Номер провадження 2/754/1572/25
У Х В А Л А

Іменем України

(про відмову у задоволенні заяви про відвід судді)

22 квітня 2025 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І.

за участю секретаря судового засідання Донець Ю.Г.

за участю ОСОБА_1

розглянув у відкритому підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження

заяву представника Позивача, адвоката Воротиленко Олександра Сергійовича, про відвід судді Коваленко І.І.

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління інвестиційною нерухомістю»

про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя, поділ спільного нерухомого майна, визнання правочинів недійсними, -

УСТАНОВИВ:

29 листопада 2024 року суддя Деснянського районного суду м. Києва Таран Н.Г. відкрила провадження у справі та призначила підготовче судове засідання на 14 січня 2025 року.

Згодом, 03 грудня 2024 року, Вища рада правосуддя прийняла рішення №3505/0/15-24 про звільнення судді Таран Н.Г. у зв`язку з чим, 10 грудня 2024 року, згідно з розпорядженням керівника апарату суду, було проведено повторний автоматизований розподіл цієї справи між суддями. Справу передано на розгляд судді Коваленко І.І.

20 грудня 2024 року Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І. (далі - Суд) постановив ухвалу про прийняття до провадження справи та призначення підготовчого засідання на 14 січня 2025 року.

14 січня 2025 року представник Позивача, адвокат Танащук М.В., подав клопотання відкладення підготовчого судового засідання, оскільки ОСОБА_2 має бажання особисто брати участь у судовому засіданні, але перебуває на лікарняному, докази чого будуть надані в наступному судовому засіданні.

14 січня 2025 року судове засідання не відбулось, оскільки суддя перебувала в нарадчій кімнаті в іншій справі. Наступне підготовче судове засідання було призначене на 18 лютого 2025 року о 10:00, про що сторони були повідомлені під розписку.

18 лютого 2025 року Суд, встановивши після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 ЦПК України, постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

27 лютого 2025 року представник Позивача, адвокат Воротиленко О.С, на виконання ухвали Суду подав нову позовну заяву із змінами і доповненнями.

04 березня 2025 року Суд постановив ухвалу про продовження розгляду справи, призначив підготовче судове засідання на 03 квітня 2025 року об 11:00.

03 квітня 2025 року за клопотанням представника Позивача, адвоката Воротиленка О.С., з підстав поганого самопочуття підготовче судове засідання було відкладено до 15.04.2025 року на 16:00.

14 квітня 2025 року представник Позивача, адвокат Танащук М.В., подав заяву, в якій повідомив Суд, що з 14 квітня 2025 року не представляє інтереси ОСОБА_2 у справі № 754/16512/24.

15 квітня 2025 року представник Позивача, адвокат Воротиленко О.С., подав заперечення на попередній відзив ОСОБА_1 на позовну заяву та уточнену позовну заяву.

Також 15 квітня 2025 року представник Позивача, адвокат Воротиленко О.С., заявив два клопотання про забезпечення доказів у спосіб їх витребування.

Суд, заслухавши пояснення представника Позивача та розглянувши детально заяв про забезпечення доказів, виснував, що відсутні підстави для їх задоволення, тому у судовому засіданні Суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні заяв, про що зазначено у протоколі судового засідання.

З огляду на те, що така ухвала підлягає оскарженню Суд після закінчення судового засідання оформив цю ухвалу окремим документом (частина п`ята статті 259 ЦПК України), в мотивувальній частині якої зазначив мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу (пункт 3 частини першої статті 260 ЦПК України).

22 квітня 2025 року адвокат Воротиленко О.С., який діє в інтересах ОСОБА_2 , надіслав до суду засобами «Електронний суд» заяву про відвід головуючій судді Коваленко І.І.

Заява мотивована тим, що в діях судді Коваленко І.І. видно односторонність, упередженість і необ`єктивність у розгляді поданих до суду матеріалів (клопотань) та, відповідно, прийнятті в подальшому процесуальних рішень.

Позивач стверджує, що ОСОБА_2 , з урахуванням протиріч що існують між ним і колишньою дружиною ОСОБА_3 , не може отримати ці докази і є об`єктивні підстави вважати, що ці докази можуть бути втрачені або знищені Відповідачкою. Частина ж документів знаходиться під нотаріальною таємницею, при чому деякі з них складалися доволі давно в часовому вимірі. Однак Суд не звернув на все зазначене уваги, не забезпечив докази шляхом їх витребування і позбавив Позивача права на справедливий Суд, тим самим порушивши принцип змагальності сторін.

Також Позивач скаржиться на те, що за текстом протоколу судового засідання Суд «…постановив ухвалу витребувати у Відповідача як доказ по справі належним чином завірену копію рішення та акт прийому- передачі Товариства». Тобто, витребувано якраз ті документи (хоча і частково), які Позивач просив витребувати у заяві про забезпечення доказів. Проте в ухвалі від 15.04.2025 року, на відміну від протоколу судового засідання від тієї ж дати, жодного слова не вказано про витребування (повне чи часткове) доказів у - ОСОБА_1 .

Представник Позивача звертає увагу на те, що на момент відмови Позивачу (його представнику) у задоволенні клопотань про забезпечення позову, Суд навіть не спитав думку іншого учасника процесу з цього приводу, а лише отримав пояснення представника Позивача, після чого відмовив у задоволенні його клопотань.

Відповідно до статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу (частина друга). Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу (частина третя).

Заява про відвід судді подана та надійшла до суду 22 квітня 2024 року, тобто в день призначеного судового засідання, тому така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Суд, дослідивши заяву про відвід судді та матеріали цивільної справи, та оцінюючи наявність підстав для відводу за суб`єктивним критерієм, виснував про необґрунтованість заявленого відводу.

Статтею 36 ЦПК України визначено вичерпний перелік підстав відводу (самовідводу) судді і розширеному тлумаченню ця норма не підлягає.

Так, згідно з пунктами 3, 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Отже, вичерпний перелік таких обставин чинним законодавством не визначено, а тому вирішення питання про визнання тих чи інших обставин тими обставинами, мова про які йде у наведеному пункті, лежить в межах повноважень суду.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

"об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

"суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, необхідно мати інформацію про наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки, як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо).

Водночас, відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суд ретельно перевірив доводи Позивача, які він висловив на обґрунтування заяви про відвід судді і встановив, що вказана заява фактично зводиться до незгоди представника Позивача з процесуальними діями та рішеннями головуючого судді щодо розгляду клопотання про забезпечення доказів у справі та постановлення ухвали від 15 квітня 2024 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів шляхом витребування (вх. № 18513 від 15.04.2025 та вх. №18515 від 15.04.2025), що не допускається відповідно до вимог частини четвертої статті 36 ЦПК України.

Посилання представника Позивача на порушення принципу змагальності є необґрунтованими, оскільки відповідно до пунктів 2 та 4 частини другої статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки. Водночас, відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України, що регулює питання реалізації принципу змагальності сторін, визначає, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів) (частина четверта статті 177 ЦПК України). Порядок та строки подання доказів, заявлення клопотання про витребування доказів судом у разі неможливості самостійно надати докази врегульовано у статтях 83, 84 ЦПК України.

Своєчасність та обґрунтованість таких клопотань є ключовими для їх задоволення.

У даному випадку, Позивач мав можливість подати всі наявні докази разом з позовною заявою або в межах встановлених процесуальних строків. Крім того, Позивач мав право звернутися до Суду з клопотанням про витребування доказів, якщо самостійно не міг їх отримати, обґрунтувавши при цьому відповідні підстави та своєчасність такого клопотання, особливо беручи до уваги те, що Позивач двічі подавав позов у новій редакції і Суд залишав позов без руху з метою усунення недоліків щодо поданих доказів.

Тому Відмова Суду у задоволенні заяв про забезпечення доказів шляхом витребування доказів, що були подані через 4 місяці 22 дні після подачі позову за відсутності належного обґрунтування необхідності забезпечення доказів, не може розцінюватися як порушення Судом принципу змагальності та /або обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суд розглянув заяви Позивача та відмовив у їх задоволенні з наведенням мотивів, про що постановив ухвалу, яка оформлена окремим документом.

За таких обставин, наполягання представника Позивача на порушенні принципу змагальності як підстави для відводу є безпідставним, суперечить вимогам чинного цивільного процесуального законодавства, яке заохочує сторони до активної участі у процесі доведення та своєчасного вчинення необхідних процесуальних дій, й передбачає обов`язок Суду своєчасно розглянути справу та унеможливити вчинення сторонами дій, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи у строк, встановлений законом.

Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, має обов`язок запобігати зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживати заходів для виконання ними їхніх обов`язків (пункт 5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України).

Враховуючи викладене, Суд дійшов висновку про необґрунтованість вказаної заяви про відвід, а тому підстави для її задоволення відсутні.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 36, 39, 40 ЦПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

Визнати відвід, заявлений адвокатом Воротиленком Олександром Сергійовичем, головуючій судді Коваленко Інні Ігорівні, необґрунтованим.

Відмовити у задоволенні заяви адвоката Воротиленка Олександра Сергійовича про відвід головуючої судді Коваленко Інни Ігорівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Управління інвестиційною нерухомістю» про визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя, поділ спільного нерухомого майна, визнання правочинів недійсними.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя Інна КОВАЛЕНКО