П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 квітня 2025 року м. Київ

Справа №366/2220/24

Апеляційне провадження №22-ц/824/6133/2025

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.

за участі секретаря Цюрпіти Д.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на додаткове рішення Іванківського районного суду Київської області, ухваленого під головуванням судді Слободян Н.П. 27 листопада 2024 року в смт. Іванків, за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В

У липні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 116090 грн спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати.

Рішенням Іванківського районного суду від 04 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишено без задоволення.

13 листопада 2024 року представник відповідача, адвокат Панченко О.В. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просив стягнути з позивача на користь Відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн.

В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, представник відповідача надав суду (разом з відзивом на позов):

Договір про надання парової допомоги від 02 серпня 2024 року, укладений між Панченком О.В. (Адвокат) та ОСОБА_1 (Замовник). Ціна договору становить чітку фіксовану суму у розмірі 7500,00 грн (п. 3.1 Договору) /а.с. 56/.

Розрахунок витрат на правову допомогу згідно з Договором від 02 серпня 2024 року, до складу яких входять:

зустріч, консультація клієнта та узгодження правової позиції, тривалістю 2 години на суму 3000 грн (п. 1 Розрахунку);

підготовка процесуальних документів: позовної заяви, адвокатських запитів з метою витребування доказів, тривалістю 4 години на суму 4500,00 грн (п. 2 Розрахунку) /а.с. 57/.

Додатковим рішенням Іванківського районного суду Київської області від 27 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з отриманням професійної правової допомоги у розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень).

Додаткове рішення суду мотивовано тим, що розумним та співмірним з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи, змісту відзиву на позов та часткового його врахування судом при ухваленні рішення, є стягнення з позивача на користь відповідача 2000,00 грн. Такі виконані роботи зі складання процесуальних документів як складання адвокатських запитів та витребування доказів суд до уваги не прийняв, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що адвокат в рамках цієї справи складав та направляв будь-які будь-кому адвокатські запити, а також відсутні докази, які він витребував на підставі таких адвокатських запитів.

Не погодився із зазначеним судовим рішенням відповідач, його представником подана апеляційна скарга, в якій він вказує на те, що судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права, і порушено норми процесуального права.

Представник вказує, що суд першої інстанції безпідставно зменшив розмір витрат на правову допомогу понесених відповідачем, оскільки позивач не подавав клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу. Крім того, суд першої інстанції не обгрунтував неспівмірність витрат, та на власний розсуд зменшив витрати на правничу допомогу з 7500,00 грн до 2000,00 грн.

На підставі викладеного, просить скасувати додаткове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення в повному обсязі.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника ОСОБА_1 - адвоката Панченка О.В. надійшла заява, в якій він просила розглядати справу без його участі та участі ОСОБА_1 . За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважав за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

В порядку ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів виходить з такого.

Судом встановлено, що у липні 2024 року ОСОБА_2 до суду з позовом до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду,заподіяну внаслідок ДТП у розмірі 116090 грн спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судові витрати.

У відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 вказував на те, що у зв`язку з розглядом справи, він змушений був звернутися за допомогою до адвоката, у зв`язку з чим поніс витрати в розмірі 8000,00 грн. Просив стягнути з позивача на свою користь понесені судові витрати в розмірі 7500,00 грн.

До відзиву відповідачем було долучено:

копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката Панченка О.В.;

копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги;

копію договору про надання парової допомоги від 02 серпня 2024 року, укладеного між Панченком О.В. та ОСОБА_1 .. Згідно п. 3.1. вказаного Договору, вартість послуг за цим договором складає 7500,00 грн, та підлягає коригуванню в залежності від обсягу наданої правової допомоги;

копія розрахунку витрат на правову допомогу згідно з Договором від 02 серпня 2024, відповідно до якого були надані наступні послуги: зустріч, консультація клієнта та узгодження правової позиції, тривалістю 2 години на суму 3000 грн; підготовка процесуальних документів: позовної заяви, адвокатських запитів з метою витребування доказів, тривалістю 4 години на суму 4500 грн., а разом 7500,00 грн;

копію квитанції до прибуткового касового ордера №б/н від 02 серпня 2024 року на суму 7500,00 грн.

Рішенням Іванківського районного суду від 04 листопада 2024 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - залишено без задоволення.

Представник відповідача, адвокат Панченко О.В. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7500,00 грн.

В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи, представник відповідача вказав на те, що судом під час ухвалення рішення не було вирішено питання про судові витрати, та зазначив, що докази на підтвердження понесених відповідачем судових витрат були долучені до відзиву на позовну заяву.

Додатковим рішенням Іванківського районного суду Київської області від 27 листопада 2024 року заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пов`язані з отриманням професійної правової допомоги у розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень).

Додаткове рішення суду мотивовано тим, що розумним та співмірним з урахуванням складності справи, виконаної адвокатом роботи, змісту відзиву на позов та часткового його врахування судом при ухваленні рішення, є стягнення з позивача на користь відповідача 2000,00 грн. Такі виконані роботи зі складання процесуальних документів як складання адвокатських запитів та витребування доказів суд до уваги не прийняв, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що Адвокат в рамках цієї справи складав та направляв будь-які будь-кому адвокатські запити, а також відсутні докази, які він витребував на підставі таких Адвокатських запитів.

Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст.15 ЦПК України).

Згідно з п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частина 1 ст. 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї статті).

Представником у суді може бути адвокат або законний представник (ч. 1 ст.60 ЦПК України).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 зазначеного Закону).

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат (ст. 134 ЦПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України); 3) розподіл судових витрат між сторонами (ст. 141 ЦПК України).

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України вбачається, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 137 ЦПК України).

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст.137 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 (провадження № 61-22131св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18), від 15 червня 2021 року у справі № 159/5837/19 (провадження № 61-10459св20), від 01 вересня 2021 року у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21).

Велика Палати Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 вказала, що «при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу».

Також у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару інша сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Аналогічні висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21.

Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України).

Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.

При цьому для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).

Суд під час вирішення питання щодо розподілу судових витрат зобов`язаний оцінити рівень витрат на правничу допомогу обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.

З наведених обставин вбачається, що представником відповідача був підготовлений відзив на позовну заяву обсягом 3 сторінки, до якого були долучені докази витрат на правову допомогу. Відповідач у відзиві на позовну заяву просив стягнути з позивача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7500,00 грн. Відповідачем до відзиву були надані докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість, зокрема, рахунки витрат на правову допомогу згідно з Договором від 02 серпня 2024, в яких зазначені опис робіт та наданих послуг, їх вартість та кількість витраченого часу.

Здійснивши оцінку обґрунтувань заяви представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та доданих до відзиву доказів понесення вказаних витрат, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, обсяг та обґрунтованість підготовлених і поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, а також виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право відповідач, врахувавши всі аспекти та складність справи, суд першої інстанції, з яким погоджується суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що заявлений до стягнення розмір судових витрат - 7500,00 грн не є співмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, а тому підлягає зменшенню до 2000,00 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не мав підстав вирішувати питання про зменшення розміру витрат понесених відповідачем на професійну правничу допомогу, оскільки позивач не подавав заяву про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів відхиляє як безпідставні, оскільки наявні у матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування відповідачу витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному ним розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, а також критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції не обгрунтував неспівмірність витрат, та на власний розсуд зменшив витрати на правничу допомогу з 7500,00 грн до 2000,00 грн, суд апеляційної інстанції до уваги не приймає, оскільки суд першої інстанції здійснивши оцінку наданим представником відповідача доказам врахувавши складність справи та обсяг виконаної адвокатом роботи навів у додатковому рішенні мотивоване обгрунтування неспівмірності заявлених відповідачем судових витрат та підстави їх зменшення.

Будь яких інших доводів, які б спростовували правильність додаткового рішення суду в апеляційній скарзі не наведено.

З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн.

Додаткове рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі суд апеляційної інстанції не вбачає.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Іванківського районного суду Київської області від 27 листопада 2024 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук