Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2025 Справа №607/26965/24 Провадження №2/607/1361/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Процишин Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (далі - ТОВ «Юніт Капітал») звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 (надалі ОСОБА_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором №792793792 від 29.12.2020 року, у розмірі 86 963 грн. 77 коп., а також 2 422 грн 40 коп. судового збору та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що 29.12.2020 між ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 792793792 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор (ТзОВ «Манівео швидка допомога») надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти 17 250,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. 29.12.2020 ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 17 250,00 грн на банківську карту останнього. 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача на загальну суму 65 051,22 грн. 28.11.2019 ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено додаткові угоди №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022, №32 від 31.12.2023, якими строк дії договору продовжувались неодноразово, в кінцевому до 31 грудня 2024 року. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №141 від 06.07.2021 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 65 051,22 грн. Крім цього, 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, строком дії до 04 серпня 2021. В подальшому, ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод: №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022, якими продовжено строк дії Договору факторингу до 30.12.2024 включно. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 86 963,77 грн. Також, 28.10.2024 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 28/10/24/У, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за зазначеним кредитним договором. Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №28/10/24/У від 28.10.2024 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 86 963,77 грн. Позивач вважає, що в ході передачі прав вимоги за факторинговими договорами, право вимоги за кредитним договором №792793792 від 29.12.2020 перейшло до позивача, що свідчить про факт отримання ним права грошової вимоги до відповідача в розмірі 86 963,77 грн. Відповідач не виконує свого зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, у зв`язку з чим, на момент подання позовної заяви, утворилася заборгованість за кредитним договором № 792793792 від 29.12.2020, у розмірі 86 963,77 грн., з яких: 17 247,30 грн. - заборгованість по кредиту, 69 716,47 грн. - заборгованість по несплаченим відсотках за користування кредитом. За наведених обставин, просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 грудня 2024 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Калінін С.К. подав суду відзив на позовну заяву, у якому відповідач позов не визнав. Серед іншого, зазначив, що на його думку, ТОВ «Юніт Капітал» не надало суду належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних в позовній заяві обставин. Зазначив, що матеріалами справи не підтверджено укладення TOB «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ОСОБА_1 кредитного договору, погодження ними умов кредитування та надання відповідачу кредиту. Відповідач ОСОБА_1 заперечує факт укладення договору, отримання кредиту та розмір заборгованості, яка позивачем не підтверджена первинними бухгалтерськими документами. Вважає, що з наданих позивачем доказів не можливо дослідити електронну складову їх укладення, а саме: цілісність накладення електронних підписів у кредитному договорі, шлях та метод ідентифікації ОСОБА_1 в інформаційній телекомунікаційній системі кредитора при укладенні кредитного договору. На його думку, в матеріалах справи відсутні докази, з яких можна було б установити, що ОСОБА_1 пройшов ідентифікацію у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» при вході в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», через номер телефону чи електронну пошту, які б він сам зазначив. Заперечуючи проти позову, Відповідач не визнає факт заповнення формуляру заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, а також вчинення інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір. Вважає, що на підтвердження укладення кредитного договору № 792793792 від 29.12.2020, позивач не надав доказів, які б підтверджували що зазначений в договорі одноразовий ідентифікатор був направлений ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на номер телефону чи електронну пошту ОСОБА_1 .. Також вказав, що заява на отримання грошових коштів в кредит від 29.12.2020 не підписана посадовою особою ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 , у тому числі довідка щодо дій позичальника в Інформаційно - телекомунікаційній системі ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відтак, вважає, що із форми та змісту кредитного договору, заяви на отримання грошових коштів в кредит від 29.12.2020, довідки щодо дій позичальника в Інформаційно - телекомунікаційній системі неможливо встановити достовірність зазначених в них обставин. Також вказав, що, на думку сторони відповідача, у матеріалах справи відсутня інформація щодо того, чи проходила особа, яка нібито укладала кредитний договір ідентифікацію, як це передбачено чинним законодавством, відсутні докази проведення такої ідентифікації, відсутня відповідь особи, яка нібито проходила ідентифікацію про прийняття пропозиції (акцепт), відсутнє підтвердження вчинення електронного правочину, яке повинен був отримати позичальник, при укладанні договору. Також зазначив, щоПравила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» TзOB «Манівео швидка фінансова допомога», які додані позивачем, ОСОБА_1 не підписував. Крім цього, алгоритми дій не підписаний відповідачем, а створені кредитором самостійно, як зацікавленою особою, зберігаються у кредитора і він має можливість на власний розсуд вносити будь-які зміни, слід вважати їх неналежними доказами, виникнення між сторонами кредитних правовідносин. Сторона відповідача вважає, щодокумент, наданий ТзОВ «Юніт капітал» під назвою «Виписка з особового рахунка за кредитним договором № 792793792, складений не банком, а зазначеним товариством, не має обов`язкових реквізитів, які передбачені Положенням про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженим Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Також копія платіжного доручення від 29.12.2020 на суму 17 250,00 грн., в якому зазначено отримувач ОСОБА_1 та кредитний рахунок, не містить відмітки про час його прийняття та виконання банком, повного номера картки, з чого можна було б встановити факт перерахування коштів на картковий рахунок саме відповідача. Також, сторона відповідача звертає увагу, що проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає вимогам закону та долученому позивачем договору. Так, в наданому позивачем кредитному договорі №792793792 від 29.12.2020 обумовлено сукупну вартість кредиту 18 129,90 грн., яка включає: 17 250,00 грн. - сума кредиту; 879,90 грн. - проценти за користування кредитними коштами, які нараховуються за ставкою 0,17 % від суми кредиту на добу. Термін повернення кредитних коштів 30 днів, відповідно строк повернення кредитних коштів до 28.01.2021. Однак, матеріали справи не містять доказів зміни умов договору в частині строку надання кредиту. Сторона відповідача вважає, що право нараховувати відсотки за користування кредитом припинилося у TOB «Манівео швидка фінансова допомога» зі спливом строку дії договору 28.01.2021, тому починаючи із зазначеної дати, товариство не мало право нараховувати проценти за користування кредитом. Крім того, вважає, що позивачем не надано детального розрахунку за складовими кредитної заборгованості, яку просить стягнути з відповідача, зокрема простроченої заборгованості за процентами в сумі 69 716,47 грн., із зазначенням за який період була нарахована та за якою відсотковою ставкою. На підставі наведеного, сторона відповідача у задоволенні позову просить відмовити.

Представник позивача надав суду відповідь на відзив, у якій серед іншого зазначив, що наданими до позовної заяви доказами підтверджено набуття позивачем прав вимоги до ОСОБА_1 , оскільки вказані права вимоги були передані (відступлені) від первісного кредитора ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» 06.07.2021, тобто після укладення кредитного договору 29.12.2020 та виникнення заборгованості у червні 2021 року, які позивач набув у жовтні 2024. Також, зазначив, що у випадку відсутності фінансування (проведення оплати) за укладеними договорами факторингу, їх було б розірвано в односторонньому порядку кожним із Клієнтів, що унеможливлює укладення додаткових угод до вказаних договорів. Звертає увагу, що предметом доказування у справі є не факт оплати договорів факторингу, а передача прав вимоги за даними договорами, який підтверджено наданими суду доказами. Також, зазначає, що позивачем на підтвердження правомірності набуття права вимоги, долучено до матеріалів справи реєстри прав вимоги до договорів факторингу, які містять вичерпну індивідуалізацію боржника та деталізацію заборгованості, а саме: загальну суму заборгованості з розмежуванням на заборгованість за основним зобов`язанням та відсотками. Факт перерахування кредитних коштів відповідача, на думку позивача, підтверджується наявними в матеріалах справи платіжним дорученням та довідкою банку. Звертає увагу суду на те, що відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитись із усіма умовами договору перед його підписанням. Вважає, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами, оскільки без отримання листа на адресу електронної пошти та/або СМС повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і паролю особистого кабінету кредитний договір між первісним кредитором та відповідачем не був би укладений. Вважає, що позивачем доведено, що договір було укладено в належній формі, відповідач підписав договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором, отримав свій примірник електронного договору, у формі, що унеможливлює зміну його змісту та мав змогу ознайомитись із договором на сайті товариства та в особистому кабінеті. Відповідачем не надано суду відомостей на підтвердження факту не заповнення заявки на отримання грошових коштів в кредит, не підписання відповідачем договору, на надання чи заволодіння його персональними даними. Вважає, що позивач належними та допустимими доказами довів наявність волевиявлення відповідача на укладення кредитного договору та погодження його суттєвих умов згідно Правил надання грошових коштів у позику без погодження яких, позивальник не зміг отримати кредит згідно алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства. Також, позивач зазначив, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документу з накладенням на нього підписом, є оригіналом такого документу. Крім цього вказав, що ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» не нараховували неустойку, ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором, всі нарахування відсотків проведено в межах погоджених умов кредитного договору. Вважає, що нарахування відсотків повністю обґрунтовано та не суперечить умовам договору, з якими відповідач ознайомився до укладенні кредитного договору №792793792 від 29.12.2020 та підписанням електронним одноразовим ідентифікатором підтвердив та погодився з умовами даного договору. Вважає, що алгоритм нарахування заборгованості відповідачу узгоджений кредитним договором. Позивач вважає, що ним було надано беззаперечні докази того, що саме відповідач уклав кредитний договір із ТзОВ «Маніве швидка фінансова допомога» та прийняв зобов`язання на себе, розрахунки надані попередніми кредиторами ц позивачем є беззаперечними доказами факту заборгованості, а тому позовні вимоги доведені позивачем у повній мірі, нарахування відсотків обґрунтовано та не суперечить умовам договору, з якими відповідач ознайомився до укладення кредитного договору №792793792 від 29.12.2020 та підписанням електронним одноразовим ідентифікатором підтвердив та погодився із його умовами. Також вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є значно завищеним, документально не підтвердженим та неспівмірним відносно складності справи про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому у їх стягненні просить відмовити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача адвокат Калінін С.К. в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у відсутності сторони відповідача, позовні вимоги не визнають, у задоволенні позову просять відмовити з підстав зазначених у відзиві на позов.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив.

29.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (Кредитодавець) та ОСОБА_1 (Позичальник) укладено договір №792793792 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, одноразового ідентифікатора MNV85ZB2, згідно з п.1.1. якого, Кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит на суму 17 250,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога».

Пунктом 1.2 зазначеного кредитного договору передбачено, що кредит надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту Позичальником (далі дисконтний період).

Сторони погодили, що встановлений в п.1.2 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено Позичальником, шляхом оплати ним протягом дисконтного періоду всіх процентів, фактично нарахованих за користування кредитом, за умови, якщо такі оплати супроводжуються відповідним коментарем Позичальника або шляхом активації Позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця функції продовження строку дисконтного періоду. Застосування позичальником зазначеного права продовження загального строку дисконтного періоду можливе до закінчення дисконтного періоду, а також під час пільгового періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних у цьому пункті необмежена.

За користування кредитом протягом дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку:

-виключно на період строку визначеного в п.1.2 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 62,22, що становить 0,17 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним (п.1.4.1 договору);

-за умови продовження дисконтного періоду, на умовах п.1.3 договору, з наступного дня після закінчення вказаного в.1.2 договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за Індивідуальною процентною ставкою в розмірі 311,10 процентів річних, що становить 0,85 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним (п.1.4.2 договору);

-у випадку користування кредитом з боку Позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.3 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 622,2 процентів річних, що становить 1,70 процентів в день від суми кредиту за кожен день користування ним…Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дисконтного періоду, виключно за умови, якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,70 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (пункт 1.4.3 договору).

-з наступного дня після закінчення дисконтного періоду Позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 841,80 процентів річних, що становить 2,30 процентів від суми кредиту за кожен день користування ним (пункт 1.7.2 договору).

Також сторони по договору обумовили, що невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано Позичальнику, до укладення договору. Уклавши цей договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті Кредитодавця: www.moneyveo.ua. (пункт 4.1 договору).

Строк дії договору обчислюється із моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п.1.2 Договору. Строк дії договору може бути продовжено із урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п.1.3 та п.1.7 договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дій договору діють до повного їх виконання. (пункт 4.2 договору).

Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, у розмірі визначеному в п.1.7.2 договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України.

Сторони у пункті 4.4 кредитного договору дійшли згоди, що у всіх відносинах між Позичальником та Кредитодавцем в якості підпису Позичальника використовує як електронний підпис одноразовим ідентифікатором, відповідно до Правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис.

За даними платіжного доручення № a979ae80-18b0-4675-b307-8de930be7068 та інформації викладеній у листі ПАТ КБ «Приватбанк» від 04.09.2024, ОСОБА_1 на підставі договору від 29.12.2020 №792793792 надано кредит в сумі 17 250,00 грн, який перераховано останньому 29.12.2020 на платіжну картку № НОМЕР_1 .

Також судом встановлено, що 28.11.2018 між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01.

Згідно умов цього договору TOB «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується відступити ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження TOB «Манівео швидка фінансова допомога» за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1 договору).

Право вимоги переходить від TOB «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» в день підписання сторонами реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги (п.4.1 Договору).

Відповідно до п.8.1 договору він набирає чинності та всі права та обов`язки сторін за ним набувають повної юридичної сили з дати підписання уповноваженими представниками сторін, та скріплення печатками (за наявності її у сторони).

Згідно із п.8.2 договору строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього договору та закінчується 28.11.2019, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

28.11.2019 TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишились без змін.

31.12.2020 між TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно якої сторони дійшли згоди викласти текст договору в новій редакції.

Зокрема, п.4.1 Договору викладено в наступній редакції: «Наявне право вимоги переходить від TOB «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» з моменту підписання ними відповідно реєстру прав вимоги, по формі, встановленій у відповідному додатку. Право майбутньої вимоги передається з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Підписання реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі, за відповідним реєстром прав вимоги.»

Згідно нової редакції п.8.2 строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього договору та закінчується 31.12.2021, але в будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

На підтвердження переходу до ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 792793792 від 29.12.2020 в сумі 65051,22 грн позивачем надано витяг з реєстру прав вимоги №141 від 06.07.2021 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

31.12.2021 TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2022.

31.12.2022 TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2023.

31.12.2023 TOB «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2023.

05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-1, згідно умов якого TOB «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження TOB «Таліон Плюс» за плату на умовах, визначених цим договором (п.2.1 Договору).

Право вимоги переходить від TOB «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» з моменту підписання ними реєстру прав вимоги, по формі встановленій у відповідному додатку (п.4.1 Договору).

03.08.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №2, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022.

30.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №3, яка продовжила строк дії договору до 30.12.2024.

На підтвердження переходу від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 792793792 від 29.12.2020 в сумі 86963,77 грн позивачем надано витяг з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».

Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором №792793792 від 29.12.2020, виконаного ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога», у відповідача ОСОБА_1 наявна заборгованість за вказаним договором в розмірі 17 484,64 грн за період з 29.12.2020 по 06.01.2021.

Відповідно до із розрахунку заборгованості за кредитним договором №792793792 від 29.12.2020, виконаного ТзОВ «Таліон плюс», у відповідача ОСОБА_1 наявна заборгованість за вказаним договором в розмірі 71027,37 грн. за період з 06.07.2021 по 21.07.2021.

28.10.2024 між ТОВ «Юніт Капітал» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №28/10/24-У, згідно умов якого TOB «Юніт Капітал» зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження TOB «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (ціна продажу) за плату, а TOB «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступити TOB «Юніт Капітал» право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику, пеню за порушення грошового зобов`язання та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту) (п.1.1 договору).

Відповідно до п.1.2 договору перехід від TOB «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» до TOB «Юніт Капітал» прав вимоги заборгованості боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком №2, після чого TOB «Юніт Капітал» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору.

На підтвердження переходу від ТОВ «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №792793792 від 29.12.2020 в сумі 86963,77 грн. позивачем надано витяг з реєстру боржників до договору факторингу №28/10/24-У від 28.10.2024, а також акт прийому передачі реєстру боржників від 28.10.2024.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 6 цього Кодексу передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі «Інтернет» або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як було встановлено судом та не оскаржується в апеляційній скарзі, кредитний договір був вчинений сторонами в електронній формі, яка відповідно дост.207 ЦК УкраїнитаЗакону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми.

Із наданих позивачем вище доказів, які суд вважає належними та допустимими, підтверджено, що первісний кредитор ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за спірним кредитним договором №792793792 від 29.12.2020 виконав в повному обсязі, а саме - надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. При цьому, суд зазначає, що відповідач погодився із його умовами, обравши при цьому саме таку форму договору, та як свідчать надані позивачем розрахунки здійснював його погашення.

Суд вважає, що між сторонами була досягнута згода щодо всіх істотних умов кредитного договору, які оформлені сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Відтак, з огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідно до вимог чинного законодавства між кредитодавцями та відповідачем у встановленому законом порядку укладено електронний кредитний договір.

Щодо договорів факторингу суд зазначає наступне.

Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України).

Згідно з статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Як було встановлено судом, 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, термін дії якого продовжувався додатковими угодами до даного договору №19, №26, №27, №31 та №32 до 31.12.2024 включно.

Згідно п.2.1 укладеного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.

Згідно п.1.3 договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Відтак, договором факторингу№28/1118-01 від 28.11.2018 встановлено, що предметом відступлення за ним є, в тому числі, вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога). При цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги.

Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу.

Законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності, тоді як передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2018 у справі №914/868/17, від 18.10.2018 у справі №910/11965/16.

Таким чином, суд вважає, що укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» 28.11.2018 договір факторингу №28/1118-01 є триваючим правочином та додатковими угодами до даного договору №19, №26, №27, №31 та №32 його термін дії неодноразово продовжувався до 31.12.2024 включно. В межах строку дії вказаного договору можливе відступлення прав вимоги, в тому числі і майбутніх, але лише у разі їх визначеності, конкретності та індивідуалізації, що може бути оформлено шляхом укладення додаткових угод.

Складання лише реєстру боржників та актів приймання-передачі, без укладення додаткових угод до договору факторингу, не може свідчити про належну передачу прав вимоги від Клієнта до Фактора.

Із матеріалів справи вбачається, що після укладення додаткової угоди №26 від 31.12.2020 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, термін якого продовжено до 31.12.2021, ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» підписали реєстр прав вимоги №141 від 06.07.2021, в тому числі щодо відповідача за спірним кредитним договором. Разом з тим, позивачем, окрім вказаного реєстру прав вимоги, не долучено до матеріалів справи акту прийому-передачі цього реєстру, а також відсутня будь-яка додаткова угода щодо передачі права вимоги до відповідача заборгованості за кредитним договором.

Це ж стосується і наявного в матеріалах справи реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023, підписаного уже ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», акт прийому-передачі чи додатковий договір щодо передачі якого, в тому числі за спірним кредитним договором, в матеріалах справи також відсутні та стороною позивача не надано. Також такий факт відступлення не визначється відповідачем.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21) зазначено, що: відповідно до глави 73 ЦК України правова природа факторингу полягає у наданні фактором (посередником) платної фінансової послуги клієнту. Зміст цієї послуги полягає у наданні (фінансуванні) фактором грошових коштів клієнту за плату. При цьому клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника в рахунок виконання свого зобов`язання з повернення отриманих коштів та здійснення оплати за надану фінансову послугу. Або клієнт може зобов`язатись відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання свого зобов`язання перед фактором, яке в майбутньому буде виконане клієнтом шляхом сплати факторові коштів, у тому числі за надану фінансову послугу.

Отже, договір факторингу має такі ознаки: 1) предметом договору є надання фінансової послуги за плату; 2) зобов`язання, в якому клієнтом відступається право вимоги, може бути тільки грошовим; 3) договір факторингу має передбачати не тільки повернення фінансування фактору, а й оплату клієнтом наданої фактором фінансової послуги; 4) договір факторингу укладається тільки в письмовій формі та має містити визначені Законом № 2664-ІІІ умови; 5) мета договору полягає у наданні фактором та отриманні клієнтом фінансової послуги.

У постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012 викладено висновки, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Крім цього, у постанові Верховного Суду від 02 листопада 2021 року №905/306/17 вказано, що чинне законодавство не містить положень про те, що право вимоги до нового кредитора переходить з моменту сплати оплати новим кредитором на користь первісного кредитора заборгованості та інших платежів відповідно до договору відступлення права вимоги. Така вимога визначена законом лише щодо договору факторингу (ст. 1077 ЦК) чи може встановлюватися сторонами в укладених ними договорах.

В постанові від 18 жовтня 2023 року у справі № 905/306/17 Верховним Судом зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29.06.2021 року у справі № 753/20537/18, від 21.07.2021 року у справі № 334/6972/17, від 27.09.2021 року у справі № 5026/886/2012 тощо).

Розділом 3 договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 визначено фінансування та порядок розрахунків. Зокрема, пунктом 3.1.1 передбачено, що фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному реєстрі прав вимог окремо. Розмір фінансування сторони погоджують шляхом укладання додаткової угоди. Згідно п. 3.1.2 фінансування - належна до сплати клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному реєстрі прав вимог, сплачується фактором одним платежем протягом п`яти банківських днів з моменту підписання сторонами такого реєстру прав вимог, якщо інші умови сторони не погодили шляхом укладання додаткової угоди. Пунктом 3.1.3 передбачено, що фінансування сплачується фактором на банківський рахунок клієнта, зазначений у 13 розділі цього договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок клієнта.

Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження оплати за договором факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, тому суд вважає, що у зв`язку з цією обставиною позивачем не доведено факту переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», а наступні переходи прав вимоги, які є похідними, не можуть підтвердити передання вказаного права вимоги до останнього кредитора ТОВ «Юніт капітал».

Таким чином, з огляду на викладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення, у зв`язку із його недоведеністю.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Представник відповідача у поданому ним відзиві просить суд, у разі відмови від позову стягнути із ТзОВ «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті послуг адвокатського бюро «Калінін і Партнери» за надання професійної правничої допомоги в розмірі 8500 грн.

Як вбачається із поданих документів в підтвердження понесених судових витрат, 17.12.2024 між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Калінін і партнери» в особі Керуючого Калініна С.К., укладено договір №б/н/24 про надання професійної правничої (правової) допомоги, згідно п.1.1 якого, є надання Бюро усіма законними методами та способами правової допомоги Клієнту по справі №607/26965/24, що перебуває у провадженні Тернопільського міськрайонного суду за позовом ТОВ «Юніт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Пунктами 3.1, 3.2 зазначеного договору передбачено, що гонорар є формою винагороди Бюро за надання професійної правничої (правової) допомоги Клієнту. За правничу (правову) допомогу, передбачену в п.п.1.1, 1.2 договору, Клієнт сплачує Бюро гонорар (винагороду) розмір якого, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору, з урахуванням рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару (винагороди), затверджених рішенням засновника Адвокатського бюро «Калінін і партнери» №3/1018 від 17.07.2018.

Згідно п.2 додатку №1 до договору про надання професійної правничої (правової) допомоги №б/н/24, від 17.12.2024, за надання професійної правничої (правової) допомоги, передбаченої в п.п.1.1 договору Клієнт сплачує бюро гонорар (винагороду) в розмірі 8500 грн. у строк до набрання рішення законної сили, у справі, що визначена предметом договору.

Згідно Акту виконаних робіт (наданих послуг) від 06.10.2025, підписаного керуючим адвокатського бюро «Калінін і партнери», зазначено, що бюро надало, а клієнт « ОСОБА_1 прийняв (отримав) юридичні послуги (професійну правничу допомогу) у формі: усна консультація Клієнта щодо захисту його прав по справі №607/26965/24 за позовом ТОВ «Юніт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 1 год. на суму 500 грн.; вивчення та аналіз позовної заяви з додатками щодо заборгованості за кредитним договором №792293792 від 29.12.2020 укладеним з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» - 3 год. на суму 1500 грн.; складання, оформлення, подання до суду в інтересах Клієнта відзиву на позовну заяву по справі №607/26965/24 за позовом ТОВ «Юніт капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості 10 год. на суму 6500 грн. Загальна вартість наданих послуг складає 8500 грн.

Згідно із копією платіжної інструкції №171847943 від 18.12.2024, ОСОБА_1 сплатив АБ «Калінін і партнери» на підставі договору б/н/24 від 17.12.2024 кошти у розмірі 4250 грн. Крім цього, згідно із копією платіжної інструкції №174429301 від 11.01.2025, ОСОБА_1 сплатив АБ «Калінін і партнери» на підставі договору б/н/24 від 17.12.2024 кошти у сумі 4250 грн.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 р. у справі №922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12.02.2020 р. у справі №648/1102/19 і від 11.11.2020р. у справі №673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).

Судом із матеріалів даної справи встановлено, що адвокатом Калініним С.К. у даній справі було підготовлено та подано відзив на позовну заяву від 07.01.2025.

Відповідно до постанови Великої Палати ВС від 19.02.2020 р. у справі №755/9215/15-ц, висвітлено правову позицію щодо вирішення питання про професійну правничу допомогу, де зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Крім цього, суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи із конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст..41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише, якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованими. У рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лавенте проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені, з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулось рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, встановить розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Так, відповідно до ст..11 ЦПК України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмету спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Суд, вирішуючи питання розподілу витрат, має врахувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних із сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмету спору. У зв`язку з наведеним, суд з врахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Також, такий розмір витрат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правову допомогу, які затрачені відповідачем, суд з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, а також те, що у задоволенні позову відмовлено, з урахуванням принципу розумності та справедливості, висловленого клопотання представником позивача щодо таких витрат, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із позивача ТзОВ «Юніт Капітал» у користь ОСОБА_1 6 000 (шість тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу. При чому, суд не погоджується із часом затрачених адвокатом на написання відзиву про який зазначено у акті виконаних робіт від 06.01.2025 у кількості 10 годин та вважає його завищеним, виходячи із предмету позову та складності даної справи.

Керуючись ст.ст. 4, 6, 10, 12, 13, 76-81, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд ,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт капітал» у користь ОСОБА_1 витрати пов`язаяні із наданням правничої правової допомоги на суму 6 000 (шість тисяч) грн..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Реквізити сторін:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», місцезнаходження: вул. Рогнідинська, буд.4, літ.А, офіс 10, м. Київ, 01024, .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Головуючий суддяВ. В. Ромазан