правової визначеності між сторонами стосовно їх обов`язків в утриманні спільного сина. В разі добровільної сплати таких коштів протягом періоду, за який аліменти стягуються в судовому порядку, такі кошти мають бути враховані при примусовому стягненні заборгованості за аліментами.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, яким є 22.11.2024, враховуючи дату направлення позову до суду (а.с. 108).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, крім іншого належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Положеннями ч. 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

В позовній заяві позивач просить стягнути понесені нею витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. На підтвердження таких витрат позивачем долучено копії: договору про надання правничої допомоги № 04/03 від 04.03.2024 (а.с. 101 102); акту приймання-передачі надання правової допомоги від 18.11.2024, згідно якого адвокатське бюро Олега Огородника в особі Керуючого Огородника О.М. надав ОСОБА_1 правову допомогу загальною вартістю 10 000 грн у виді: вивчення документів та формування правової позиції; зустріч, консультація клієнта, узгодження правової позиції; формування доказової бази, систематизації, групування доказів, додатків до позовної заяви; підготовка та подання до суду позовної заяви про присудження (стягнення) аліментів на утримання неповнолітньої дитини та представництво інтересів у суді (а.с. 103); попереднього (орієнтовного) розрахунку суми вудових витрат, які позивач поніс; квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 18.11.2024, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатила 10 000 грн за договором № 04/03 від 04.03.2024 (а.с. 105).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

В додатковій постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23.01.2023, справа № 755/2587/17, зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони, тощо.

Беручи до уваги характер спірних правовідносин, суд вважає неспівмірною заявлену вартість послуг за вказаний перелік послуг за даним позовом, враховуючи категорію та складність даної справи, яка не потребує вивчення значного обсягу доказів та правових позицій судів щодо такої категорії справ, суд вважає завищеним заявлений розмір вартості вказаних послуг.

У зв`язку з вищенаведеним та враховуючи складність справи та її значення для сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу, виходячи з критерію розумності їхнього розміру, конкретних обставин справи та відсутність відомостей про фінансовий стан відповідача, а саме в розмірі 3 000 грн.

Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст. 141, 180-183, 191 СК України, ст. ст. 133, 141,211, 223, 247, 259, 263, 265, 280-282, 430 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу),але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.11.2024 і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн.

Рішення суду, в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць, допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повний текст рішення складено 17.04.2025.

Суддя: