Провадження №2/367/2988/2025
УХВАЛА

Іменем України

18 квітня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Шестопалової Я.В.,

при секретарі Пронченко О.С.,

за участі

позивача за первісним позовом ОСОБА_1 ,

представника позивача за первісним позовом ОСОБА_2 ,

представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Ірпінь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини почергово з матір`ю та батьком,-

в с т а н о в и в :

В провадженні Ірпінського міського суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини разом з матір`ю та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини почергово з матір`ю та батьком.

Відповідачем за первісним позовом подано клопотання про звернення з судовим дорученням про надання міжнародно-правової допомоги, в якому просить звернутися із судовим доручення про надання правової допомоги до компетентного органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, доручити компетентному органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії: провести обстеження умов проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з метою з?ясування наявності необхідних умов для проживання та виховання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; вислухати думку малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності психолога, перекладача (у разі необхідності), щодо бажання проживання почергово з матір?ю та батьком; направити доручення компетентному органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії через Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м.Київ); зупинити провадження у справі до надходження відповіді від компетентного органу іноземної держави на судове доручення про надання правової допомоги.

В підготовчому судовому засіданні позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 заперечували щодо задоволення клопотання про звернення з судовим дорученням про надання міжнародно-правової допомоги в повному обсязі.

Представник відповідача за первісним позовом в підготовчому судовому засіданні підтримав клопотання ОСОБА_4 та просив його задовольнити.

17.04.2025 року представник позивача за первісним позовом Денисюк О.І. направив письмові заперечення на клопотання про звернення з судовим дорученням про надання міжнародно-правової допомоги. Вказав, що за своїм змістом заявлене ОСОБА_4 клопотання про судове доручення є клопотанням про витребування доказів, яке повинно подаватися в порядку передбаченому ст.ст. 83, 84 Цивільного процесуального кодексу України. Всупереч цьому, клопотання від 15.04.2025 р. подано ОСОБА_4 через шість місяців після подання ним зустрічного позову від 09.10.2024 р. Незважаючи на це, ОСОБА_4 не обґрунтовує неможливість його подання у встановлений строк, не просить суд поновити відповідний строк. Крім того, ОСОБА_4 не підтвердив підстав вважати, що компетентний орган Сполученого королівства Великобританії та Північної Ірландії наділений повноваженнями проводити обстеження умов проживання, заслуховувати думку осіб за участі психолога. Не навів ОСОБА_4 вжитих ним заходів для самостійного отримання подібних доказів. Заявляючи клопотання від 15.04.2025 р. ОСОБА_4 посилається на Конвенцію про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18.03.1970 р., одночасно визнаючи відсутність договору про надання правової допомоги між Україною та Сполученим королівством. Відсутність двосторонніх відносин між Україною та Сполученим королівством в сфері надання правової допомоги свідчить про неможливість подальшої практичної реалізації судового доручення, тобто заявленої мети не буде досягнуто. Всупереч положенням Конвенції, ОСОБА_4 не вказано конкретний компетентний орган Сполученого королівства, який на його думку повинен вчинити процесуальні дії, а саме забезпечити витребувані ним докази. Конвенцією передбачається процедура опитування осіб та огляду майна, натомість ОСОБА_4 пропонує здійснити обстеження та заслуховування відповідно. Не зрозуміло яким чином має бути вислухана дитина - ОСОБА_5 , тобто ОСОБА_4 не сформовано переліку питань в рамках яких має бути вислухана дитина. ОСОБА_1 засвідчує, що аналогічні за змістом докази можуть бути отримані в інший, доступніший спосіб, а саме шляхом отримання свідчень від співмешканців, сусідів, педагогічних працівників навчального закладу, а також шляхом опитування дитини із використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. ОСОБА_1 засвідчує спроможність подання до суду подібних характеристик від вказаних осіб у формі прийнятній до звичаїв Сполученого королівства. На підтвердження цього, ОСОБА_1 отримала лист від ліцензованого лендлорда (орендодавця) - ТОВ «Паскелл Істейтс», датований квітнем 2025 р., яким за результатами обстеження надано характеристику житла, місцевості, інфраструктури, умов проживання, особистих якостей матері - ОСОБА_1 та доньки - ОСОБА_5 . Враховуючи зазначене, просив суд залишити без задоволення клопотання ОСОБА_4 від 15.04.2025 р. про звернення з судовим дорученням про надання міжнародно-правової допомоги.

Розглянувши клопотання відповідача за первісним позовом про звернення з судовим дорученням про надання міжнародно-правової допомоги, врахувавши думку сторони позивача за первісним позовом, суд зазначає наступне.

За нормою ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 Сімейного кодексу України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).

Враховуючи, що на час розгляду справи в суді ОСОБА_5 досягла шестирічного віку та в силу свого віку може висловити свою думку щодо відношення до батьків, місця проживання, з`ясування позиції дитини при вирішенні справи, що стосуються її життя, є необхідним та первісним.

Матеріалами справи підтверджено, що на теперішній час дитина ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , а тому з`ясування думки дитини у судовому засіданні не є можливим.

При цьому, матеріали справи також не містять відомостей щодо умов проживання дитини ОСОБА_5 у вказаному житловому приміщенні.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами відповідача за первісним позовом щодо необхідності з`ясування вказаних питань при розгляді справи цієї категорії, та неможливості надання стороною позивача за первісним позовом цих відомостей самостійно.

Згідно ч. 1, 2 ст. 498 ЦПК України у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 502 ЦПК України передбачено, що доручення суду про виконання певних процесуальних дій стосовно громадянина України, який проживає на території іноземної держави, може бути виконано працівниками дипломатичного представництва чи консульської установи України у відповідній державі, якщо це передбачено міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. У разі вчинення певних процесуальних дій складається протокол, що підписується особою, стосовно якої вчинені процесуальні дії, та особою, яка вчинила процесуальні дії, і скріплюється печаткою відповідної закордонної дипломатичної установи України. У протоколі зазначаються день, час і місце виконання доручення.

Таким чином, виконання певних процесуальних дій у відношенні громадянина України на території іншої держави можливо як шляхом надання судового доручення компетентного органу іноземної держави, так і шляхом виконання судового доручення працівниками дипломатичного представництва чи консульської установи України у відповідній державі.

Враховуючи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є громадянами України, з метою процесуальної економії виконання судового доручення, суд вважає за необхідне застосувати саме положення ст. 502 ЦПК України.

Згідно з ч. 2 статті 80 Закону України "Про міжнародне приватне право" доручення судів України про вручення документів громадянам України, які постійно проживають за кордоном, або отримання від них доказів на території іноземної держави можуть бути виконані консульською посадовою особою України відповідно до міжнародних договорів України або в іншому порядку, що не суперечить законодавству держави перебування.

Окремий міжнародний договір, який регулює порядок отримання доказів та виконання доручень між Україною та Сполученим Королівством Великої Британії та Північної Ірландії не укладений.

Відтак, взаємовідносини між Україною та Сполученим Королівством Великої Британії та Північної Ірландії щодо отримання доказів врегульовано Гаазькою Конвенцією про отримання за кордоном доказів у цивільних або комерційних справах від 18.03.1970 року.

У статті 15 Конвенції вказано, що у цивільних або комерційних справах дипломатичний службовець або консульський агент Договірної Держави на території іншої Договірної Держави і в межах округу виконання своїх функцій може без застосування примусу отримувати докази від громадян Держави, яку він представляє, з метою сприяння провадженню, розпочатому в суді Держави, яку він представляє. Договірна Держава може заявити, що докази можуть отримуватися дипломатичними службовцями або консульськими агентами, лише якщо згода з цією метою надана на підставі їхніх звернень або звернень від їхнього імені до відповідного органу, визначеного Державою, яка робить таку заяву.

Згідно з ст. 21 Конвенції, якщо дипломатичний службовець, консульський агент або уповноважений правомочний відповідно до статей 15, 16 або 17 отримувати докази, то: a) він може отримувати всі види доказів, які не суперечать законодавству Держави, на території якої отримуються докази, або будь-якому дозволу, наданому відповідно до згаданих статей, і матиме повноваження в цих межах приводити до присяги або приймати урочисті заяви.

У разі наявності міжнародного договору з питань надання правової допомоги в цивільних справах, чинного у відносинах між Україною та іноземною державою, використовується "Інструкція про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень", затверджена наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України від 27.06.2008 року № 1092/5/54 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 02 липня 2008 р. за № 573/15264 (далі - Інструкція).

Відповідно до пункту 2.10. Інструкції у випадках, передбачених міжнародним договором України, з метою вручення документів, отримання доказів чи вчинення інших процесуальних дій відносно громадянина України, який проживає на території іноземної держави, суд України може направити доручення через Міністерство закордонних справ України для виконання консульською установою України на території відповідної іноземної держави, де проживає така особа. Консул виконує доручення судів України про надання правової допомоги в цивільних справах з додержанням чинного процесуального законодавства України.

На суд покладено обов`язок сприяти всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, здійсненню особами, які беруть участь у справі, їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, за таких обставин суд вважає за необхідне звернутися із судовим дорученням до Посольства України у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії або підпорядкованій йому консульській установі на території Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії через Міністерство закордонних справ України.

При цьому, суд зауважує, що відповідно до ст. 232 ЦПК України допит малолітніх свідків і, за розсудом суду, неповнолітніх свідків проводиться в присутності батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, якщо вони не заінтересовані у справі, або представників органів опіки та піклування, а також служби у справах дітей. Свідкам, які не досягли шістнадцятирічного віку, головуючий роз`яснює обов`язок про необхідність давати правдиві показання, не попереджуючи про відповідальність за відмову від давання показань і за завідомо неправдиві показання, і не приводить до присяги.

Разом з цим, суд вважає, що доручення компетентному органу Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії: провести обстеження умов проживання дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_1 та Північної Ірландії, може ускладнити виконання доручення та затягнути розгляд справи.

Крім того, ОСОБА_1 надала лист від ліцензованого лендлорда (орендодавця) - ТОВ «Паскелл Істейтс», датований квітнем 2025 р., яким за результатами обстеження надано характеристику житла, місцевості, інфраструктури, умов проживання, особистих якостей матері - ОСОБА_1 та доньки - ОСОБА_5 , що за своїм змістом є аналогічним акту обстеження умов проживання.

Таким чином, клопотання відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 підлягає частковому задоволенню.

Згідно із пунктом 8 частини 1 статті 252 ЦПК України, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави.

Дана норма процесуального закону закріплює за судом право, а не обов`язок зупинення провадження у справі в разі звернення із судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави. В даній ситуації, на переконання суду, з метою не затягування розгляду справи, можливо розпочати розгляд справи по суті, та виконання процесуальних дій суду та інших учасників процесу, спрямованих на розгляд і вирішення по суті цивільно-правового спору.

Отже, на даній стадії судового розгляду, суд не вважає за доцільним зупиняти провадження у справі.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами, ст. ст. 76, 81, 84, 502 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Клопотання відповідача за первісним позовом ОСОБА_4 задовольнити частково.

Звернутися до Посольства України у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії, що розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , шляхом направлення доручення через Міністерство закордонних справ України, яке розташоване за адресою: 01018, м. Київ, Михайлівська площа, 1.

Доручити працівникам Посольства України у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії (або підпорядкованій йому установі на території Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії):

З`ясувати думку малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності психолога, перекладача (у разі необхідності), щодо бажання проживання почергово з матір?ю та батьком.

В іншій частині клопотання - відмовити.

Під час виконання доручення дозволити Посольству України у Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії (або підпорядкованій йому установі на території Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії) залучати психолога, працівника служби в справах дітей чи інші органи (осіб), які є компетентним та необхідними для вчинення відповідних процесуальних дій на території Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії.

Отримані і складені документи за наслідком проведених процесуальних дій, надіслати до Ірпінського міського суду Київської області (місцезнаходження: Україна, 08205, Київська область, місто Ірпінь, вулиця Мінеральна, 7), для приєднання до матеріалів цивільної справи №753/17385/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Я.В. Шестопалова