Справа № 212/4049/25
У Х В А Л А

21 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

Суддя Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Борис О.Н., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 , в інтересах якого діють його представника адвокат Башинський В.П., адвокат Басан Ю.П., до ОСОБА_2 , Страхової компанії Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», Моторного Транспортного Страхового Бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди

встановив:

До Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якого діють його представника адвокат Башинський В.П., адвокат Басан Ю.П., до ОСОБА_2 , Страхової компанії Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі СК ПАТ «СГ «ТАС»), Моторного Транспортного Страхового Бюро України (діл - МТСБУ) про відшкодування майнової та моральної шкоди.

На підставі Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2025 року матеріали вказаної справи були передані в провадження судді Борис О.Н.

Вирішуючи питання щодо прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі, вважаю, що позовна заява підлягає залишенню без руху з таких підстав.

Відповідно до ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Частиною 1 ст. 187 ЦПК України передбачено, що за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку. передбаченому ст. 185 цього Кодексу.

Відкриття провадження у справі позовного провадження є визначальною стадією судового процесу і може здійснюватись судом лише у випадку відповідності поданої позовної заяви вимогам, визначеним процесуальним законом. За змістом ст.185 ЦПК України у випадку встановлення суддею невідповідності поданої позовної заяви вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України, він постановляє ухвалу про залишення такої заяви без руху, яка з огляду на засади обов`язковості судових рішень є обов`язковою для позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України наслідки, пов`язані з невиконанням вимог такої ухвали суду, несе сторона позивача.

У зв`язку із зазначеним, звернення позивача до суду зобов`язує суддю до вчинення необхідних процесуальних дій з метою з`ясування можливості відкриття провадження у цивільній справі. Зокрема, з`ясуванню підлягають питання чи немає підстав для залишення позовної заяви без руху, для повернення позовної заяви, для відмови у відкритті провадження у справі.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов`язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред`явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред`явлення.

Так, позовна заява мотивована тим, що 29.10.2021 року на автодорозі сполученням Київ - Харків - Довжанський в Бахмутському районі, Донецької області автомобіль марки «Skoda Rapid», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , виконував маневр розвороту, чим створив небезпеку для руху автомобілю марки «Skoda Rapid», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_3 , та своїми діями змусив даний автомобіль з їхати з проїжджої частини в кювет. При даному ДТП автомобілю марки «Skoda Rapid», реєстраційний номер НОМЕР_3 , були завдані механічні пошкодження. Постановою Дружківського міського суду Донецької області від 28.05.2024 року водія ОСОБА_2 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 30.09.2024 року постановою Дніпровського апеляційного суду вказана постанова судді Дружківського міського суду Донецької області від 28.05.2024 року була залишена без змін. Пошкоджений внаслідок даного ДТП автомобіль марки «Skoda Rapid», реєстраційний номер НОМЕР_2 , належить на праві власності ОСОБА_1 . Вказаний автомобіль марки «Skoda Rapid», реєстраційний номер НОМЕР_4 , було зареєстровано в ПрАТ СК «ВУСО». Автомобіль ОСОБА_2 марки «Skoda Rapid», реєстраційний номер НОМЕР_1 , було застраховано в АТ «СГ «ТАС».

З метою відшкодування позивачу завданої матеріальної шкоди внаслідок ДТП, з урахуванням ліміту відповідальності страхової компанії, просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь суму матеріальної шкоди, яка не покривається страховими виплатами, у розмірі 85 760,00 грн; з відповідача ПАТ «СГ «ТАС» - суму страхового відшкодування в розмірі ліміту відповідальності 130 000,00 грн; з відповідача МТСБУ суму страхового відшкодування в розмірі 130 000,00 грн.

Окрім того, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на свою користь відшкодування за завдану моральну шкоду в розмірі 25 000,00 грн.

Частиною 5 ст. 177 КПК України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Згідно ч.ч. 1-5 ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Учасники справи мають право подавати письмові докази в електронних копіях, на які накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Електронна копія письмового доказу не вважається електронним доказом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Вимоги щодо засвідчення копії судового рішення визначені Розділом ХІ Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України», затвердженої наказом Державної судової адміністрації України за № 814 від 20.08.2019 року (зі змінами).

Отже, належним виконанням вимог закону є долучення до позовної заяви документів в оригіналах або засвідчених належним чином копіях.

Так, в додатках до позовної заяви зазначено про долучення до позову копії постанови Дружківського міського суду Донецької області та копії постанови Дніпровського апеляційного суду з сайту ВКЗ «Електронний суд».

Водночас, всупереч вищевказаним вимогам, такі копії письмових доказів не засвідчені у встановленому законом порядку,

Отже, позивачу необхідно долучити до позовної заяви копії письмових доказів, зокрема копію постанови Дружківського міського суду Донецької області від 28 травня 2024 року та копію постанови Дніпровського апеляційного суду від 30 вересня 2024 року, засвідчених у встановленому законом порядку.

Окрім того, відповідно до ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Згідно з ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Розміри ставок судового збору визначені у ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про державний бюджет України» за подання фізичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом п.п. 1, 10 ч. 1 ст. 176 ЦПК України ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, а у позовах, що складаються з кількох самостійних вимог, загальною сумою всіх вимог.

Звертаючись з позовом у даній справі, позивач ОСОБА_1 заявляє вимоги про стягнення матеріальної шкоди з відповідачів ОСОБА_2 на суму 85 760,00 грн, з відповідача ПАТ «СГ «ТАС» на суму 130 000,00 грн, з відповідача МТСБУ 130 000,00 грн, а також про стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 у розмірі 25 000,00 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грошима, іншим майном або в інший спосіб.

Аналіз цієї норми дає підстави зробити висновок про те, що позовна вимога про відшкодування моральної шкоди може полягати у відшкодуванні грошима, майном або в інший спосіб.

Отже, характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою.

Тобто, вимога про відшкодування моральної шкоди, що визначена у грошовому вимірі та що складає ціну матеріальних вимог, є майновою вимогою, а тому, судовий збір підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру.

Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в ухвалі від 08.11.2019 у справі № 400/100/19 (К/9901/29662/19) та постанові від 28.11.2018 у справі № 761/11472/15-ц (61-2367св18).

Відтак, позивачу слід було сплатити судовий збір за чотири позовні вимоги майнового характеру у загальному розмірі 3707,60 грн, однак позивачем додано докази сплати судового збору на суму 2407,60 грн, згідно платіжної інструкції №9371-8485-3127-1906 від 07.03.2025 року.

Окрім того, судом встановлено, що сума сплаченого судового збору за платіжною інструкцією № 9771-8485-3127-1906 від 07 березня 2025 року в сумі 2407,60 грн, яка була додана позивачем до позову у даній цивільній справі №212/4049/25, раніше була зарахована до Державного бюджету та врахована під час розгляду цивільної справи №212/2522/25 за позовною Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС», Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_1 , про відшкодування майнової та моральної шкоди, що перебувала в провадженні судді Зімін М.В.

Як вбачається з відомостей, що містяться в автоматизованій системі документообігу суду, на підставі ухвали суду від 21 березня 2025 року позовну заяву у цивільній справі № 212/2522/25 ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , СК АТ «СГ «ТАС», МТСБУ про відшкодування майнової та моральної шкоди було постановлено вважати неподаною і повернуто позивачу. Відомості про повернення позивачу сплаченого судового збору у вказаній справі відсутні.

Зважаючи на викладене, суд зазначає, що неможливість використання документа про сплату судового збору, який подавався до первинної позовної заяви, яку суд повернув позивачу, не обмежує та не порушує прав позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки згідно з положеннями пункту 2 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» такий позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної заяви, яка була йому повернута.

Відтак, позивачем не сплачено у повному обсязі судовий збір за подання позовної заяви до суду у цивільній справі № 212/4049/25.

Отже, позивачу слід надати докази про сплату судового збору у повному обсязі.

Судовий збір підлягає сплати за наступними реквізитами:

Отримувач коштів: ГУК у Дн-кій обл./Покр.р/22030101;

Код отримувача: (код за ЄДРПОУ) 37988155;

Банк отримувача: Казначейство України;

Код банку отримувача: (МФО) 899998;

Рахунок отримувача: UA0004648;

Код класифікації доходів бюджету: 22030101;

Призначення платежу: *;101; (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу(назва суду, де розглядається справа).

Також згідно п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін та інших учасників справи.

Всупереч вказаних вимог закону, у позовній заяві відсутні відомості про наявність або відсутність електронного кабінету учасників справи в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі.

Суд звертає увагу, що недотримання вищевказаних вимог є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 розділу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

Додержання процесуальної форми і змісту позовної заяви є однією з обов`язкових вимог національного законодавства, що забезпечує право на звернення до суду та порушення судом провадження у справі.

Отже, вищевказані вимоги закону позивачем не виконані, позов подано без дотримання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Таким чином, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, підтвердження та встановлення усіх обставин по справі позивачу необхідно надати до суду виправлену позовну заяву та належні, достатні та допустимі докази, оформлені відповідно до вимог чинного законодавства України, на підтвердження заявлених позовних вимог, а також підтвердження сплати судового збору за звернення до суду у повному обсязі.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

При цьому, судом при винесенні ухвали враховується прецедентна практика Європейського суду з прав людини, яка виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

У зв`язку з наведеним, вказані вимоги суду не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діють його представника адвокат Башинський В.П., адвокат Басан Ю.П., до ОСОБА_2 , Страхової компанії Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», Моторного Транспортного Страхового Бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди слід залишити без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків, повідомивши, що відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 175, 177, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 , в інтересах якого діють його представника адвокат Башинський В.П., адвокат Басан Ю.П., до ОСОБА_2 , Страхової компанії Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС», Моторного Транспортного Страхового Бюро України про відшкодування майнової та моральної шкоди залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків 5 (п`ять) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі невиконання ухвали в зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернена зі всіма доданими до неї документами.

Копію ухвали надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана 21 квітня 2025 року.

Суддя О. Н. Борис