ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1184/25 Справа № 227/897/24 Суддя у 1-й інстанції - Притуляка С.А. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року м. Кривий Ріг

справа № 227/897/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання Дяченко Д.П.

сторони:

заявник ОСОБА_1

заінтересовані особи ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, в режимі відеоконференції, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу Міністерства оборони України на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 вересня 2024 року, яке ухвалено суддею Притуляка С.А. у м. Добропілля Донецької області та повне судове рішення складено 26 вересня 2024 року,

УСТАНОВИВ:

В березні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви заявником зазначено, що вона є рідною сестрою загиблого ОСОБА_3 , який був військовослужбовцем, приймав участь у військових діях з захисту Батьківщини у період повномасштабного вторгнення в Україну та загинув під час виконання бойового завдання.

Увесь час ОСОБА_1 отримувала допомогу від брата і перебувала на його грошовому утриманні як до, так і під час повномасштабного вторгнення.

Так, після закінчення школи вона не вчилася і не працювала. У 2011році народила першу дитину, а потім ше п?ятеро дітей. Так як у заявниці не було чоловіка, загиблий брат ОСОБА_4 мешкав разом з сестрою та допомагав їй і утримував її та її дітей, адже крім соціальної допомоги на дітей у позивачки не було доходу. Коли ОСОБА_3 перебував на військовій службі, заявниця збирала йому посилки з харчами та одягом та передавала йому. Перебуваючи у короткочасних відпустках ОСОБА_3 завжди приїжджав до заявниці, завжди з подарунками дітям а самій заявниці надавав гроші на проживання родини та на майбутні посилки.

У 2018 році ОСОБА_3 уклав шлюб, але сімейне життя між ними не склалося і в 2019 році ОСОБА_3 залишив родину та став проживати разом з сестрою ОСОБА_1

20 серпня 2019 року Добропільським міськрайонним судом Донецької області винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_3 на користь колишньої дружини ОСОБА_2 аліментів на утримання дитини.

05 серпня 2021 року рішенням Добропільського міськрайонного суду шлюб між ОСОБА_3 та його дружиною було розірвано та з вказаного рішення вбачається, що позивач, тобто колишня дружина ОСОБА_2 в позовній заяві вказала, що їхня дитина проживає з нею, тобто на момент звернення до суду на липень 2021 року, подружжя також не мешкало разом, крім того вона зазначає що сторони припинили шлюбні стосунки та ведення спільного господарства та не мають наміру поновлювати відносини, сім?я носить виключно формальний характер. Отже, мета подальшого спільного життя подружжя та збереження родини відсутня.

Встановлення даного факту необхідне заявниці для отримання грошової допомоги, внаслідок загибелі військовослужбовця, на утриманні якого вона перебувала, оскільки комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум документи ОСОБА_1 щодо призначення їй одноразової грошової допомоги були повернуті їй на доопрацювання, у зв`язку з відсутністю доказів перебування її на утриманні загиблого брата.

На підставі наведеного вище заявниця просила суд встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні свого рідного брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув під час бойових дій поблизу с.Малинівка Гуляйпільського району Запорізької області ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 вересня 2024 року заяву задоволено, встановлено факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утриманні свого рідного брата ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який загинув під час бойових дій поблизу с.Малинівка Гуляйпільського району Запорізької області ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В апеляційній скарзі Міністерства оборони України просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення по справі про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 посилаючись на те, що в даній заяві наявний предмет спору, а тому суду першої інстанції необхідно було залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту що має юридичне значення у справі №227/897/24, оскільки суд першої інстанції повинен був розглядати справу в порядку позовного провадження.

Апелянт зауважує на тому, що заявник ні яким чином не підтвердила факту перебування на утриманні загиблого брата ОСОБА_3 та не надала жодних належних та достатніх доказів щодо підтвердження вказаного факту. В той час як повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого (було з`ясовано, що основним джерелом доходу є пенсія, а також грошова допомога як внутрішньо переміщеної особи). Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. З урахуванням наведеного, заявником ні яким чином не підтверджено перебування її на утриманні померлого, не надано жодних належних доказів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник заявника просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, на переконання позивача, апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін рішення суду першої інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом установлено та з матеріалів справи убачається, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 13 веренся 1991 року, батьками ОСОБА_1 є: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 8 віл 08 червня 2022 року, батьками ОСОБА_3 є: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Отже, заявниця ОСОБА_1 та загиблий ОСОБА_3 є рідними братом та сестрою.

Згідно свідоцтв про народження НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 та НОМЕР_6 , заявниця є матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Відомості про батька ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 внесені на підставі ст..135 СК України, з слів матері.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_7 , ОСОБА_13 (батько перших двох дітей заявниці) помер ІНФОРМАЦІЯ_8 .

Згідно посвідчення НОМЕР_8 від 19 грудня 2016 року ОСОБА_1 має статус багатодітної матері.

Як вбачаться з Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_1 за період з січня 2021 року по грудень 2021 року отримувала в середньому 6 000 грн. на місяць (з урахуванням наявності у неї 5 дітей, по 1 000 грн на одного члена сім`ї); за період з січня 2022 року по грудень 2022 року отримувала в середньому 13 100 грн. на місяць (з урахуванням наявності у неї 5 дітей, по 2 200 грн на одного члена сім`ї).

Як вбачаться з Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела/суми виплачених доходів та утриманих податків, ОСОБА_3 за період з січня 2021 року по грудень 2021 року отримував в середньому 34 600 грн на місяць; за період з січня 2022 року по квітень 2022 року (до моменту смерті) отримував в середньому 35 400 грн на місяць.

Згідно довідки старости Світлівського старостинського округу № 1080 від 03 жовтня 2022 року, ОСОБА_1 фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно довідки старости Світлівського старостинського округу № 1081 від 03 жовтня 2022 року, ОСОБА_3 фактично проживав разом із сестрою ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 з 2019 року по момент смерті.

Згідно довідки старости Світлівського старостинського округу № 715 від 06 червня 2022 року, ОСОБА_3 похований на кладовищі с-ща. Шевченко.

Як вбачається військового квитка серія НОМЕР_9 , посвідчення НОМЕР_10 ОСОБА_3 , був військовослужбовцем та мав статус учасника бойових дій з 02 жовтня 2018 року.

Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть №123 від 07 травня 2022 року, ОСОБА_3 загинув в с.Малинівка Гуляйпільського району Запорізької області ІНФОРМАЦІЯ_2 під час бойових дій.

Згідно Витягу з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум № 297 від 02 грудня 2022 року, документи ОСОБА_1 щодо призначення їй одноразової грошової допомоги були повернуті їй на доопрацювання, оскільки з наданих документів комісія не змогла встановити чи є повнолітня сестра загиблого непрацездатною (особою з інвалідністю), чи перебувала вона на утриманні загиблого, а також чи має власну сім`ю, чи проживала вона разом із братом, вела з ним спільне господарство та чи мала взаємні права та обов`язки.

Звертаючись до суду з заявою про встановити факт перебування на утриманні свого рідного брата заявниця посилалась на те, що встановлення даного факту необхідне їй для отримання грошової допомоги, внаслідок загибелі військовослужбовця, на утриманні якого вона перебувала, оскільки комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних з призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум документи ОСОБА_1 щодо призначення їй одноразової грошової допомоги були повернуті їй на доопрацювання, у зв`язку з відсутністю доказів перебування її на утриманні загиблого брата.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що в сукупності наведених заявником обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, заява ОСОБА_1 є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Проте, колегія суддів не може погодитись з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно зі статтею 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до статті 129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Ці засади є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У частині першій статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини першої статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Положеннями частини першої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних з проходженням військової служби.

У статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» зазначено осіб, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, а саме: у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Частинами 1, 2 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих, які перебували на їх утриманні (ст. 31). Незалежно від перебування на утриманні годувальника пенсія призначається: непрацездатним дітям; непрацездатним батькам і дружині (чоловікові), якщо вони після смерті годувальника втратили джерело засобів до існування, а також непрацездатним батькам і дружині (чоловікові) військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули чи померли в період проходження служби.

Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» непрацездатними членами сім`ї вважаються: а) діти, брати, сестри та онуки, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. При цьому братам, сестрам та онукам право на пенсію надається у тих випадках, якщо у них немає працездатних батьків; б) батьки та дружина (чоловік), якщо вони досягли віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або є особами з інвалідністю; в) батьки та дружина (чоловік), якщо вони не взяли повторний шлюб військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які загинули, померли чи пропали безвісти в період проходження служби мають право на пенсію не раніш як за 5 років до досягнення віку, що дає право на призначення пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (незалежно від тривалості страхового стажу), або якщо вони мають право на пенсію незалежно від віку відповідно до частини третьої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на дострокову пенсію за віком, пенсію за віком на пільгових умовах чи пенсію із зменшенням пенсійного віку відповідно до закону, або якщо вони є особами з інвалідністю; г) дід і бабуся - при відсутності осіб, які за законом зобов`язані їх утримувати; д) дружина (чоловік) або один з батьків чи дід, бабуся, брат або сестра, незалежно від віку і працездатності, якщо вона (він) зайнята доглядом за дітьми, братами, сестрами чи онуками померлого годувальника, які не досягли 8-річного віку, і не працює.

Як визначено ч. 1 ст. 31 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», члени сім`ї померлого вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

У статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги. Особам, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги, її виплата здійснюється незалежно від реалізації права на призначення та отримання такої допомоги будь-якою з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону.

Встановлення факту перебування на утриманні брата до смерті останнього необхідне заявнику для виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої Постановою № 168.

Колегія суддів зауважує, що для встановлення факту перебування особи на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, що необхідно для отримання заявником разової грошової допомоги, має значення встановлення обставин перебування такої особи на повному утриманні померлого військовослужбовця або одержання від нього допомоги, яка була для нього постійним і основним джерелом засобів до існування.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 520/6518/17.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Надані заявником та досліджені судом докази в їх сукупності не надають підстав для висновку про те, що ОСОБА_1 перебувала на повному та постійному утриманні загиблого брата ОСОБА_3 , оскільки остання, яка має 5 малолітніх дітей, отримувала державну допомога на дітей, зокрема за період з січня 2021 року по грудень 2021 року в середньому 6 000 грн на місяць (з урахуванням наявності у неї 5 дітей, по 1 000 грн на одного члена сім`ї) та за період з січня 2022 року по грудень 2022 року в середньому 13 100 грн на місяць (з урахуванням наявності у неї 5 дітей, по 2 200 грн на одного члена сім`ї).

При цьому доказів того, що загиблий ОСОБА_3 надавав заявниці матеріальну допомогу матеріали справи не містять, заявником не надано доказів того, що вона отримувала перекази від ОСОБА_3 , не надано виписок з банківських рахунків, які б свідчили про переведення ОСОБА_3 коштів заявниці, у зв`язку з чим доводи апелянта в тій частині, що заявник ні яким чином не підтвердила факту перебування на утриманні загиблого брата ОСОБА_3 та не надала жодних належних та достатніх доказів щодо підтвердження вказаного факту, заслуговують на увагу.

При цьому той факт, що прибуваючи у відпустки, загиблий ОСОБА_3 мешкав у сестри, не є належним та допустимим доказом того, що ОСОБА_1 перебувала на його утриманні.

Доводи апеляційної скарги апелянта про те, що в даній заяві наявний предмет спору, а тому суду першої інстанції необхідно було залишити без розгляду заяву ОСОБА_1 про встановлення факту що має юридичне значення колегією суддів не приймаються до уваги, оскільки в даному випадку не вбачається існування спору про право, а має місце відсутність у заявниці документів, які б давали можливість комісії Міністерства оборони України достовірно перевірити вказані вище факти, що перешкоджає заявникові звернутися за вирішенням питання щодо отримання грошової допомоги по суті.

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_9 не є суб`єктом отримання грошової допомоги, внаслідок загибелі військовослужбовця, а тому між ним та заявницею не може бути ніякого спору про право на цю допомогу.

На підставі наведеного вище колегія суддів приходить до висновку про те, що заявником не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт її перебування на утриманні покійного брата, тому апеляційна скарга Міністерства оборони України підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню з ухваленням нового рішення по справі про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_2 .

Оскільки ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 03 березня 2025 року Міністерству оборони України відстрочено сплату судового збору у розмірі 908, 40 грн за подання апеляційної скарги на рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 вересня 2024 року до ухвалення судового рішення у справі, а заявник у справі є багатодітною матір`ю, судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-383,386 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити частково.

Рішення Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 25 вересня 2024 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволені заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересовані особи - ІНФОРМАЦІЯ_9, ОСОБА_2 , - відмовити.

Судові витрати у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції віднести на рахунок держави.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 18 квітня 2025 року.

Головуючий:

Судді: