УХВАЛА

14 квітня 2025 року

м. Київ

справа № 306/930/19

провадження № 61-3866ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ситнік О. М. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Фаловської І. М.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 06 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства фірма «Полата» про видачу належно оформленої трудової книжки, проведення остаточного розрахунку при звільненні, видачу наказу про звільнення, нарахування та сплату єдиного соціального внеску, видачу довідки про роботу, виплату усіх сум за весь час затримки до дня фактичного розрахунку та

ВСТАНОВИВ:

20 вересня 2019 року рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що відповідно до відповіді Приватного підприємства Фірми «Полата» під час звільнення ОСОБА_1 не передав новому керівництву підприємства документів фінансово-господарської діяльності підприємства та трудові книжки, а тому не має можливості видати позивачу трудову книжку у зв`язку з її відсутністю на підприємстві. Позовні вимоги про видачу належно оформленої трудової книжки з належним чином зазначених у ній нагород не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_1 як керівник юридичної особи відповідав за зберігання і видачу трудової книжки.

04 серпня 2020 року постановою Закарпатського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 вересня 2019 року змінено

у частині правового обґрунтування, резолютивну частину залишено без змін.

21 квітня 2021 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу

ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 серпня 2020 року в частині позовних вимог про проведення остаточного розрахунку при звільненні, нарахування та сплату єдиного соціального внеску, військового збору та інших необхідних платежів, виплату всі належних сум за весь час затримки до дня фактичного розрахунку згідно статей 116, 117 Кодексу законів про працю України скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції (провадження № 61-13430св20).

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 вересня

2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 04 серпня

2020 року в частині позовних вимог про видачу належно оформленої трудової книжки, видачу копії кадрового наказу про звільнення; видачу довідки про роботу залишено без змін.

06 жовтня 2021 року постановою Закарпатського апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Свалявського районного суду від 20 вересня 2019 року залишено без змін.

11 квітня 2022 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 вересня

2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 06 жовтня

2021 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про проведення остаточного розрахунку при звільненні, нарахування та сплату єдиного соціального внеску, військового збору та інших необхідних платежів, виплату всі належних сум за весь час затримки по день фактичного розрахунку, залишено без змін (провадження

№ 61-18634св21).

21 березня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Закарпатського апеляційного суду від 06 жовтня

2021 року.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України).

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасники справи,а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Пунктом 3 частини другої статті 394 ЦПК України передбачено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення або ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

У силу вказаної імперативної норми процесуального права повторне касаційне оскарження судового рішення однією і тією ж особою заборонено, а тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Таке процесуальне обмеження, передбачене пунктом 3 частини другої

статті 394 ЦПК України, щодо повторної подачі касаційної скарги після залишення касаційної скарги цієї особи на те ж саме судове рішення без задоволення є загальним для всіх суб`єктів, що узгоджується зі статтею 129 Конституції України, якою як одну із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, а тому не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

ОСОБА_1 у листопаді 2021 року звертався до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області

від 20 вересня 2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду

від 06 жовтня 2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства фірма «Полата» про видачу належно оформленої трудової книжки, проведення остаточного розрахунку при звільненні, видачу наказу про звільнення, нарахування та сплату єдиного соціального внеску, видачу довідки про роботу, виплату усіх сум за весь час затримки до дня фактичного розрахунку.

За результатом розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 11 квітня 2022 року постановою Верховного Суду його касаційну скаргу залишено без задоволення.

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 20 вересня

2019 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 06 жовтня

2021 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 про проведення остаточного розрахунку при звільненні, нарахування та сплату єдиного соціального внеску, військового збору та інших необхідних платежів, виплату всі належних сум за весь час затримки по день фактичного розрахунку, залишено без змін (провадження

№ 61-18634св21).

Отже, відсутні правові підстави для повторного розгляду поданої

ОСОБА_1 касаційної скарги на постанову Закарпатського апеляційного суду

від 06 жовтня 2021 року.

Верховний Суд як суд касаційної інстанції відповідно до норм чинного ЦПК України не наділений повноваженнями щодо перегляду касаційних скарг на судове рішення, коли є постанова про залишення касаційної скарги цієї особи без задоволення.

ЦПК України не передбачає інституту перегляду судових рішень після їх перегляду в касаційному порядку за касаційною скаргою особи, яка уже реалізувала своє право на касаційне оскарження того самого (тих самих) судових рішень.

Відповідно до частини четвертої статті 10 ЦПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод

(далі - Конвенція) і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини

(далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з позицією ЄСПЛ, висловленою у рішенні від 21 лютого 1975 року в справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства», заява № 4451/70, право доступу до суду є невід`ємною складовою права на суд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції.

«Право на суд» не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Гарантуючи сторонам право доступу до суду для визначення їх «цивільних прав та обов`язків», пункт 1 статті 6 Конвенції залишає державі вільний вибір засобів, що використовуватимуться для досягнення цієї мети (рішення ЄСПЛ від 16 червня 2001 року в справі «Креуз проти Польщі», заява

№ 28249/95).

Правова визначеність передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, недопустимості повторного розгляду вже вирішеної справи. Жодна сторона не має права домагатися перегляду кінцевого й обов`язкового рішення тільки з метою проведення нового слухання та вирішення справи (рішення в справі «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада

2004 року, заява № 41984/98, § 53).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Процесуальному праву притаманний принцип процесуальної доброї совісті (постанова Верховного Суду від 30 травня 2024 року в справі № 229/7156/19 (провадження № 61-4283св24)).

Керуючись статтею 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Закарпатського апеляційного суду від 06 жовтня

2021 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства фірма «Полата» про видачу належно оформленої трудової книжки, проведення остаточного розрахунку при звільненні, видачу наказу про звільнення, нарахування та сплату єдиного соціального внеску, видачу довідки про роботу, виплату усіх сум за весь час затримки до дня фактичного розрахунку відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О. М. Ситнік

В. М. Ігнатенко

І. М. Фаловська