Справа № 194/2192/24
Номер провадження № 2/194/20/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року м.Тернівка

Тернівський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Корягіна В.О.,

за участю секретаря судового засідання Клімової Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Тернівка Дніпропетровської області в спрощеному провадженні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача Юхименко Ю.Ю. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 22.11.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Сучасний Факторинг» укладено кредитний договір № 0, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 11500,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, станом на 29.11.2024 року заборгованість відповідача перед кредитором становить 31478, 65 грн., з яких: 10765,00 грн. - загальна заборгованість за тілом кредиту, 20713, 65 грн. - загальна заборгованість за сумою відсотків за користування кредитом. Просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 0 від 22 листопада 2021 року у розмірі 31478,65 грн., та судовий збір.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, але в позовній заяві просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Відповідач не з`явився у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином.

Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 22.11.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Сучасний Факторинг» укладено кредитний договір № 0, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором G-G-0102, відповідно до якого відповідачу надано кредит у сумі 11500,00 грн., зі сплатою комісії у розмірі 15% від чистої суми кредиту, зі звичайною процентною ставкою у розмірі 5,5 % в місяць та орієнтовною реальною річною процентною ставкою у розмірі 178, 90% річних.

З виписки по особовому рахунку за кредитним договором № 0 від 22.11.2021 року вбачається, що станом на 29.11.2024 року заборгованість відповідача перед ТОВ «Сучасний Факторинг» становить 31478, 65 грн., з яких: 10765,00 грн. - загальна заборгованість за тілом кредиту, 20713, 65 грн. - загальна заборгованість за сумою відсотків за користування кредитом.

Згідно довідки ТОВ «Сучасний Факторинг» про ідентифікацію, ОСОБА_1 має одноразовий ідентифікатор G-0102 надісланий на номер телефону НОМЕР_1 .

Факт наявності заборгованості за кредитним договором у встановленому законом порядку ніким не спростовано.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Встановлено, що відповідач користувався кредитними коштами, що підтверджує факт укладення кредитного договору.

Відповідач не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед ТОВ «Сучасний Факторинг», не довів відсутність заборгованості.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 0 від 22.11.2021 року станом на 29.11.2024 року в розмірі 31478, 65 грн., з яких: 10765,00 грн. - загальна заборгованість за тілом кредиту, 20713, 65 грн. - загальна заборгованість за сумою відсотків за користування кредитом.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд приходить до наступного.

Відповідно до матеріалів справи судові витрати позивача на професійну правничу допомогу становлять 6 500,00 грн., які підтверджуються договором № 28/08/24 про надання правової допомоги від 28.08.2024, додатковою угодою №5 до договору № 28/08/24 про надання правової допомоги, Актом № 112 прийому-передачі наданих послуг, виконаних Адвокатським об`єднанням «Деналі», платіжною інструкцією в національній валюті від 12.12.2024 року № 1212013.

Встановлено, що правова допомога позивачу фактично була надана та оплачена ним, відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та будь-яких доказів їх не співмірності, а тому такі витрати позивача підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

В Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 у справі №922/1964/21 викладена правова позиція, в якій зазначено, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Така правова позиція узгоджується із постановою Верховного Суду від 13 січня 2021 по справі № 596/2305/18.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2422, 40 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 6500,00 грн.

Керуючись ст. ст. 19, 49, 76, 77, 81, 131, 141, 247, 256, 280, 281 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» (ЄРДПОУ 35310044, адреса: 01024, м. Київ вул. Велика Василівська буд. 39-а) заборгованість за кредитним договором № 0 від 22.11.2021 року станом на 29.11.2024 року в розмірі 31478, 65 грн., з яких: 10765,00 грн. - загальна заборгованість за тілом кредиту, 20713, 65 грн. - загальна заборгованість за сумою відсотків за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасний Факторинг» (ЄРДПОУ 35310044, адреса: 01024, м. Київ вул. Велика Василівська буд. 39-а) судовий збір у сумі 3028,00 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 6500,00 грн.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільно процесуальним Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заява про перегляд цього рішення може бути подана відповідачем в Тернівський міський суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Повне судове рішення складено 21 квітня 2025 року.

Головуючий суддя: В.О. Корягін